ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/4106/16

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Чистякової І.О.

за участю секретаря судового засідання Мороз Ю.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "СБЕРБАНК", м. Київ
до 1. Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод", м. Харків; , 2. Приватного акціонерного товариства "Коксолит", м. Дніпро, 3-і особи , які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: 1. Приватне акціонерне товариство "ТЕРМОЛАЙФ", м. Харків; 2. Товариство з обмеженою відповідальністю "КОКСОТРЕЙД", м. Дніпро; 3. Товариство з обмеженою відповідальністю "Аромасервіс", м. Харків; 4. Акціонерне товариство з обмеженою відповідальністю "CARBO TRADING LIMITED", Кіпр 5. Товариство з обмеженою відповідальністю "Менеджмент Логістик Компані", м. Харків 6. ОСОБА_3, м. Харків
про стягнення 133058,52 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день подання позову складає 3 414 140,32 грн.
за участю представників учасників справи:

позивача - адвоката Гурєва М.В., довіреність від 29.01.2019р.;

1-го відповідача - адвоката Дикого Ю.О., ордер серії КВ № 356437 від 14.12.2018;

2-го відповідача - не з'явився;

3-ї особи (ПрАТ "ТЕРМОЛАЙФ") - не з'явився;

3-ї особи (ТОВ "КОКСОТРЕЙД") - не з'явився;

3-ї особи (ТОВ "Аромасервіс") - не з'явився;

3-ї особи (АТОВ "CARBO TRADING LIMITED") - не з'явився;

3-ї особи (ТОВ "Менеджмент Логістик Компані") - не з'явився;

3-ї особи (ОСОБА_3.) - не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

23.11.2016 Публічне акціонерне товариство "СБЕРБАНК" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з відповідача - Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" частини заборгованості по процентах за договором про відкриття кредитної лінії № 27-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 р. в розмірі 133058,52 доларів США.

Позовні вимоги вмотивовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії № 27-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01 грудня 2016 року було прийнято позовну заяву до розгляду, порушено провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні на 13 грудня 2016 року о 14:20 годині.

Цією ж ухвалою суду було залучено до участі у справі в якості 3-їх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватне акціонерне товариство "ТЕРМОЛАЙФ" та Товариство з обмеженою відповідальністю "КОКСОТРЕЙД", а також витребувано у сторін та 3-х осіб додаткові докази.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13 грудня 2016 року розгляд справи відкладено на 16 січня 2017 р. о 10:30 год.

Представник 1-го відповідача 16 січня 2017 р. надав клопотання (вх. №1076), в якому просив суд залучити до участі у справі іншого відповідача - Приватне акціонерне товариство "Коксолит", яке створене в результаті виділу з ПрАТ "Харківський коксовий завод" і є його правонаступником.

В обґрунтування даного клопотання 1-ий відповідач посилався, зокрема на те, що в результаті виділу Приватного акціонерного товариства "Коксолит" з ПрАТ "Харківський коксовий завод", який вважається завершеним з моменту державної реєстрації юридичної особи - правонаступника, відбулось часткове (сингулярне) правонаступництво за зобов'язаннями, згідно з договором про відкриття кредитної лінії № 27-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 р., а тому відповідно до ст. 24 ГПК України, Приватне акціонерне товариство "Коксолит" має бути залучено до участі у справі в якості іншого відповідача.

Позивач подав до суду 23.01.2017 письмові заперечення на клопотання 1-го відповідача про залучення до участі у справі іншого відповідача (вх. №2002), в яких він заперечує проти задоволення даного клопотання відповідача, зокрема посилаючись на те, що виділ юридичних осіб з ПрАТ "Харківський коксовий завод" не закінчений, оскільки суд у справі № 922/1137/16 відмовив у задоволенні позову ТОВ "Аромасервіс" про зобов'язання здійснення конвертації акцій ПрАТ "Харківський коксовий завод".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 16 січня 2016 року розгляд справи відкладено на 23 січня 2017 р. о 10:30 год.

В судовому засіданні 23 січня 2017 року було оголошено перерву до 10:30 год. 26 січня 2017 року відповідно до приписів ст. 77 ГПК України, у зв'язку з тим, що позивач повідомив про те, що він 17.01.2017 направив на адресу суду заяву про уточнення позовних вимог та яка не надійшла до суду до судового засідання.

До початку розгляду справи по суті від позивача надійшла до суду заява від 16.01.2017 про уточнення позовних вимог (вх. №2059 від 23.01.2017), в якій позивач просить, зокрема в прохальній частині позовної заяви вважати вірним номер договору, за яким має бути стягнуто частину заборгованості по процентах - це № 27-В/12/66/ЮО.

В судовому засіданні 26 січня 2017 року судом прийнято надану заяву до провадження та продовжено розгляд справи з її урахуванням.

Позивач 26 січня 2017 р. надав додаткові письмові пояснення до заперечень на клопотання 1-го відповідача про залучення іншого відповідача (вх. №2595), які судом долучені до матеріалів справи.

Представник 1-го відповідача 26 січня 2017 р. надав додаткові письмові пояснення з приводу залучення до участі у справі іншого відповідача (вх. №2597), які судом долучені до матеріалів справи.

Також, представник 1-го відповідача 26 січня 2017 р. до початку розгляду справи по суті подав до суду клопотання про продовження строку вирішення спору (вх. №2606), оскільки в судовому засіданні 23.01.2017 позивач повідомив про направлення до суду заяви про зміну предмету позову, яка на час проведення судового засідання судом не була отримана та відповідачем було отримано копію заяви позивача від 16.01.2017 про зміну предмету позову, однак відповідачу необхідний додатковий час для підготовки відзиву на дану позовну заяву. Крім того, представник відповідача просив суд відкласти розгляд справи для підготовки відзиву на позовну заяву з урахуванням зміненого предмету позову.

В судовому засіданні 26 січня 2017 року судом відмовлено в задоволенні клопотання 1-го відповідача про продовження строку вирішення спору та відкладення розгляду справи, як безпідставному та необґрунтованому.

Крім того, представник 1-го відповідача 26 січня 2017 р. надав клопотання (вх. №2596), в якому просить суд залучити до участі у справі в якості 3-х осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Аромасервіс" (61001, м. Харків, пр-т. Гагаріна, 41/2) та Акціонерне товариство з обмеженою відповідальністю "CARBO TRADING LIMITED" (Лімассол, Кіпр, Леонтіу, а/с 3020, 250А), оскільки прийняття рішення по даній справі може вплинути на права та обов'язки цих осіб, у зв'язку з тим, що вони є майновими поручителями Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" за договором про відкриття кредитної лінії № 27-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 р. та між позивачем та вказаними майновими поручителями укладені договори застави акцій в забезпечення зобов'язань за вказаним кредитним договором.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 26 січня 2017 року розгляд справи відкладено на 06 березня 2017 р. о 10:30 год.

Цією ж ухвалою суду задоволено клопотання 1-го відповідача про залучення до участі у справі іншого відповідача та залучення до участі у справі 3-х осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, зокрема залучено до участі у справі іншого відповідача - Приватне акціонерне товариство "Коксолит" (2-ий відповідач) та залучено до участі у справі в якості 3-х осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Аромасервіс" та Акціонерне товариство з обмеженою відповідальністю "CARBO TRADING LIMITED".

