ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2019 р. Справа№ 910/16366/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Хрипуна О.О.

суддів: Чорногуза М.Г.

Агрикової О.В.

при секретарі судового засідання Король Я.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця"

на рішення господарського суду міста Києва від 19.02.2019

у справі № 910/16366/18 (суддя Блажівська О.Є.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 52 499,15 грн.

за участю представників:

від позивача: Макаренко Т.Д.,

від відповідача: не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Лемтранс" звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до АТ "Українська залізниця" про стягнення 52 499,15 грн. відшкодування збитків, спричинених незабезпеченням збереження цілісності майна (вагонів) під час перевезення залізницею.

Рішенням господарського суду міста Києва від 19.02.2019 у справі № 910/16366/18 позов задоволено повністю, стягнуто з відповідача на користь позивача суму збитків у сумі 52 499,15 грн. та 1 762,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна (вагонів), завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів, та причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, а відповідачем, в свою чергу, не доведено належними та допустимими доказами, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталось не з вини відповідача.

Не погодившись з рішенням, Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги скаржник посилається на неправильне застосування судом першої інстанції Статуту залізниць України. За твердженням скаржника, порожні вагони, в розумінні Статуту залізниці України, не є вантажем, тому відсутні підстави для складання комерційних актів по факту розукомплектування вагонів та застосування ст. 126, 129 Статуту залізниць України. Скаржник також наполягає на відсутності всіх елементів цивільної відповідальності, передбачених ст. 1166 ЦК України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" на рішення господарського суду міста Києва від 19.02.2019 у справі № 910/16366/18.

05.04.2019 до Північного апеляційного господарського суду надійшли заперечення ТОВ "Лемтранс" на апеляційну скаргу, в яких позивач просив залишити рішення суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з огляду на її необґрунтованість.

В судове засідання представники відповідача не з'явились, хоч були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Представник ТОВ "Лемтранс" в судовому засіданні просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення з огляду на її безпідставність.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши наявні матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила наступне.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, відповідно до залізничних накладних № 42312769, № 46595401, № 46602306, № 46602447, № 46744207 та № 46767760 відповідачем здійснювалося перевезення вантажних вагонів власності (оренди) ТОВ "Лемтранс" зі станцій відправлення Миколаїв-Вантажний, Енергодар, Кривий Ріг - Головний та Кам'янське на станції призначення Кривий Ріг, Кам'янське, Богуславський.

У графі "Найменування вантажу" вказаних накладних зазначено - "вагони залізничні, що перевозяться на своїх осях, не зазначені в алфавіті".

На станції Миколаїв та станціях призначення Богуславський, Кривий Ріг, Камянське виявлено пошкодження вагонів № 56558265, № 53413472, № 56737869, № 60462116 № 62110945, № 53589446, № 62110879, а саме: розукомплектування ручних стоянкових гальм.

Внаслідок відсутності головної та магістральної частин повітророзподільника, позивачем направлено вагони № 56558265, № 53413472, № 56737869, № 60462116 № 62110945, № 53589446, № 62110879 на технічне обслуговування та оформлено повідомлення № 3231 від 04.06.2018, № 3117 від 09.06.2018, № 3118 від 05.06.2018, № 3059 від 02.06.2018, № 4747, № 4742 від 07.06.2018, б/н від 08.06.2018.

Позивач звернувся до відповідача із заявами № 2760/ДВ та № 2759/ДВ від 05.06.2018, № 2787/ДВ та № 2786/ДВ від 07.06.2018, № 2875/ДВ та № 2874/ДВ від 14.06.2018, № 3006/ДВ від 21.06.2018, у яких просив оформити акти про пошкодження вагонів форми ВУ-25М та комерційні акти форми ГУ-22 і надати по одному примірнику позивачу.

Відповідач, у своїх листах-відповідях повідомив позивача про те, що складання комерційних актів з приводу пошкодження порожніх вагонів № 56558265, № 53413472, № 56737869, № 60462116 № 62110945, № 53589446, № 62110879 (відсутності частин вагонів) нормативними документами не передбачено.

З метою ремонту пошкоджених вагонів позивачем, відповідно до договорів поставки № 710/16 від 01.11.2016, № 59/14 від 10.02.2014, № 410/11 від 17.06.2011, № 558/14 від 11.12.2014, відповідних специфікацій та платіжних доручень було придбано деталі загальною вартістю 47 589,85 грн., що були відсутні у вагонах та передані структурному підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Херсон" регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця" (акт від 19.06.2018), структурному підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол" регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" (акт від 30.06.2018), структурному підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Батуринська" регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" (акт від 30.06.2018), структурному підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Кам'янське" регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Українська залізниця" (акт від 26.07.2018) для подальшого їх встановлення на вагони № 56558265, № 53413472, № 56737869, № 60462116 № 62110945, № 53589446, № 62110879.

Крім того, позивачем було сплачено 4 623,46 грн. за технічне обслуговування з встановлення запчастин на пошкоджені вагони, що підтверджується відповідними актами № 260 від 19.06.2018, № 329/255, № 330/255 від 01.02.2018, № 34 від 30.06.2018, № 81/50 від 26.07.2018, рахунком № Х-405 від 19.06.2018, № 329/255, № 330/255, № 85/253 від 30.06.2018, № 588/262 від 26.07.2018 та платіжними дорученнями № 5299 від 06.07.2018, № 5547, № 5548, № 5497 від 13.07.2018, № 6639 від 21.08.2018.

