ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2019 року м. Херсон Справа № 923/44/19

Господарський суд Херсонської області у складі судді Немченко Л.М. при секретарі судового засідання Степановій Н.Д. , розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Приватного підприємства "Приватне сільськогосподарське підприємство "Новогригорівське" (вул. Молодіжна, буд. 22, с. Новогригорівка, Генічеський район, Херсонська область, 75540, )

до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (вул. Університетська, буд. 136-а, м. Херсон, 73036, )

про визнання поновленим договору оренди землі

за участю представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: Щербина О.В., представник, довіреність № 32-21-0.62-4/62-19 від 02.01.2019.

Приватне підприємство "Приватне сільськогосподарське підприємство "Новогригорівське" (позивач) звернулося до Господарського суду Херсонської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (відповідач), яким просить визнати поновленим Договір оренди землі, укладений 22 вересня 2008 року між Приватним підприємством «Приватне Сільськогосподарське Підприємство «НОВОГРИГОРІВСЬКЕ» та Генічеською районною державною адміністрацією Херсонської області, що зареєстрований у Генічеському районному відділі Херсонської регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.11.2008 року за №4АА72000109, на строк десять років та на тих самих умовах, визначених Договором оренди землі, а саме в наступній редакції:

«ДОДАТКОВА УГОДА

ДО ДОГОВОРУ ОРЕНДИ ЗЕМЛІ від 23.09.2008 року

Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області (Херсонська область, місто Херсон, вулиця Університетська, будинок 136-а. код за ), що діє на підставі Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Держгеокадастру від 17.11.2016 року за №308 - далі за текстом - Орендодавець, з

однієї сторони, та Приватне підприємство «Приватне Сільськогосподарське Підприємство

«НОВОГРИГОРІВСЬКЕ». код за , місцезнаходження: Херсонська область. Генічеський район село Новогригорівка, вулиця Молодіжна, будинок 22, в особі директора Верменич Станіслава Олександровича, що діє на підставі Статуту Підприємства, далі за текстом - Орендар, з другої сторони, діючи на підставі Договору оренди землі від 23.09.2008 року, який зареєстровано 21 листопада 2008 року за №4АА72000109 Генічеським районним відділом Херсонської регіональної філії державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», у відповідності до приписів ст. 792 Цивільного кодексу України, ст. 33 Закону України «Про оренду землі», уклали цю Додаткову Угоду про нижченаведене:

1.Поновити термін дії Договору оренди землі (державна реєстрація від 21.11.2008 року

№4АА72000109) на 10 (десять) років.

2.Всі інші умови вищевказаного Договору не змінені даною угодою, залишаються чинними.

3.Ця Додаткова угода є невід'ємною частиною Договору оренди земельної ділянки.»

Відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив, що ним видано наказ про припинення договору оренди від 19.11.2018 № 4120-сг, який був внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 23.11.2018 та зроблено державним реєстратором відповідні записи про припинення права оренди за договором оренди строк дії якого закінчився 21.11.2018 щодо земельних ділянок кадастровий номер яких :04:002:0100 площею 105,5873 га; :04:005:0100 площею 209,03 га; :04:001:0100 площею 104,9954 га; :04:002:0100 площею 215,3892 га. На сьогодні раніше орендовані земельні ділянки за договором оренди від 23.09.2008 передані на праві постійного користуванні державному підприємству.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 06.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 06.03.2019.

Ухвалою від 08.04.2019 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 26.04.2019.

Протягом 4 судових засідань, які призначались судом для слухання даної справи, позивач не направив уповноваженого у відповідності до ст.59, 60 ГПК України представника.

Між тим, направляв клопотання щодо відкладення розгляду справи та бажання керівника бути присутнім особисто у судовому засіданні.

Таке ж клопотання було направлено до суду директором ПП "Приватне сільськогосподарське підприємство "Новогригорівське" 25.04.2019. За змістом клопотання керівник просив відкласти розгляд справи у зв'язку з перебуванням його у відрядженні за межами Херсонської області. При цьому, будь-яких доказів про відрядження до клопотання не надано.

Відповідно до п.3 ст.202 ГПК України якщо учасник справи або його представник належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає за відсутності такого учасника справи у разі:

-неявки в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

-повторної неявки в судове засідання учасника справи незалежно від причин неявки.

При таких обставинах, суд прийшов до висновку, що у нього відсутні перешкоди розпочати розгляд по суті без представника позивача, оскільки поважність причини неявки керівника позивача ніяким чином не доведена, він мав можливість направити у судове засідання уповноваженого представника. Систематична неявка в судове засідання у даній справі уповноваженого представника протягом 4 судових засідань свідчить про відсутність намірів скористуватись правом правничої допомоги та прибути особисто керівникові позивача хоча б в одне судове засідання.

Від позивача не надійшло заяви про відмову від позовних вимог, тому суд, в судовому засідання 26.04.2019 розглядає спір по суті за матеріалами справи та з урахуванням пояснень представника відповідача.

Згідно із ст.222 ГПК України здійснювалась фіксація судового процесу технічними засобами.