Крім того, цією ж ухвалою суду зобов'язано Публічне акціонерне товариство "СБЕРБАНК" через канцелярію суду в строк до 06 лютого 2017 року надати до господарського суду Харківської області: три нотаріально засвідчені копії перекладу на англійську мову ухвали господарського суду Харківської області від 26 січня 2017 року про відкладення розгляду справи № 922/4106/16; дві нотаріально засвідчені копії перекладу на англійську мову прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів відповідно до Гаазької Конвенції про вручення за кордоном судових або позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15 листопада 1965 року та зобов'язано Публічне акціонерне товариство "СБЕРБАНК" здійснити оплату коштів у розмірі 21 Євро за вручення документів на підставі Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах до 07.02.2017.

06 лютого 2017 року через канцелярію суду Публічне акціонерне товариство "СБЕРБАНК" надало клопотання (вх. №3881) про надання витребуваних документів ухвалою господарського суду Харківської області від 26 січня 2017 року.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06 лютого 2017 року провадження у справі 922/4106/16 зупинено до 06.03.2017, згідно ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку зі зверненням господарського суду Харківської області із судовим дорученням до компетентного органу іноземної держави про надання правової допомоги про вручення Акціонерному товариству з обмеженою відповідальністю "CARBO TRADING LIMITED" копії ухвали господарського суду Харківської області від 26 січня 2017 року про відкладення розгляду справи на 06.03.2017 о 10:30

Ухвалою господарського суду Харківської області від 06 березня 2016 року провадження у справі № 922/4106/16 поновлено.

В судовому засіданні 06.03.2017 було оголошено перерву до 14:20 год. 14 березня 2017 року відповідно до приписів ст. 77 ГПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання представника 2-го відповідача - Приватне акціонерне товариство "Коксолит", а також у зв'язку з необхідністю надання сторонами додаткових доказів в обґрунтування своєї правової позиції, зокрема надання позивачем доказів припинення юридичної особи 2-го відповідача, надання витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "Менеджмент Логістик Компані".

Ухвалою господарського суду Харківської області від 14 березня 2017 року розгляд справи відкладено на 18 квітня 2017 р. о 14:20 год.

Цією ж ухвалою суду залучено до участі у справі в якості 3-їх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Менеджмент Логістик Компані" та ОСОБА_3.

Крім того, цією ж ухвалою суду зобов'язано Публічне акціонерне товариство "СБЕРБАНК" через канцелярію суду в строк до 21 березня 2017 року надати до господарського суду Харківської області дві нотаріально засвідчені копії перекладу на англійську мову ухвали господарського суду Харківської області від 14 березня 2017 року про відкладення розгляду справи № 922/4106/16.

20 березня 2017 року через канцелярію суду Публічне акціонерне товариство "СБЕРБАНК" надало клопотання (вх. №9145) про надання витребуваних документів ухвалою господарського суду Харківської області від 14 березня 2017 року.

Представник 2-го відповідача 18 квітня 2017 р. надав до суду відзив на позовну заяву (вх. №12995), який долучений судом до матеріалів справи.

У відзиві на позовну заяву 2-ий відповідач заперечує проти задоволення позову, зокрема посилаючись на те, що позивачем не надано до матеріалів справи належних та допустимих доказів в підтвердження законності та правильності розрахунків (первинних меморіальних документів, які підтверджують надання банком послуг з розрахунково-касового обслуговування), що свідчить про недоведеність позовних вимог та є підставою для відмови в задоволенні позову.

Також, представник 2-го відповідача 18 квітня 2017 р. надав клопотання (вх. №13000) про зупинення провадження у справі №922/4106/16 до отримання підтвердження виконання судового доручення.

Представник 1-го відповідача 18 квітня 2017 р. надав до суду відзив на позовну заяву (вх. №12998), який долучений судом до матеріалів справи.

У відзиві на позовну заяву 1-ий відповідач заперечує проти задоволення позову, зокрема посилаючись на те, що 1-ий відповідач несе субсидіарну відповідальність та може бути боржником тільки у випадку неможливості виконання переданого зобов'язання юридичною особою, що утворилася внаслідок виділу. Також, зазначає, що законність рішень позачергових загальних зборів акціонерів ПрАТ "Харківський коксовий завод" від 04.08.2015 про виділ з товариства Приватного акціонерного товариства "Коксолит" та від 12.10.2015 з Додатком № 3 "Розподільчий баланс станом на 12.10.2015" підтверджена судовими рішеннями у справі № 922/6007/15.

Також, представник 1-го відповідача 18 квітня 2017 р. надав клопотання (вх. №12994), в якому просить суд витребувати у позивача письмові повідомлення ПАТ "Сбербанк" на адресу ПрАТ "Харківський коксовий завод" про зміни змінюваної процентної ставки за Договором про відкриття кредитної лінії № 27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012. відповідно до ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, та докази їх отримання ПрАТ "Харківський коксовий завод", а також належним чином завірену копію Положення про кредитування в ПАТ "Сбербанк", що діяло у період укладення Договору про відкриття кредитної лінії № 27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 та нарахування заборгованості за процентами, заявленими до стягнення.

Крім того, представник 1-го відповідача 18 квітня 2017 р. надав клопотання про призначення судової - економічної експертизи (вх. №13006), в якому просить суд призначити у справі судову економічну експертизу, проведення якої доручити Харківському науково - дослідному інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса та на вирішення експерта поставити наступні запитання:

- чи підтверджується даними первинних документів, відповідно до вимог чинного законодавства України, заборгованість з повернення суми кредиту у період часу з 04.10.2016 по 03.11.2016 за Договором про відкриття кредитної лінії № 27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, за користування яким банк нарахував проценти? Якщо так, то в якій сумі (із деталізацією)?

- чи підтверджується даними первинних документів, відповідно до вимог чинного законодавства України, виникнення простроченої заборгованості зі сплати процентів за період з 04.10.2016 по 03.11.2016 за Договором про відкриття кредитної лінії № 27- В/12/66/ЮО від 04.09.2012? Якщо так, то в якій сумі (із деталізацією)?;

- чи відповідає метод нарахування Публічним акціонерним товариством "Сбербанк" процентів за період з 04.10.2016 по 03.11.2016 за Договором про відкриття кредитної лінії № 27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, зазначений у позовній заяві та додатках до неї, вимогам нормативно-правових актів Національного банку України, умовам Договору про відкриття кредитної лінії № 27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 та Положенню по кредитуванню в ПАТ "Сбербанк" (попереднє найменування ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії")?.

Крім того, у клопотанні 1-ий відповідач просив судового експерта здійснити розрахунок процентів за Договором про відкриття кредитної лінії № 27- В/12/66/ЮО від 04.09.2012 із відокремленням в окремі стовпчики розрахунку з урахуванням ставки Libor за кожний окремий період та без урахування ставки Libor (розрахованої у відповідності до умов вказаного договору), а також підвищеної на 2 пункти процентної ставки. Розрахунок здійснити у відповідності до умов Договору про відкриття кредитної лінії № 27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, додаткових угод/договорів до нього та Положення про кредитування в ПАТ "Сбербанк" (попереднє найменування ПАТ "Дочірній банк Сбербанку Росії"), що діяло у період нарахування Позивачем заборгованості за процентами, заявленими до стягнення.

