ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/789/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Принцевської Н.М.

суддів: Ярош А.І., Разюк Г.П.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, проспект Шевченка,29)

Секретар судового засідання: Соловйова Д.В.

Представники сторін в судове засідання не з'явились.

розглянувши апеляційну скаргу Миколаївської міської ради

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.01.2019 року

у справі №915/789/18

за позовом Фізичної особи-підпиємця Бродовського Юрія Анатолійовича

до відповідача: Миколаївської міської ради

про визнання додаткової угоди укладеною,-

(суддя першої інстанції: Мавродієва М.В., дата та місце ухвалення рішення: 15.01.2019, Господарський суд Миколаївської області, м.Миколаїв, вул. Адміральська, 22)

27.07.2018 Фізична особа - підприємець Бродовський Юрій Анатолійович (далі - ФОП Бродовський Ю.А.) звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просить суд визнати додаткову угоду про поновлення договору оренди землі зареєстрованого у Миколаївській міській раді за №6659 та у Миколаївській регіональній філії ДП "Центр ДЗК" за №52, земельної ділянки переданої для обслуговування тимчасово розміщеного торгівельного павільйону по вул.Чигрина, поблизу житлового будинку №78, загальною площею 41 кв.м., укладеною у запропонованій позивачем редакції.

В обґрунтування позовних вимог ФОП Бродовський Ю.А. зазначив, що 12.06.2009 за №6659 позивачем, як орендарем, та Миколаївською міською радою, як орендодавцем, укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого позивачу продовжено оренду земельної ділянки, яка надавалась рішенням міської ради від 26.09.2007 за №5/18 для обслуговування тимчасово розміщеного торговельного павільйону по вул. Чигрина поблизу житлового будинку №78 без права оформлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно (Заводський район). Строк дії договору визначено учасниками договору тривалістю 5 років з 26.09.2007 та обумовлено переважне право орендаря на поновлення цього договору на новий строк (п.3.1 договору). Договором про зміни за №339-12 пункт 3.1 договору оренди землі було доповнено та визначено, що термін оренди продовжений на 5 років до 26.09.2017.

Позивач зазначає, що, в подальшому, 17.07.2017 звернувся до відповідача з повідомленням про намір поновити договір оренди землі, однак жодних повідомлень щодо умов поновлення договору оренди землі або відмови в його поновленні позивач не отримав. Відповідач також не повідомив позивача протягом місяця після закінчення строку договору про заперечення у поновленні договору оренди землі, у зв'язку з цим позивач був змушений звернутисьдо суду із відповідним позовом за захистом свого порушеного права.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 15.01.2019 у даній справі позовні вимоги задоволено в повному обсязі, визнано укладеною Додаткову угоду до Договору оренди землі, укладеного між Миколаївською міською радою та ФОП Бродовським Ю. А. і зареєстрованого у Миколаївській регіональній філії Дії "Центр ДЗК" 12.06.2009 за №52 та у Миколаївській міській раді за №6659 в наступній редакції:

"Додаткова угода

до договору оренди землі, який зареєстровано у Миколаївській регіональній філії ДП "Центр ДЗК" 12.06.2009 за №52 та у Миколаївській міській раді за №6659

м. Миколаїв "__" ____________ 20__ р.

Миколаївська міська рада, в особі міського голови Сєнкевича Олександра Федоровича, який діє на підставі Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", надалі "Орендодавець", з однієї сторони та фізична особа-підприємець Бродовський Юрій Анатолійович, який мешкає у м. Миколаєві, по вул. Сидорчука, 15 та діє на підставі державної реєстрації, надалі "Орендар", з іншої сторони, уклали цю додаткову угоду про таке:

1) Миколаївська міська рада поновлює ФОП Бродовському Ю.А. договір оренди землі, який зареєстровано у Миколаївській регіональній філії ДП "Центр ДЗК" 12.06.2009 за №52 та у Миколаївській міській

раді за №6659, у зв'язку з чим в договір вносяться наступні зміни:

Пункт 3.1. розділу 3 договору оренди доповнити: "Договір поновлено на 5 (п'ять) років до 26.09.2022".

