ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"17" квітня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/409/19

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

При секретарі судового засідання Кришталі Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №916/409/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВ.А.ХОЛДІНГ" (вул.Локомотивна, буд.3, м.Ізмаїл, Одеська область, 68600, ),

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Арабаджи Марії Петрівни (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1),

про стягнення 229217 грн.,

Представники сторін:

Від позивача: не з'явився.

Від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "РІВ.А.ХОЛДІНГ" (далі - Позивач) звернулось до господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Фізичної особи-підприємця Арабаджи Марії Петрівни (далі - Відповідач) 229217грн.

В обґрунтування своїх вимог посилається на укладання приватним підприємством "Паруткін" 21.03.2012 з відповідачем договору про надання послуг № 21/У-А, перерахування відповідачу 1352774,00 грн. за період з березня 2012 року по жовтень 2015 року в якості сплати за послуги по обробленню земельних ділянок, фактичне надання відповідачем послуг на суму лише 1123557,00 грн., виникнення переплати у розмірі 229217грн. Вказує на підтвердження вказаної суми заборгованості актом звірки розрахунків станом на 30.10.2015, укладання 27.10.2015 між приватним підприємством "Паруткін" як первісним кредитором, позивачем як новим кредитором та відповідачем як боржником трьохстороннього договору № 2710-15 про відступлення права вимоги, визнання у п.1.3 вказаного договору відповідачем наявності в нього грошового зобов'язання перед позивачем у розмірі 229217,00 грн. Також вказує на направлення відповідачу 15.01.2018 вимоги про сплату вказаної суму.

Відповідач в судові засідання не з'явився, правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався, жодних заперечень щодо вимог позивача не надав.

Справу розглянуто за правилами загального позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Між приватним підприємством "Паруткін" та відповідачем 21.03.2012 було підписано договір про надання послуг № 21/У-А, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов'язання надати послуги з оброблення земельних ділянок які перебували у оренді у ПП "Паруткін" та надати інші послуги з вирощування зернових культур (п.1.1 договору). Пунктом 2.3.2 договору встановлений обов'язок іншої сторони за договором оплатити надані послуги.

27.10.2015 між приватним підприємством "Паруткін" як первісним кредитором, позивачем як новим кредитором та відповідачем як боржником підписано трьохсторонній договору про відступлення права вимоги № 2710-15.

Згідно з п.1.1 вказаного договору первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги 229217грн., що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за Договором про надання послуг № 21/У-А від 21.03.2012,укладеним між первісним кредитором та ФОП Арабаджи М.П.

У п.1.3 цього договору відповідач заявляє про свою згоду на заміну первісного кредитора та підтверджує наявність в нього (відповідача) грошового зобов'язання за основним договором перед позивачем у розмірі 229217грн.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

П.1 ст.202 ЦК України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічна норма міститься і в ст.193 ГК України, яка регламентує, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або зміну його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому ч.2 вказаної правової норми встановлює, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Безпосередньо договір про відступлення права вимоги № 2710-15 не встановлює строку виконання відповідачем свого грошового зобов'язання, тому за правилами ч.2 ст. 530 ЦК України визначення цього строку залежить від факту та моменту звернення позивача з відповідною вимогою до відповідача. Позивачем було направлено претензію від 15.01.2018 вих.№ 75, яка отримана відповідачем 25.01.2018 згідно з наданим до матеріалів справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Позивачем також до матеріалів справи надано копію гарантійного листа відповідача від 04.06.2018, в якому він підтверджує наявність заборгованості та гарантує її перерахування протягом серпня - жовтня 2018 року. В якості додатку до гарантійного листа відповідач надіслав підписаний обома сторонами екземпляр акту звірки взаємних розрахунків з кінцевим сальдо в 229217грн. В подальшому позивач звертався до відповідача з листами про необхідність оплати від 14.08.2018 та 02.10.2018. Разом з цим ані у обіцяні відповідачем строки ані на час розгляду судом справи заборгованість сплачено не було.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч.1 ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За умови доведеності наявності у відповідача грошового зобов'язання перед позивачем у розмірі 229217грн. строк виконання якого сплинув та за відсутності доказів виконання такого зобов'язання суд вважає вимоги позивача про стягнення вказаної суми обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.11, 15, 16, 525, 526, 530, 625, 626, 629, ЦК України, ст.ст.46, 73, 74, 75, 77, 79, 86, 91, 98, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВ.А.ХОЛДІНГ" (вул.Локомотивна, буд.3, м.Ізмаїл, Одеська область, 68600, ) до Фізичної особи-підприємця Арабаджи Марії Петрівни (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) про стягнення 229217,00 грн. задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Арабаджи Марії Петрівни (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РІВ.А.ХОЛДІНГ" (вул.Локомотивна, буд.3, м.Ізмаїл, Одеська область, 68600, ) заборгованість у розмірі 229217,00 грн. та 3438,25 грн. витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступна та резолютивна частина рішення складені 17.04.2019. Повний текст рішення складений та підписаний 26 квітня 2019 р.

Суддя Р.В. Волков