Крім того, у наданому клопотанні 1-ий відповідач просив суд для забезпечення належного та своєчасного проведення експертизи - витребувати у позивача - ПАТ "Сбербанк" додаткові пояснення та письмові докази про обставини, що становлять предмет доказування по справі, а саме:

- відомості та документи, підтверджуючі розмір ставки та погодження між ПАТ "Сбербанк" та ПрАТ "Харківський коксовий завод" індексу (Базової процентної ставки), а також докази правомірності та обґрунтованості застосування підвищеної процентної ставки (на 2 проценті пункти);

- письмові повідомлення ПАТ "Сбербанк" про зміну змінюваної процентної ставки та докази їх отримання ПрАТ "Харківський коксовий завод";

- Положення про кредитування в ПАТ "Сбербанк", що діяло у період укладення Договору та нарахування заборгованості за процентами, заявленими до стягнення;

- докази видачі та повернення кредиту, сплати процентів за Договором про відкриття кредитної лінії №27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18.04.2017 відхилено клопотання 2-го відповідача про зупинення провадження у справі №922/4106/16 до отримання підтвердження виконання судового доручення, відхилено клопотання 1-го відповідача про витребування додаткових доказів та частково задоволено клопотання 1-го відповідача про призначення у справі судової економічної експертизи.

Цією ж ухвалою суду була призначена судова економічна експертиза, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз імені Засл. проф. М.С. Бокаріуса.

На вирішення судового експерта поставлені наступні запитання:

1) Чи відповідають надані позивачем розрахунки заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 27-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 р. станом на 21.11.2016 умовам цього договору та додаткових угод до нього та чи підтверджуються вони первинними документами:

- за кредитною лінією (тіло кредиту)?

- за процентами за користування кредитною лінією, нарахованих за період з 04.11.2014 по 04.11.2016?

- за пенею, нарахованою за прострочення повернення заборгованості за Кредитом?

- за пенею, нарахованою за прострочення сплати процентів за користування Кредитом?

2) Яка фактична сума заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 27-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 р. станом на 21.11.2016:

- за кредитною лінією (тіло кредиту)?

- за процентами за користування кредитною лінією, нарахованих за період з 04.11.2014 по 04.11.2016?

- за пенею, нарахованою за прострочення повернення заборгованості за Кредитом?

- за пенею, нарахованою за прострочення сплати процентів за користування Кредитом?

3) Яка фактична сума заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії № 27-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 р. по сплаті процентів за період з 04.10.2016 по 03.11.2016?

10.10.2018 на адресу суду надійшов лист Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз імені Засл. проф. М.С. Бокаріуса (вих. №3015/05-21/12/13-18 від 03.10.2018), до даного листа додано копію рахунку на оплату вартості судової економічної експертизи №2299 від 25.09.2018 та клопотання судового експерта ОСОБА_8, в якому судовий експерт просить надати наступні матеріали:

- інформацію щодо розміру змінюваної процентної ставки за кредитним договором №27-В/12/66/ЮО за період з 04.09.2012 по 21.11.2016;

- детальний розрахунок заборгованості Позичальника за кредитним договором №27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 за весь період дії договору;

- інші документи, що мають відношення до поставлених питань.

29.10.2018 справа № 922/4106/16 надійшла до господарського суду Харківської області для розгляду клопотання судового експерта ОСОБА_8

Ухвалою господарського суду Харківської області від 30 жовтня 2018 року провадження у справі № 922/4106/16 поновлено для вирішення клопотання судового експерта, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13 листопада 2018 року о 15:30 год.

17.10.2018 до суду від 1-го відповідача надійшли письмові пояснення (вх. №29936), в яких останній просить суд долучити до матеріалів справи додаткові документи, а саме:

- копію постанови Верховного Суду від 06.07.2018 по справі №826/3442/17;

- копію рішення господарського суду Харківської області від 08.06.2016 по справі №922/863/16;

- постанову Харківського апеляційного господарського суду від 29.08.2016 по справі №922/863/16;

- постанову Вищого господарського суду України від 12.09.2017 по справі №922/863/16;

- витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо Приватного акціонерного товариства "Коксолит" від 16.10.2018 №.

Надані документи приєднані судом до матеріалів справи.

09.11.2018 до суду від позивача надійшли письмові пояснення щодо клопотання судового експерта (вх. №31907), в яких останній просить суд долучити до матеріалів справи інформацію щодо розміру змінюваної процентної ставки за кредитним договором №27-В/12/66/ЮО за період з 04.09.2012 по 21.11.2016 та детальний розрахунок заборгованості Позичальника за кредитним договором №27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 13 листопада 2018 року у справі № 922/4106/16 судом задоволено клопотання судового експерта ОСОБА_8 про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової економічної експертизи № 20068. Надіслано до Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса матеріали справи № 922/4106/16, які містять інформацію щодо розміру змінюваної процентної ставки за кредитним договором №27-В/12/66/ЮО за період з 04.09.2012 по 21.11.2016 та детальний розрахунок заборгованості Позичальника за кредитним договором №27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 за весь період дії договору, для проведення судової економічної експертизи, призначеної ухвалою господарського суду Харківської області від 18.04.2017.

Також, вказаною ухвалою зупинено провадження у справі № 922/4106/16 на час проведення судової економічної експертизи, призначеної ухвалою господарського суду Харківської області від 18.04.2017.

01.02.2019 на адресу суду з експертної установи надійшли матеріали справи №922/4106/16 разом з висновком експерта №20068 від 14.01.2019р. за результатами проведення судової економічної експертизи, виконаної судовими експертами на виконання ухвали суду від 18.04.2017. Також, разом із матеріалами справи та експертним висновком на адресу суду надійшли додаткові письмові пояснення ПрАТ "Харківський коксовий завод", що були надані до експертної установи, які підлягають приєднанню до матеріалів справи.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 05 лютого 2019 року провадження у справі № 922/4106/16 поновлено. Призначено підготовче засідання на "18" лютого 2019 р. о 10:40.

У судовому засіданні 18.02.2019р. судом постановлено ухвалу, без виходу до нарадчої кімнати, яку занесено до протоколу судового засідання від 18.02.2019р. про відкладення підготовчого засідання на 11.03.2019р. о 10:30.

У судовому засіданні 11.03.2019р. судом постановлено ухвалу, без виходу до нарадчої кімнати, яку занесено до протоколу судового засідання від 11.03.2019р. про задоволення клопотання відповідача та відкладення підготовчого засідання на 19.03.2019р. о 10:30.

До суду від позивача надійшли 11.03.2019 за вх.6022 та 18.03.2019р. за вх. №6676 додаткові пояснення, в т.ч. щодо порядку нарахування процентів за користування кредитом.

У судовому засіданні 19.03.2019р. судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про прийняття до розгляду пояснень позивача, що надійшли до господарського суду Харківської області 11.03.2019 за вх.6022 та 18.03.2019р. через канцелярію за вх. №6676.