В судовому засіданні згідно з приписами ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення після закінчення розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд

в с т а н о в и в:

Приватне підприємство «ПСП «Новогригорівське» 23 вересня 2008 року уклало з Генічеською районною державною адміністрацією Договір оренди земельної ділянки, який був зареєстрований 21.11.2008 року за №4АА72000109 Генічеським реєстраційним відділом Херсонської РФ ДП «Центр ДЗК». На підставі вказаного Договору оренди Підприємству було передано згідно Акту про передачу та прийом земельної ділянки від 24 листопада земельну ділянку загальною площею 635,1 га (землі резервного фонду) в натурі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Новогригорівської сільської ради Генічеського району Херсонської області.

Строк дії Договору оренди землі визначено сторонами у десять років, про що саме й вказано у пункті 8 Договору, де також зазначено, що, зокрема після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк.

В подальшому земельна ділянка площею 635,1 га була поділена на чотири ділянки з кадастровими номерами: :04:001:0100, :04:002:0100. :04:003:0100, :04:005:0100.

Позивач доводить, що з часу укладення Договору оренди землі й по теперішній час Підприємство користується зазначеною земельною ділянкою площею 635,1 га та сплачує орендну плату, заборгованість по орендній платі відсутня.

Він зазначає, що претензій зі сторони Генічеської РДА та зі сторони ГУ Держгеокадастру у Херсонській області , яке з огляду на зміни в чинному законодавстві України, стало розпорядником земель державної власності за межами населеного пункту згідно приписів частини 4 статті 122 Земельного кодексу України, до нього не надходило.

30.08.2018 позивач звернувся з листом (вхідний №6533/0/94-18-СГ від 30.08.2018) до відповідача, яким надав погодження щодо зміни розміру орендної плати та проведення державної реєстрації Додаткової угоди до вказаного Договору оренди землі. Проте, відповіді на вказаний лист Підприємство не отримало.

Позивач зазначає, що 22 листопада 2018 року відповідач звернувся до державного реєстратора Управління економічного розвитку та інфраструктури Бориславської районної державної адміністрації Херсонської області з наказом №4120-СГ від 19.11.2018 щодо припинення зазначеною Договору оренди землі, та 23 листопада 2018 року було зареєстровано припинення дії Договору оренди землі за №4АА72000109.

На думку позивача дії відповідача щодо припинення Договору оренди землі є незаконними та такими, що порушують права та законні інтереси Підприємства, а сам Договір оренди землі фактично є пролонгованим. У зв'язку з цим, позивач , вважаючи, що його право землекористувача порушено, звернувся з позовом до суду з позовними вимогами про визнання поновленим договору оренди від 22.08.2008 на тих же самих умовах в редакції додаткової угоди до договору від 23.09.2008. Свої вимоги позивач обґрунтовує нормами ст.ст. 18, 33 Закону України «Про оренду землі».

Позивач доводить, що відповідач на протязі одного місяця після закінчення дії Договору оренди землі - тобто з 22 листопада 2018 року й по теперішній час (станом на день подачі позову) не звертався із запереченням щодо користування Підприємством орендованою земельною ділянкою, не вимагав повернути її, як то визначено умовами договору оренди землі - за актом приймання-передачі, орендну плату отримує.

На думку позивача, дії відповідача вказують на його «мовчазну згоду» стосовно продовження оренди землі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Законом України "Про оренду землі" визначено умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі, а статтею 13 передбачено, що договором оренди землі є договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1-5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

Частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору).

При цьому необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно із цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв'язку з належним виконанням договору оренди землі. Відсутність такого заперечення, як уже зазначалося, може мати прояв у "мовчазній згоді".

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав та обов'язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

У подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі". При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді.

Правову позицію щодо розрізнення цих підстав було сформульовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 у справі № 594/376/17-ц, у постанові Верховного Суду від 10.09.2018 у справі № 920/739/17.

Отже, підстави для поновлення договору оренди земельної ділянки, передбачені у частинах 1- 5 і частині 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не пов'язані одна з іншою.

Таким чином норми статті 33 Закону України "Про оренду землі" дозволяють продовжувати орендні правовідносини, але у першому випадку - це право повинно бути реалізовано до закінчення дії договору оренди на підставі звернення орендаря, а у другому - це право може настати у разі продовження орендарем користування землею за відсутності заперечення іншої сторони протягом визначеного строку після закінчення строку договору оренди, але у будь-якому випадку з укладенням додаткової угоди.

Позивач в позовній заяві посилається одночасно на підстави, які викладені частинах 1- 5 і частині 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", що суперечить вищенаведеним нормам.

Як витікає із матеріалів справи, договір оренди земельної ділянки був укладений з Орендодавцем - Генічеською райдержадміністрацією 23.09.2008.

Пізніше, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" з 01.01.2013 року Головне управління Держегокадастру у Херсонській області, відповідно до ч.4 ст.122 ЗК України є розпорядником та орендодавцем земель державної власності сільськогосподарського призначення на територіїї Херсонської області.