У зв'язку із викладеними обставинами позивач звернуся до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача 52 499,15 грн., у тому числі 47 589,85 грн. - вартість придбаних деталей, 4 623,46 грн. - вартість технічного обслуговування та 285,84 грн. - вартість транспортування розукомплектованих вагонів до місця ремонту.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на положення статей 110, 114, 126 Статуту залізниць України, згідно яких залізниця несе відповідальність за збереження вантажу під час перевезення; відшкодовує збитки за не збережений вантаж, а також несе матеріальну відповідальність за пошкодження вагонів, та норми ст. 1166 ЦК України.

Заперечуючи проти позову, як у суді першої інстанції, так і у апеляційній скарзі, відповідач послався на те, що саме працівниками АТ Українська залізниця" виявлені розукомплектовані вагони № 56558265, № 53413472, № 56737869, № 60462116 № 62110945, № 53589446, № 62110879 власності (оренди) позивача (відсутності головна та магістральна частини повітророзподільника) та повідомлено останнього з проханням надати відсутні запасні частини та деталі для проведення ремонту вагонів. Крім того, вказував, що відповідач, виявивши розукомплектовані власні вагони, повідомивши про це власника та виконавши ремонт вагонів, забезпечив цілісність майна позивача, тобто, здійснив випуск вагонів позивача на колії загального користування у технічно справному стані та не допустив постановку в состав поїзда власних вагонів з несправними повітророзподільниками. Серед іншого, відповідач зазначив про те, що акт пошкодження вагона контейнера не складався по жодному вагону, оскільки пошкодженням вагону є порушення справного стану вагону або його складових частин внаслідок впливу зовнішніх факторів, що перевищує рівні, які встановлені стандартом ГОСТ 22235-76. В означеному стандарті не обумовлюються зовнішні фактори, як крадіжка деталей рухомого складу, тому відповідач вважає, що розукомплектування вагонів не відповідає поняттю пошкодження, у зв'язку з чим відсутні підстави для оформлення актів про пошкодження вагонів працівниками вагонного господарства.

Отже, як правомірно встановлено судом першої інстанції між сторонами виникли правовідносини з перевезення вантажу залізницею, які регулюються положеннями глави 64 ЦК України та глави 32 ГК України та нормами спеціального законодавства, що регулюють залізничне перевезення в Україні.

Відповідно до статей 909 ЦК України та 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Законодавство про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України "Про транспорт", Закону України "Про залізничний транспорт", Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 за № 457 та інших актів законодавства України, зокрема, Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про залізничний транспорт" перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

Відповідно до пункту 20 Правил складання актів акт про пошкодження вагона (контейнера) складається у разі пошкодження вагона (контейнера) під час перевезення, навантаження, вивантаження вантажу, виконання маневрових робіт, а також в інших випадках для засвідчення обставин і розмірів пошкодження і є підставою для матеріальної відповідальності винних у пошкодженні.

Пунктом 20 Правил користування вагонами і контейнерами визначено, що пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

Оскільки порожні приватні вагони мають статус "вантажу", відповідно до пункту 2 Правил складання актів повинен бути сформований комерційний акт у зв'язку з пошкодженням вантажу (вагону).

Відповідно до пункту 8 Правил складання актів, комерційні акти складаються у трьох примірниках на бланках установленої форми і заповнюються на друкарській машинці або чорнилами чітко, без будь-яких виправлень. На кожному акті проставляється штемпель станції. Другий примірник акта видається одержувачу на його вимогу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач прийняв вагони до перевезення без заперечень, проте, після виявлення пошкодження відмовив позивачу як у оформленні актів про пошкодження вагонів, так і у оформленні комерційних актів.

Статтею 110 Статуту залізниць України встановлено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Всупереч чинного законодавства, відповідач не забезпечив схоронності (збереження) вагонів під час їх курсування залізничними коліями, внаслідок чого завдано збитків майну позивача.

Відповідно до пункту 21 Правил користування вагонами і контейнерами, ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

Порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", залізниця не має права розпоряджатись ними на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов'язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

Статтею 114 Статуту залізниць України передбачено, що залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі; за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було знижено його вартість.

Відповідно до статті 126 Статуту залізниць України за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Стаття 224 ГК України зобов'язує учасника господарських відносин, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов'язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Статтею 225 ГК України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

За встановлених обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що саме на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Протиправність поведінки відповідача виражена у бездіяльності та незабезпеченні збереження належних позивачу вагонів, чим порушено наведені положення Статуту залізниць України та Закону України "Про залізничний транспорт", внаслідок чого вагони були розукомплектовані і позивачу завдані збитки в розмірі вартості їх ремонту.

Між протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками існує прямий причинно-наслідковий зв'язок, також матеріали справи не містять доказів того, що розукомплектування вантажних вагонів сталося не з вини відповідача, який взяв на себе відповідальність за збереження прийнятих до перевезення вагонів позивача, але не зберіг майно ТОВ "Лемтранс".

Оскільки позивачем доведено наявність в діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, а відповідачем не доведено відсутності його вини, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, висновок місцевого суду про наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог відповідає нормам чинного законодавства, фактичним обставинам справи і наявним у ній матеріалам, а доводи апеляційної скарги його не спростовують.

З огляду на викладене, підстав для зміни або скасування рішення місцевого суду не вбачається.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" АТ "Укрзалізниця" на рішення господарського суду міста Києва від 19.02.2019 у справі № 910/16366/18 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 19.02.2019 у справі № 910/16366/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/16366/18 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.О. Хрипун

Судді М.Г. Чорногуз

О.В. Агрикова