Представник 1-го відповідача (ПрАТ "Харківський коксовий завод") у судове засідання 19.03.2019р. не з'явився. Надав через канцелярію господарського суду Харківської області клопотання про виклик експерта та відкладення розгляду справи за вх.№6754. У поданому клопотанні представник 1-го відповідача пояснює, що ознайомився із висновком судово - економічної експертизи №20068 від 14.01.2019р., проте у зв'язку із відсутністю економічної освіти у нього виникли питання до судового експерта, що проводив зазначену експертизу, тому він просить викликати судового експерта, що проводив вказану експертизу для роз'яснення висновку і надання відповідей на питання суду та учасників справи. Також, 1-ий відповідач просить розгляд справи відкласти на іншу дату.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 19 березня 2019 року клопотання 1-го відповідача про виклик до суду судового експерта Харківського науково - дослідного інституту судових експертиз імені Заслуженого професора М.С. Бокаріуса: С.В. Хомутенко та про відкладення розгляду справи судом задоволено. Викликано до суду судового експерта С.В. Хомутенко для надання усних пояснень щодо висновку судово - економічної експертизи №20068 від 14.01.2019р. проведеної вказаним експертом Харківського науково - дослідного інституту судових експертиз імені Заслуженого професора М.С. Бокаріуса. Продовжено строк підготовчого провадження строком на 30 днів. Відкладено підготовче засідання на 03.04.19 11:40.

У судове засідання 03.04.2019р. на виклик суду з'являвся судовий експерт ОСОБА_1, що надавав висновок судової економічної експертизи №20068 від 14.01.2019р. по матеріалам господарської справи №922/4106/16, та у судовому засіданні надав відповіді на запитання учасників справи та суду.

У судовому засіданні 03.04.2019 судом постановлено ухвалу, без виходу до нарадчої кімнати, яку занесено до протоколу судового засідання від 03.04.2019 про відкладення підготовчого засідання на 16.04.2019 о 11:40 год.

10.04.2019 до суду надійшло клопотання 1-го відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. №797), в якому він просить суд забезпечити можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції та доручити Окружному адміністративному суду м. Києва або Київському окружному адміністративному суду, або Шостому апеляційному адміністративному суду, або Господарському суду м. Києва, або Господарському суд Київської області, або Північному апеляційному господарському суду забезпечити проведення судового засідання у справі №922/4106/16 в режимі відеоконференції.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 12 квітня 2019 року у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" (вх. №797 від 10.04.2019) про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції судом відмовлено.

Представником 1-го відповідача 15.04.2019р. надані заперечення на додаткові пояснення позивача щодо нарахування процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування, в яких зокрема 1-ий відповідач посилається на судову практику Верховного суду України у справі №44/9519/12 від 28.03.2018р., в якій Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи проте, що на підставі ст. 599 та ч.4 ст. 631 ЦК України кредитор вправі нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

В підготовчому засіданні 16.04.2019р. без виходу до нарадчої кімнати судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання від 16.04.2019р. про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 22 квітня 2019р. о 12:00 год.

Присутній представник позивача у судовому засіданні 22.04.2019р. позовні вимоги підтримував та просив позов задовольнити.

Представник 1-го відповідача у судовому засіданні 22.04.2019р. проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити.

Представник 2-го відповідача у судове засідання 22.04.2019р. не з'явився. У відзиві на позов, що наданий під час розгляду справи проти задоволення позову заперечував, з підстав недоведеності позивачем первинними документами розрахунків позовних вимог. За відстеженням поштового пересилання 833 з офіційного веб-сайту Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" вбачається, що поштове відправлення (ухвала про повідомлення від 16.04.2019р.), що направлене на адресу 2-го відповідача надійшло на сортувальний центр 18.04.2019р. та відправлено до точки видачі/доставки 18.04.2019.

Представник третьої особи у справі (ТОВ "Коксотрейд") у судове засідання не з'явився. За відстеженням поштового пересилання 701 з офіційного веб-сайту Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" вбачається, що поштове відправлення (ухвала про повідомлення від 16.04.2019р.), що направлена на адресу третьої особи надійшло на сортувальний центр 18.04.2019р. та відправлено до точки видачі/доставки 18.04.2019.

Представник третьої особи у справі (ПАТ "Термолайф") у судове засідання не з'явився. За відстеженням поштового пересилання 317 з офіційного веб-сайту Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" вбачається, що поштове відправлення (ухвала про повідомлення від 16.04.2019р.), що направлена на адресу третьої особи надійшло на сортувальний центр 18.04.2019р. та відправлено до точки видачі/доставки 18.04.2019.

Представник третьої особи у справі (ТОВ "Менеджмент Логістик Компані") у судове засідання не з'явився, свого повноважного представника не направив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, оскільки у судовому засіданні 16.04.2019р. приймав участь ОСОБА_10, який є директором товариства.

Представник третьої особи у справі ТОВ "Аромасервіс" у судове засідання не з'явився. За відстеженням поштового пересилання 333 з офіційного веб-сайту Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" вбачається, що поштове відправлення (ухвала про повідомлення від 16.04.2019р.), , що направлена на адресу третьої особи надійшло на сортувальний центр 17.04.2019р. та відправлено до точки видачі/доставки 18.04.2019.

Представник третьої особи у справі ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився. За відстеженням поштового пересилання 325 з офіційного веб-сайту Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" вбачається, що поштове відправлення (ухвала про повідомлення від 16.04.2019р.), що направлене на адресу третьої особи надійшло на сортувальний центр 17.04.2019р. та відправлено до точки видачі/доставки 18.04.2019.

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 242 ГПК України, рішення суду надсилаються учасникам справи в електронній формі, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса в особи відсутня.

За визначенням п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За загальними вимогами п. 91 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2009 № 270 (далі Правила), поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв'язку адресатам на поштову адресу або видаються/виплачуються в об'єкті поштового зв'язку.

Рекомендовані поштові відправлення підлягають доставки до дому (п. 92. Правил).

Вручення рекомендованих листів з позначкою "Судова повістка" в об'єкті поштового зв'язку не передбачено (п. 102 Правил).

У разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п'ять календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення (п. 116 Правил).

Виходячи зі змісту наведених вище норм Правил, рекомендовані поштові відправлення з позначкою "Судова повістка", які не вручені адресату під час доставки з причин відсутності адресата, не пізніше п'яти календарних днів підлягають поверненню на адресу суду з відповідною відміткою про відсутність особи за адресою.

Отже, треті особи є повідомленими про дату та час судового засідання належним чином, незважаючи на неповернення до суду поштових повідомлень.

Представник третьої особи у справі АТОВ "CARBO TRADING LIMITED" у судове засідання не з'явився.

Міжнародним актом, яким регулюється питання вчинення певних процесуальних дій на території іншої держави, є Конвенція про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 (далі - Конвенція), до якої Україна приєдналась 19.10.2000.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ця Конвенція застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Конвенції кожна Договірна Держава призначає Центральний Орган, обов'язком якого є отримання прохань про вручення документів, що виходять від інших Договірних Держав, і здійснення процесуальних дій відповідно до положень статей 3-6.

Відповідно до ст. 3 Конвенції орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія. Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Відповідно до ст. 5 Конвенції Центральний Орган запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом: а) у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території, або Ь) в особливий спосіб, обумовлений запитуючим органом, якщо такий спосіб не є несумісним з законами запитуваної Держави. З урахуванням положень пункту (Ь) частини першої цієї статті документ може завжди бути вручений шляхом безпосередньої доставки одержувачу, який приймає його добровільно. Якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави. Частина прохання, яка відповідає формуляру, доданому до цієї Конвенції, що містить короткий виклад суті документу, що підлягає врученню, вручається разом з документом.

Статтею 10 Конвенції встановлено, якщо запитувана Держава не заперечує, то ця Конвенція не обмежує: а) можливості надсилати судові документи безпосередньо поштою особам, які перебувають за кордоном; Ь) можливості для судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуючої Держави здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави; с) можливості для будь-якої заінтересованої в судовому процесі особи здійснювати вручення судових документів безпосередньо через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави.