Суд під час розгляду даної справи установив, що позивач направляв заяву до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області 30.08.2018 про продовження дії договору строком на 7 років для ведення фермерського господарства. Позивач доводить, що зазначена заява подана в порядку частини 1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Однак, суд до уваги не приймає зазначене звернення, оскільки в заяві викладені інші умови договору, а саме змінені терміни дії договору та цільове призначення земельної ділянки, оскільки у договорі від 23.09.2008 було передбачено, що договір укладено строком на 10 років (п. 8 договору) та для ведення товарного сільськогосподарського виробництва ( п.14 договору).

Таким чином, позивачем не дотриманий порядок продовження дії договору на умовах п.п.1-5 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

В свою чергу, Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області листом від 24.09.2018 за № 141-18-0.25 зверталось до позивача з вимогами та умовами про продовження вищезазначеного договору оренди, яке отримано позивачем 24.09.2018. Орендодавцем було запропоновано змінити умову договору щодо розміру орендної плати до 12% від нормативно-грошової оцінки.

В матеріалах справи відсутні докази розгляду зазначеного звернення позивачем.

Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області листом від 28.09.2018 № 6533/0-2671/0/95-18 з доказами направлення повідомило позивача про заперечення в поновленні договору оренди. В матеріалах справи відсутні докази розгляду зазначеного звернення позивачем.

Головним управлінням Держгеокадастру у Херсонській області, як розпорядником земель, видано наказ про припинення договору оренди від 19.11.2018 № 4120-сг, який був внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права 23.11.2018 та зроблено державним реєстратором відповідні записи про припинення права оренди за договором оренди строк дії якого закінчився 21.11.2018 щодо земельних ділянок кадастровий номер яких :04:002:0100 площею 105,5873 га; :04:005:0100 площею 209,03 га; :04:001:0100 площею 104,9954 га; :04:002:0100 площею 215,3892 га.

Суд не приймає до уваги доводи позивача, що наказ № 4120-сг Головним управлінням Держегокадастру у Херсонській області був прийнятий за два дні до закінчення дії договору, оскільки державна реєстрація припинення права на підставі зазначеного наказу була проведена після закінчення дії договору. По-друге, позивач не оскаржив законність зазначеного наказу або державну реєстрацію припинення права оренди у судовому порядку, тому на день розгляду справи наказ № 4120-сг є чинним та не скасована державна реєстрація припинення права оренди земельної ділянки, яке було набуте позивачем за договором оренди від 23.09.2008 .

Із огляду на викладене суд вважає, що в ході розгляду справи знайшли своє підтвердження факти, що сторони намагались вчиняти та вчиняли дії, регламентовані п.п.1-5 ст.33 Закону України "Про оренду землі", тому позивачем безпідставні посилання на ч. 6 згаданого закону.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Наслідком вирішення господарського спору повинно бути відновлення порушеного (невизнаного, оспорюваного) права чи охоронюваного законом інтересу у спосіб, передбачений чинним законодавством.

Згідно з частиною 1 статті 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а частиною 1 статті 16 цього Кодексу визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, зазначені норми визначають об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов'язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який має відповідати тим фактичним обставинам, які склалися, виходячи із тих відносин, які відповідають відповідним нормам права.

У справі, яка розглядається, позивачем визначено спосіб захисту свого права шляхом визнання договору оренди земельної ділянки від 23.09.2008 поновленим на строком на десять років в редакції додаткової угоди, яка не направлялась відповідачу.

Однак, як зазначалося вище, поновлення договору оренди землі в судовому порядку, в передбачений нормами частин 6-11 статті 33 Закону України "Про оренду землі" спосіб, вимагає не тільки встановлення судом юридично значимих умов, що свідчать про продовження орендних правовідносин (як-то користування земельною ділянкою поза межами строку договору без заперечення орендодавця протягом наступного місяця), а й необхідності укладення додаткової угоди між сторонами, як єдиної підстави продовження орендних прав і обов'язків (фактичний склад), при цьому право оренди на той самий (новий) строк підлягає обов'язковій державній реєстрації на підставі укладеної додаткової угоди про поновлення договору, оскільки в силу положень статті 125 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Отже, суд зауважує, що у такому випадку належним способом захисту порушеного права є позов про визнання поновленим договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах шляхом укладення відповідної додаткової угоди в судовому порядку, оскільки сама по собі вимога про визнання поновленим договору оренди землі не може забезпечити захисту порушеного права позивача в силу імперативного припису частини 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі" про обов'язковість оформлення поновлення договору оренди саме шляхом укладення додаткової угоди, що, власне, і може бути предметом розгляду в суді.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки в ході розгляду справи не знайшли підтвердження факти, за якими законодавчо пов'язано поновлення дії договору на тих самих умовах на підставі п.1-5 Закону України " Про оренду землі".

Судові витрати у відповідності до ст. 129 ГПК України покласти на позивача.

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 233, 234, 236, 237, 238 ГПК України, суд

у х в а л и в :

1. Відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 03.05.2019

Суддя Л.М. Немченко