2) Цю додаткову угоду укладено в двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один знаходиться в Орендодавця, другий в Орендаря.

3) Додаткова угода набуває чинності з моменту державної реєстрації права оренди земельної ділянки.

4) У п'ятиденний строк після укладення Додаткової угоди Орендарю надати її копію до органу Державної фіскальної служби.

Місцезнаходження, реквізити та підписи сторін.

Орендодавець: Орендар:

Миколаївська міська рада Фізична особа-підприємець

м.Миколаїв, вул.Адміральська, 20, Бродовський Юрій Анатолійович

, Ідентифікаційний код НОМЕР_1

тел. 37-22-59 АДРЕСА_1

Міський голова пасп. НОМЕР_2, вид. Центральним РВ

__________________О.Ф. Сєнкевич ММУ УМВС України в

Миколаївській області 08.10.1998

тел. НОМЕР_3

Фізична особа-підприємець

_______________Ю. А. Бродовський"

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що позивачем не було дотримано порядку поновлення договору оренди землі за правовою конструкцією, встановленою ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Разом з тим, місцевий господарський суд зазначив, що після закінчення договору оренди землі позивач продовжив користування наданою йому земельною ділянкою, а відповач лист-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі орендарю не направляв, у зв'язку з чим суд зазначив, що позивач не втратив свого переважного права на поновлення договору оренди відповідно до ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

З огляду на викладене, Господарський суд Миколаївської області зазначив, що наявні підстави для визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі №6659 від 12.06.2009 в редакції, запропонованій позивачем.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Миколаївська міська рада звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.01.2019, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове - про відмову у задоволенні позовних вимог ФОП Бродовського Ю.А.

Миколаївська міська рада вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права та невідповідністю висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Заявник апеляційної скарги зазначає, що з доданих позивачем документів вбачається, що ним порушено умови укладеного між сторонами договору, оскільки ФОП Бродовський Ю.А. звернувся до відповідача з повідомленням лише 17.07.2017, тобто не за шість місяців до спливу строку договору.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд вказав, що для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 ст.33 Закону України «Про оренду землі» необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користування виділеною земельною ділянкою; орендар належно виконує свої обов'язки за договором; відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди, тобто, на думку скаржника, висновки суду першої інстанції були прийняті з порушенням норм матеріального права та не відповідають позиції Великої палати Верховного Суду.

Апелянт зазначає, що поновлення договору на підставі ч.6 ст.33 Закону України «Про оренду землі» є неможливим, оскільки позивачем були порушені умови договору та відповідні обставини не були враховані судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення, що призвело до невідповідності висновків, викладених у рішенні суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.02.2019 року апеляційну скаргу Миколаївської міської ради на рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.01.2019 року по справі №915/789/18 залишено без руху.

13.03.2019 року до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання про усунення недоліків апеляційної скарги на рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.01.2019 року по справі №915/789/18.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.03.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Миколаївської міської ради на рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.01.2019 року по справі №915/789/18, витребувано матеріали справи №915/789/18 з суду першої інстанції.

28.03.2019 року до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №915/789/18 на виконання ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.03.2019 року.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.04.2019 апеляційну скаргу Миколаївської міської ради на рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.01.2019 року по справі №915/789/18 призначено до розгляду на 06.05.2019.

02.05.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Миколаївської міської ради надійшло клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи, а саме апелянт просить долучити до матеріалів справи копію додаткової угоди №04/У-19 від 19.03.2019 до договору оренди землі №6659.

Разом з тим, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду відмовляє у задоволенні клопотання про доручення додаткових доказів, а зазначений додатковий доказ по справі не приймається судом апеляційної інстанції, оскільки суд надає оцінку матеріалами та обставинам справи на момент винесення оскаржуваного рішення у справі, тобто станом на 15.01.2019. Вказаного доказу на момент винесення рішення у справі не існувало та до матеріалів справи не надавалось.