Отже, Конвенцією чітко встановлені способи та порядок вручення судових та позасудових документів за кордоном.

Так, ст. 3 Конвенції встановлений вичерпний перелік уповноважених осіб на вручення судових та позасудових документів за кордоном, якими є орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави.

Нотою, датованою 05.01.1984, Уряд Кіпру зазначив, що не заперечує проти способів передачі документів, передбачених у ст. 10 Конвенції, тобто безпосередньо поштою особам, які перебувають на території Республіки Кіпр.

Разом з тим, 06.09.2004 між Україною та Республікою Кіпр підписано Угоду про правову допомогу в цивільних справах, яка ратифікована Законом України № 2910-ІУ від 22.09.2005 та набрала чинності 18.03.2006, за умовами якої, громадяни однієї Договірної Сторони користуються на території іншої Договірної Сторони таким самим правовим захистом щодо своїх особистих та майнових прав, що й громадяни цієї іншої Договірної Сторони. Громадяни однієї Договірної Сторони мають право на вільний та безперешкодний доступ до судів та інших органів другої Договірної Сторони, до компетенції яких входять цивільні справи, і можуть звертатися до них, подавати клопотання і позови та здійснювати інші дії, необхідні у зв'язку з судовим розглядом, на тих самих умовах, що й громадяни другої Договірної Сторони. Положення цієї Угоди застосовуються до юридичних осіб, які мають своє місцезнаходження на території будь-якої з Договірних Сторін і які були створені відповідно до її законодавства. Правова допомога включає виконання судових процесуальних дій, передбачених законодавством запитуваної Договірної Сторони, зокрема опитування сторін, свідків та експертів, проведення експертиз, вручення та передачу документів, визнання та виконання судових рішень, а також інші дії відповідно до законодавства Договірних Сторін (статті 1, 5 Угоди).

Таким чином, Республіка Кіпр погодилась на вручення судових та позасудових документів як через судових працівників, службовців або інших компетентних осіб запитуваної Держави, так і безпосередньо поштою особам, які перебувають на території Республіки Кіпр.

Чинним законодавством не передбачено інших способів повідомлення осіб - нерезидентів, окрім тих, що встановлені Конвенцією.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Вищого господарського суду України від 03.11.2017 року по справі № 922/664/17.

Отже, направлення судом першої інстанції відповідних судових документів поштою безпосередньо третій особі, яка перебуває на території Республіки Кіпр - Акціонерному товариству з обмеженою відповідальністю "CARBO TRADING LIMITED" (Private company limited by shares "CARB0 TRADING LIMITED" - є достатнім для продовження розгляду справи за обставин повторної неявки зазначеного учасника справи відповідно до п. 2 ч. 3 статті 202 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

04 вересня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Сбербанк" (попередня назва - Публічним акціонерним товариством "Дочірній банк Сбербанку Росії"/АТ "Сербанк Росії", на даний час АТ "Сбербанк") (надалі - банк) та Приватним акціонерним товариством "Харківський коксовий завод" (надалі за текстом також - відповідач) укладено договір про відкриття кредитної лінії №27-В/12/66/ЮО (далі - кредитний договір) з наступними змінами та доповненнями, за умовами якого відповідачу було відкрито кредитну лінію та надано кредит у сумі 10 873 999,99 доларів США.

Між сторонами було укладено 80 додаткових угод до кредитного договору якими сторони вносили зміни щодо строку повернення кредиту та відсоткової ставки за користування кредитом, які містяться у матеріалах справи.

ПрАТ "Харківський коксовий завод" зобов'язалось своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, виконати інші умови кредитного договору та повернути банку кредит у терміни, встановлені кредитним договором та/або додатковими угодами до нього.

Прийняті на себе зобов'язання банк виконав в повному обсязі, однак позичальник (1-ий відповідач) порушує виконання умови кредитного договору та не сплачує нараховані проценти, та не повертає кредит, що підтверджується матеріалами справи. Позивач у позовній заяві зазначає, що станом на 21.11.2016 року несплачена частина за кредитом складає 10 873 999,99 дол. США (з них прострочена - 10 873 999,99дол.США).

Пунктом 6.1. кредитного договору визначено, що позичальник (1-ий відповідач) зобов'язується сплачувати банку за користування кредитом проценти у розмірі, передбаченому кредитним договором. Проценти за кредитом нараховуються на загальну суму заборгованості за кредитною лінією в валюті заборгованості.

У п. 6.2. кредитного договору встановлено, що нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно протягом дії кредитного договору із розрахунку 360 днів у році. Нарахування процентів починається з дня надання кредиту (включно). Нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі. День повернення кредиту не враховується при нарахуванні процентів.

Згідно з п. 6.3. кредитного договору проценти, нараховані відповідно до пунктів 6.1.-6.2. кредитного договору позичальник (1-ий відповідач) зобов'язаний сплачувати щомісяця не пізніше 3 (трьох) робочих днів (у вересні 2014 року - не пізніше 20 (двадцяти) робочих днів; у період з жовтня 2014 року по червень 2015 року - не пізніше 10 (десяти) робочих днів), наступних за днем закінчення періоду. Умовами кредитного договору передбачено, що процентна ставка, яка застосовується - змінювана процентна ставка (п. 1.3.). В п. 1.3.1. зазначено, що розмір змінюваної процентної ставки за користування кредитом в іноземній валюті (долар США) визначається як сума погодженого сторонами індексу (надалі - базова процентна ставка) і маржі банку та розраховується за наступною формулою: R- LIВОR 6М+М, наведені визначення розуміються в такому значені:

"R"- розмір змінюваної процентної ставки за користування Кредитом у відсотках річних.

"LIВОR 6М"- Базова процентна ставка.

"М" - маржа Банку.

Детальний порядок визначення розміру процентної ставки визначено в п.п. 1.3.1. - 1.3.8. кредитного договору.

Пунктом 6.6. кредитного договору передбачено, що у випадку порушення позичальником (1-ий відповідач) будь-якого із своїх зобов'язань, передбачених цим договором, змінювана процентна ставка за користуванням кредитом збільшується шляхом збільшення розміру змінюваної процентної ставки на 2 (два) процентних пункти, після чого розмір змінюваної процентної ставки буде розраховуватися за формулою R- (LIВОR 6М+М)+ 2% (два проценти) річних.

Позичальник (1-ий відповідач) погоджує зазначену в цьому пункті договору зміну розміру змінюваної процентної ставки, що не потребує укладення сторонами додаткової угоди до цього договору.

Відповідно до п. 4. додатку №1 до кредитного договору (надалі - додаток №1), банк і позичальник (1-ий відповідач) не пізніше 10 числа місяця, наступного за відповідним звітним періодом складають акт звірки за формою, наведеною в додатку 1.1. до цього додатку, відносно визначення: - кредитового обороту відповідача в банку за відповідний звітний період, станом на 1 (перше) число місяця, в якому складається цей акт звірки.

Пунктом 3 додатку №1 зазначено, що в разі якщо протягом звітного періоду кредитовий оборот відповідача в банку склав: менше ніж 90% (дев'яносто відсотків) від загального кредитового обороту позичальника (1-го відповідача), відкритими станом на дату складання акту звірки, банк буде нараховувати позичальнику, а останній зобов'язаний сплачувати банку протягом розрахункового періоду проценти за користування Кредитом, що будуть розраховані за формулою: - R = (LIВОR 6М+М)+ 2% (два проценти) річних.