Позивач не скористався своїм правом згідно ч.1 ст.263 Господарського процесуального кодексу України та не надав суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно з ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

В судове засідання представники сторін не з'явились, не повідомивши суд завчасно про причини неявки. Про дату, час та місце проведення судового засідання по справі повідомлені належним чином.

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи викладене, з огляду на те, що явка представників сторін судом обов'язковою не визнавалась, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 12.06.2009 за №6659 між Миколаївською міською радою, як орендодавцем, та фізичною особою - підприємцем Бродовським Юрієм Анатолійовичем, як орендарем, був укладений договір оренди землі.

Відповідно до умов Договору орендодавець на підставі рішення від 04.07.2007 за №13/70 продовжив орендарю оренду земельної ділянки, яка надавалась рішенням міської ради від 26.09.2002 за №5/18, для обслуговування тимчасово розміщеного торгівельного павільйону по вул.Чигрина, поблизу житлового будинку №78 без права оформлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно (Заводський район). (а.с. 14-15)

Відповідно до умов п.п.2.1., 2.2. договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 41 (сорок один) кв.м., у тому числі 18 кв.м для обслуговування торгівельного павільйону, 23 кв.м. під проходами, проїздами, без права передачі її в суборенду. На земельній ділянці знаходиться торгівельний павільйон.

Умовами п. 3.1 договору його учасники погодили, що договір діє протягом 5 років з 26.09.2007. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору письмово звернутися до орендодавця з клопотанням про продовження строку оренди. Підставою для поновлення договору буде відповідне рішення орендодавця.

Згідно з положеннями пункту 4.1. договору, за оренду земельної ділянки орендар сплачує орендну плату у грошовій формі.

Між сторонами було укладено договір за №339-12 про зміни до договору оренди землі, який зареєстровано у Миколаївській регіональній філії ДП "Центр ДЗК" 12.06.2009 за №52 та у Миколаївській міській раді за №6659, відповідно до умов якого, Миколаївська міська рада на підставі рішення від 21.08.2012 за №19/41 продовжила ФОП Бродовському Ю.А. оренду земельної ділянки для подальшого обслуговування тимчасово розміщеного торговельного павільйону по вул. Чигрина, поблизу житлового будинку №78 (Заводський район), без права оформлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно, у зв'язку з чим в договір були внесені зміни: до пункту 2.4 щодо визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки з 01.01.2012, до пункту 3.1 щодо терміну договору оренди та порядку продовження строку його дії, а також до пунктів 4.2, 4.4 та 4.6 стосовно розміру та порядку сплати орендної плати за землю. (а.с. 20)

Вказаним договором про зміни доповнено пункт 3.1 договору оренди землі наступною умовою: термін оренди продовжений на 5 років до 26.09.2017. Орендар, який належно виконував обов'язки відповідно до умов цього договору, має за інших рівних умов переважне право на продовження строку дії договору. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за шість місяців до закінчення строку дії договору письмово звернутись до орендодавця з клопотанням про продовження строку оренди. Підставою для продовження строку дії договору (поновлення договору) буде відповідне рішення орендодавця.

17.07.2017 позивач звернувся до Миколаївської міської ради через Центр надання адміністративних послуг з відповідною завою за реєстраційним номером №000164 про поновлення договору оренди земельної ділянки (а.с.29).

Крім того, з наданої позивачем копії листа Управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради №02-19/2034 від 20.06.2018 та копії відомості нарахування земельного податку за Договором №6659 вбачається, що позивач належним чином виконував умови договору щодо повної та своєчасної сплати орендної плати та земельного податку за користування земельною ділянкою, та станом на 01.06.2018 заборгованість по орендній платі відсутня (а.с.73-77).