Позичальник (1-ий відповідач) погоджує зазначену в цьому пункті додатку зміну розміру змінюваної процентної ставки в порядку, передбаченому в п.6.6. цього договору, що не потребує укладання сторонами додаткової угоди до цього договору.

Згідно п.11.3 кредитного договору, сторони погодили, що договір набуває чинності з дати його підписання банком та позичальником, скріплення печатками сторін, і дає до повного виконання зобов'язань позичальника по цьому договору.

Отже у зв'язку із наявністю заборгованості у 1-го відповідача, як позичальника за кредитним договором та не поверненням отриманих боржником кредитних коштів у розмірі 10 873 999,99 дол. США (з них прострочена - 10 873 999,99дол.США) позивачем нараховано проценти за період з 04.10.2016 по 03.11.2016 (31 день) у розмірі 133 058,52 доларів США, які заявлені до стягнення у даній справі.

Також, позивачем на виконання ухвали суду від 30.10.2017р. про поновлення провадження у справі для вирішення клопотання судового експерта про надання додаткових матеріалів, що необхідні для проведення експертизи, якою зокрема було запропоновано сторонам надати до суду та встановлено строк для подання письмових пояснень щодо клопотання судового експерта, було надано розрахунок заборгованості ПРАТ "Харківський коксовий завод" перед Банком за кредитним договором, що є предметом розгляду станом на 25.10.2018р. (арк. справи № 77-111 у томі № 5).

У вищевказаному розрахунку позивач зазначає такі суми заборгованості:

- заборгованість за кредитом - 10 873 999,99 доларів США (з них прострочена - 10873 999,99 доларів США);

- проценти за користування кредитом - 6194 238,50 доларів США, з них прострочена - 6 095 792,57 доларів США;

- пеня за прострочення кредиту - 307 294 395, 50 гривень;

- пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 101 018 097, 70 гривень.

1-ий відповідач, який є боржником за кредитним договором позовні вимоги не визнає, просить у задоволенні позову відмовити, оскільки вважає, що належною особою, що має відповідати перед позивачем за кредитним договором є другий відповідач: Приватне акціонерне товариство "Коксолит", що утворена внаслідок виділу.

2-ий відповідач проти задоволення позову заперечує, зокрема посилаючись на те, що позивачем не надано до матеріалів справи належних та допустимих доказів в підтвердження законності та правильності розрахунків (первинних меморіальних документів, які підтверджують надання банком послуг з розрахунково-касового обслуговування), що свідчить про недоведеність позовних вимог та є підставою для відмови в задоволенні позову.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 22.04.2019р., найменування позивача Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" змінено на Акціонерне товариство "Сбербанк".

За приписом статті 52 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, реорганізації суб'єкта господарювання у відносинах, щодо яких виник спір, господарський суд залучає до участі у справі його правонаступника. Сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів, порядок проведення якої викладено у статті 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців". Якщо ж зміна найменування юридичної особи пов'язана зі зміною організаційно-правової форми юридичної особи (статті 104-108 Цивільного кодексу України), то йдеться про її реорганізацію, що потребує вчинення господарським судом процесуальної дії, зазначеної в частині третій статті 52 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, суд зазначає, що вірним найменуванням позивача є Акціонерне товариство "Сбербанк", отже слід змінити найменування позивача у справі з Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" на Акціонерне товариство "Сбербанк".

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Цивільного кодексу України та ст. 174 Господарського кодексу України.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Між сторонами у справі виникли зобов'язання, які за своєю правовою природою є правовідносинами, що випливають із кредитного договору, згідно якого в силу ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1056 Цивільного кодексу України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 11 Цивільного кодексу України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Норми статті 129 Конституції України визначають, що основними засадами судочинства є обов'язковість судового рішення.

Відповідно до частини 4статті 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Аналогічні положення містить ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається процесуальним законом.

Так, преюдиційні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Як вбачається з постанови Харківського апеляційного господарського суду від 19.12.2018р. у справі №922/2571/18 предметом розгляду у вказаній справі було:

- стягнення частини процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором №26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р. за період за період з 04.12.2016р. по 27.07.2017р. (236 днів) у розмірі 602 010,31 доларів США;

- стягнення частини процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором №27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р. за період з 04.11.2016р. по 27.07.2017р. (266 день) у розмірі 1 147 578,53 доларів США.

Вищевказаною постановою суду апеляційної інстанції було встановлено наявність обов'язку ПрАТ "Харківський коксовий завод" перед АТ "Сбербанк" по оплаті процентів за користування кредитними коштами за кредитними договорами: №26-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р.; №27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р., тобто обов'язок по поверненню кредиту 1-им відповідачем за вказаними кредитними договорами.

Предметом розгляду у даній справі є стягнення частини процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором №27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р. за період з 04.10.2016р. по 03.11.2016р. (31 день) у розмірі 133058,52 доларів США, тобто період, що передував періоду заявленому позивачем у справі №922/2571/17.

Таким чином, факти, встановлені у постанові Харківського апеляційного господарського суду від 19.12.2018р. у справі №922/2571/18, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді даної справи та мають обов'язкову силу для вирішення даної справи.

Судом в межах розгляду даної справи призначалась судово - економічна експертиза, що доручена експертам Харківського науково - дослідного інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса.

Згідно висновку судової економічної експертизи №20068 від 14.01.2019р. судовий експерт у розділі ІІІ висновки зазначив таке:

По першому питанню: у обсязі наданих на дослідження документів, з врахуванням змін ставки Libor 6М дані позивачем розрахунки заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №27-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 р. станом на 21.11.2016 відповідають умовам цього договору та додаткових угод до нього та підтверджуються первинними документами.

По другому питанню: у обсязі наданих на дослідження документів, з врахуванням змін ставки Libor 6М заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №27-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 р. станом на 21.11.2016 складає:

- за кредитною лінією 10 873 999,99 доларів США;

- за процентами за користування кредитною лінією 3 088 971,35 дол. США;

- за пенею, нарахованою за прострочення повернення заборгованості за Кредитом 138531019,28 грн.

- за пенею, нарахованою за прострочення сплати процентів за користування кредитом 28960229,28 грн.

По третьому питанню: у обсязі наданих на дослідження документів, з врахуванням змін ставки Libor 6М сума заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №27-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 р. по сплаті процентів за період з 04.10.2016 по 03.11.2016 складає 133 058,52 доларів США.

Згідно п.3 ч.6 ст. 69 ГПК України експерт має право зокрема викладати у висновку експертизи виявлені в ході її проведення факти, які мають значення для справи і з приводу яких йому не були поставлені питання.

Суд вважає за необхідне зазначити, що судовий експерт у висновку судової економічної експертизи №20068 від 14.01.2019р. виклав свою оцінку щодо підтвердження заборгованості ПАТ "Коксолит" за договором про відкриття кредитної лінії від 04.09.2012р. за №27-В/12/66/ЮО з повернення тілу кредиту в сумі 10874000,00 доларів США станом на 21.11.2016р. із врахуванням позиції викладеної у рішенні господарського суду Харківської області у справі №922/6007/15 від 27.01.2016р., яке залишено без змін постановою апеляційної інстанції від 12.04.2016р. та постановою касаційної інстанції, на той час Вищого господарського суду України від 19.07.2016р.

Згідно ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч.1 ст. 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно ст. 79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст. 98 ГПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань.

В той же час за ч.2 ст. 98 ГПК України, предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Таким чином, висновок експерта за результатами проведення судової економічної експертизи №20068 від 14.01.2019 року ОСОБА_1, що діє згідно рішення Центральної експертно кваліфікаційної комісії Міністерства юстиції України від 19.02.2016р., про що свідчить свідоцтво №1770, оцінюється судом з урахуванням наявних в матеріалах справи інших доказів та відповідно до цього приймається судом виключно в частині викладення висновків по поставлених судом питанням, проте у частині надання експертом оцінки щодо належного боржника за кредитним договором судом не приймається, оскільки дана оцінка буде надана саме судом, а не судовим експертом, що має кваліфікацію судового експерта з правом проведення економічних експертиз.

Суд з урахуванням висновку судового експерта, яким перевірено нарахування заявлених до стягнення процентів за користування кредитом за кредитним договором №27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р. по сплаті процентів за період з 04.10.2016р. по 03.11.2016р. (31 день), що є предметом позову у даній справі, приходить до висновку, що заборгованість ПрАТ "Харківський коксовий завод" по процентам за вищевказаний період у розмірі 133 058,52 дол. США, підтверджується матеріалами справи, виписками з особових рахунків, що додані до матеріалів справи, які, за змістом ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", є належними доказами, які підтверджують наявність/відсутність та розмір відповідної заборгованості.

Враховуючи вказані обставини та те, що 1-ий відповідач який є позичальником за кредитним договором та отримав кредитні кошти за кредитним договором, та не надав суду жодного доказу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем, та доведеність несвоєчасної сплати позивачу кредиту за кредитним договором, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача в частині стягнення частини заборгованості по процентах за договором про відкриття кредитної лінії №27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 в розмірі 133 058,52 доларів США є обгрунтованими та підтвердженими матеріалами справи.

Також, суд зазначає, що позивачем було направлено дану позовну заяву до суду поштовим відправленням 23.11.2016р. та визначено таку суму до стягнення з відповідача ПАТ "Харківський коксовий завод": частину заборгованості по процентах за договором про відкриття кредитної лінії №27-В/12/66/ЮО (з урахуванням подальшої зміни предмету позову щодо номеру кредитного договору) від 04.09.2012р. в розмірі: 133 058,52 доларів США та визначив суму в гривневому еквіваленті 3 430 756,78 грн. та зазначено офіційний курс Національного банку України на дату проведення розрахунку 100 доларів США 2578,3819грн., проте судом при прийнятті даного позову до суду перевірено офіційний курс долара станом на 23.11.2016р. та встановлено, що офіційний курс долара становив: 25,6589 за один долар США, отже судом перераховано суму заявлених вимог в гривневому еквіваленті, що складає 3 414 140,32 грн., яка є вірною сумою в гривневому еквіваленті, що підлягає стягненню з 1-го відповідача.

Проте, 1-ий відповідач - Приватне акціонерне товариство "Харківський коксовий завод" вважає, що заборгованість має бути стягнута з його правонаступника - Приватне акціонерне товариство "Коксолит", якого ухвалою господарського суду Харківської області від 27.01.2017 р. залучено до участі у справі в якості 2-го відповідача.

16.01.2018р. 1-им відповідачем подано клопотання про залучення до участі у справі іншого відповідача, яким 1-ий відповідач просив залучити до участі у справі іншого відповідача, Приватне акціонерне товариство "Коксолит", яке створене в результаті виділу з Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод".

В обґрунтування клопотання зазначалося, що відповідачем у даній справі має бути інша юридична особа: ПрАТ "Коксолит", оскільки згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 13.01.2017р. ПрАТ «Коксолит» починаючи з 28.04.2016р. є правонаступником Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод".

23.01.2017р. 1-им відповідачем у справі подано клопотання про долучення додаткових письмових доказів за вх.№2001, в якому 1-ий відповідач повідомив суд проте, що відповідно до рішення загальних зборів акціонерів ПрАТ Харківський коксовий завод кредиторська заборгованість за договорами про відкриття кредитної лінії перейшла до його правонаступника ПАТ "Коксолит". Зазначив, що рішенням загальних зборів акціонерів ПрАТ "Харківський коксовий завод", оформленим протоколом від 12.10.2015 року, затверджено розподільний баланс станом на 12.10.2015 року, складений при створенні ПрАТ "Коксолит" та ПрАТ "Слобожанський коксовий завод" шляхом їх виділу із ПрАТ "Харківський коксовий завод", з якого, з урахуванням акту приймання-передачі кредиторської заборгованості від ПрАТ" Харківський коксовий завод" до ПраТ "Коксолит" від 04.01.2017р., вбачається, що зобов'язання ПрАТ "Харківський коксовий завод" за договором про відкриття кредитної лінії №27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 перейшли в результаті виділу до його правонаступника - ПрАТ "Коксолит".

Також, у судовому засіданні 22.04.2019р. присутній представник 1-го відповідача наполягав на завершенні процедури виділу з ПрАТ "Харківський коксовий завод", до його правонаступника - ПрАТ "Коксолит" та зазначав, що вказане свідчить зокрема аудиторский висновок щодо фінансової звітності за 2017 рік ПрАТ "Харківський коксовий завод", який міститься у матеріалах справи.

Відповідно до ст.52 Господарського процесуального кодексу України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Приписами статей 73, 74, 76, 77, 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Як свідчать матеріали справи, 04.08.2015 р. позачерговими загальними зборами акціонерів Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" прийняті рішення щодо виділення з Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" двох приватних акціонерних товариств із передачею ним, у порядку правонаступництва, згідно з розподільним (розподільчим) балансом частини майна, прав та обов'язків ПрАТ "Харківський коксовий завод" без припинення останнього. Заплановане найменування першого приватного акціонерного товариства - Приватне акціонерне товариство "Слобожанський коксовий завод", запланований розмір його статутного капіталу 1 800 000,00 грн., поділений на 180 штук простих іменних акцій, що планується випустити, номінальною вартістю 10 000,00 грн. та запланована частка Товариства в статутному капіталі ТОВ "Слобожанський коксовий завод" в розмірі, що становитиме 100% статутного капіталу створюваного Товариства.

Заплановане найменування другого приватного акціонерного товариства - Приватне акціонерне товариство "Коксолит", запланований розмір його статутного капіталу 1 800 000,00 грн., поділений на 180 штук простих іменних акцій, що планується випустити, номінальною вартістю 10 000,00 грн. та запланована частка Товариства в статутному капіталі Приватного акціонерного товариства "Коксолит" в розмірі, що становитиме 100% статутного капіталу створюваного Товариства. Створено комісію з виділу, визначено строки, порядок та умови виділу.