В доповнення до звернення від 17.07.2017 за №000164 про намір поновити договір оренди на виконання вимог ст.33 Закону України "Про оренду землі" позивач 06.07.2018 направив на адресу відповідача проект додаткової угоди про поновлення договору (а.с.78-81).

Бездіяльність Миколаївської міської ради та не укладення додаткової угоди і стало підставою для звернення ФОП Бродовського Ю.А. до Господарського суду Миколаївської області з відповідним позовом.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст.202 Цивільного Кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарського кодексу України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Статтею ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про оренду землі", договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (ч. 1 ст.14 Закону України "Про оренду землі").

Передача об'єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі (ч.1 ст. 17 Закону України "Про оренду землі").

Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» уномовано, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Зокрема, ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

З огляду на зазначене, враховуючи наявні в матеріалах справи документи, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновком місцевого господарського суду стосовно недотримання позивачем порядку поновлення договору оренди землі на підставі ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Разом з тим, ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі. Так, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу. Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді (ст. 33 Закон України "Про оренду землі").

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку.

Частиною 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування.

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч.6 ст.33 Закону України "Про оренду землі", необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Щодо прав та обов'язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення договору оренди згідно із вимогами ст. 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті. Відсутність такого заперечення може мати прояв у «мовчазній згоді».

Якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

Як вбачається з матеріалів справи, позивач по закінченню строку дії договору продовжив користуватись земельною ділянкою. Крім того, з наданої позивачем копії листа Управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради №02-19/2034 від 20.06.2018 та копії відомості нарахування земельного податку за Договором №6659 вбачається, що позивач належним чином виконував умови договору щодо повної та своєчасної сплати орендної плати та земельного податку за користування земельною ділянкою, та станом на 01.06.2018 заборгованість по орендній платі відсутня.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що в даному випадку право позивача у спірних правовідносинах є порушеним та підлягає захисту.

Враховуючи, що договір оренди землі вважається поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, саме позов про визнання додаткової угоди укладеною є у цьому випадку належним та ефективним способом захисту порушеного права.

Вказана правова позиція узгоджується з висновком суду касаційної інстанції, викладеного в постанові Верховного Суду від 10.09.2018 у справі №920/739/17.

З гляду на зазначене, враховуючи, що позивач продовжує після закінчення договору оренди користуватись земельною ділянкою за відсутності письмового заперечення Миколаївської міської ради в порушення чинного законодавства України, а також враховуючи, що відповідачем не прийнято рішення за відповідною заявою позивача і ФОП Бродовським Ю.А. не допущено порушень зобов'язань за договором, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновокм місцевого господарського суду про задоволення позовних вимог про визнання укладеною додаткової угоди.

Враховуючи вищевикладене, а також з огляду на приписи ст. 33 Закону України «Про оренду землі», доводи апеляційної скарги стосовно порушень позивачем умов укладеного між сторонами договору договору, колегією суддів не приймаються до уваги.

Відповідно до ст. 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованих, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов'язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов'язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі", добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар. (постанова Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.09.2018 у справі №920/739/17).

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою (рішення у справах "Серявін та інші проти України", "Руїз Торіха проти Іспанії"), яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі „Трофимчук проти України").

Судова колегія зазначає, що місцевим господарським судом у ході розгляду справи було досліджено усі обставини справи, перевірено їх наявними у ній доказами, та надано їм відповідну правову оцінку. Інші аргументи сторін, які не впливають на суть прийнятого рішення, не потребують детальної відповіді з огляду на прийняте судом рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга Миколаївської міської ради на рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.01.2019 року у справі №915/789/18 задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.01.2019 року у справі №915/789/18 залишається без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Миколаївської міської ради на рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.01.2019 року у справі №915/789/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 15.01.2019 року у справі №915/789/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбаченими ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 08.05.2019 року.

Головуючий Н.М. Принцевська

Судді: Г.П. Разюк

А.І. Ярош