12.10.2015 року позачерговими загальними зборами акціонерів Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" прийняті рішення про: затвердження розподільного балансу Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод"; затвердження плану виділу з Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" Приватного акціонерного товариства "Слобожанський коксовий завод" та Приватного акціонерного товариства "Коксолит"; затвердження рішення про випуск акцій створюваних товариств, з метою конвертації частини акцій Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" в акції створюваних товариств і про порядок такої конвертації; про зменшення статутного капіталу Товариства на 3 600 000,00 грн. (становитиме 29 000 000,00грн.), внесення відповідних змін до статуту Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" та здійснення державної реєстрації змін до статуту; визначення Наглядової ради Приватного акціонерного товариства Харківський коксовий завод уповноваженим органом, якому надаються повноваження щодо: затвердження результатів розміщення (обміну) акцій, затвердження звіту про результати розміщення (обміну) акцій Приватного акціонерного товариства "Слобожанський коксовий завод" та Приватного акціонерного товариства "Коксолит", тощо.

Надана до справи копія Розподільного балансу, складеного при створенні Приватного акціонерного товариства "Слобожанський коксовий завод" та Приватного акціонерного товариства "Коксолит" шляхом їх виділу із Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод", свідчить про його складання станом на 12.10.2015 р., тобто до створення та державної реєстрації нових товариств, оскільки запис про державну реєстрацію юридичної особи шляхом виділу (в т.ч. за судовим рішенням), зокрема, Приватне акціонерне товариство "Коксолит", внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадський формувань 28.04.2016 р.

Розподільний баланс станом на 12.10.2015 р. не містить відомостей, яке майно, права та обов'язки Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" мають передаватися Приватному акціонерному товариству "Коксолит" та Приватному акціонерному товариству "Слобожанський коксовий завод" при їх виділенні з Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод", також з розподільного балансу не вбачається, що кредиторська заборгованість Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" перед ПАТ "Сбербанк" за договором про відкриття кредитної лінії №27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 у конкретно визначених сумах має бути передана для обліковування на балансі Приватного акціонерного товариства "Коксолит" .

В матеріалах справи відсутні дані бухгалтерського регістру установленої форми та розшифровки статей розподільного балансу Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод", станом на 12.10.2015, на підтвердження включення до розподільного балансу відомостей, щодо конкретно визначених зобов'язань Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" перед ПАТ "Сбербанк" за договором про відкриття кредитної лінії №27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, які мають бути передані при виділенні Приватного акціонерного товариства "Коксолит" для обліковування на його балансі, у розмірі конкретних сум зобов'язань.

В акті приймання-передачі кредиторської заборгованості від Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" до Приватного акціонерного товариства "Коксолит" від 04.01.2017р. за спірним договором про відкриття кредитної лінії, зазначено, що Приватне акціонерне товариство "Харківський коксовий завод" передало, а Приватне акціонерне товариства "Коксолит" прийняло кредиторську заборгованість зокрема відповідно за договором про відкриття кредитної лінії №27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012 в наведених в актах сумах.

Проте, акт приймання-передачі не може бути самостійним та достатнім доказом списання з балансу Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод", передання, постановки та обліковування на балансі Приватного акціонерного товариства "Коксолит" кредиторської заборгованості перед ПАТ "Сбербанк" за договорами про відкриття кредитної лінії №27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012.

До того ж, акт складений 04.01.2017 року, тобто через півроку після реєстрації Приватного акціонерного товариства "Коксолит", та через рік та два місяці після складання розподільного балансу Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод". В акті відсутні посилання на будь-які додатки, а саме документи які передані Приватним акціонерним товариством "Харківський коксовий завод" Приватному акціонерному товариству "Коксолит" на підтвердження зазначеної в акті заборгованості. Будь- яких інших актів приймання-передачі позивачем до суду не надано.

Безумовним доказом прийняття Приватним акціонерним товариством "Коксолит" кредиторської заборгованості Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" за договором про відкриття кредитної лінії №27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, укладеним між Приватним акціонерним товариством "Харківський коксовий завод" та Публічним акціонерним товариством "Сбербанк", у визначених сумах, є бухгалтерський регістр та баланс Приватного акціонерного товариства "Коксолит" з розшифровкою статей балансу, з відображенням обліковування в балансі Приватного акціонерного товариства "Коксолит" переданої від Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" кредиторської заборгованості у відповідних сумах саме перед ПАТ "Сбербанк" та саме за договором про відкриття кредитної лінії №27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012.

Проте, відповідачами не надано, а матеріали справи не містять наведених доказів, що свідчить про не підтвердження Приватним акціонерним товариством "Харківський коксовий завод" та Приватним акціонерним товариством "Коксолит" фактичного прийняття та обліковування на балансі Приватного акціонерного товариства "Коксолит" зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії №27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012, укладеним між Приватним акціонерним товариством "Харківський коксовий завод" та Публічним акціонерним товариством "Сбербанк", що унеможливлює покладання на Приватне акціонерне товариство "Коксолит" виконання зобов'язань Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" перед Публічним акціонерним товариством "Сбербанк" за наведеним договором.

Таким чином документів на підтвердження внесення змін до статуту Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод", зменшення статутного капіталу, конвертації акцій, реєстрації звітів про результати розміщення (обміну) акцій Приватного акціонерного товариства "Коксолит" та Приватного акціонерного товариства "Слобожанський коксовий завод", відповідачами до матеріалів справи не надано.

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", у разі виділу юридичних осіб здійснюється державна реєстрація юридичних осіб, утворених у результаті виділу, та державна реєстрація змін до відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі, про юридичну особу, з якої здійснено виділ, щодо юридичної особи - правонаступника. Виділ вважається завершеним з дати державної реєстрації змін до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі, про юридичну особу, з якої здійснено виділ, щодо юридичної особи - правонаступника.

Як вбачається з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 22.04.2019 р., зміни до відомостей, що містяться у Єдиному державному реєстрі, про юридичну особу - Приватне акціонерне товариство "Харківський коксовий завод" не внесені, розмір статутного капіталу Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" не змінювався та становить 32 600 000,00 грн.; дані про юридичних осіб-правонаступників (з зазначенням повного найменування та місцезнаходження юридичних осіб-правонаступників, їх ідентифікаційних кодів) - до реєстру не включені.

Зазначене свідчить про не завершення у повному обсязі виділу з Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" Приватного акціонерного товариства "Слобожанський коксовий завод" та Приватного акціонерного товариства "Коксолит", а отже на даний час відсутні докази, що свідчили б про дійсну передачу кредитної заборгованості від 1-го відповідача до 2-го відповідача, а тому суд приходить до висновку проте, що частина заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 04.10.2016р. по 03.11.2016р. (31 день) у розмірі 133 058,52 доларів США за договором про відкриття кредитної лінії №27-В-В/12/66-ЮО від 04.09.2012р, що заявлені позивачем до стягнення підлягають стягненню з позичальника за вказаним договором, а саме з 1-го відповідача: ПАТ "Харківський коксовий завод".

Також, суд зазначає, що матеріали справи не містять також аудиторського висновку фінансової звітності Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" станом на 2017 рік, на який посилався представник 1-го відповідача у судовому засіданні.

Посилання 1-го відповідача на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 06.07.2018 року у справі № 826/3442/17 щодо встановлення вказаним рішенням обставин щодо законності виділу з ПрАТ «Харківський коксовий завод» юридичних осіб, законності розподільного балансу, затвердженого станом на 12.10.2015, складеного при створенні ПрАТ «Коксолит» та ПрАТ «Слобожанський коксовий завод» шляхом їх виділу з ПрАТ «Харківський коксовий завод», а також відсутність порушень прав ПАТ «Сбербанк» у зв'язку з таким виділом, встановлені судовими рішеннями, які набрали законної сили, в господарській справі №922/6007/15 судом не приймаються з огляду на наступне.

У п.п.158, 244 наведеної постанови від 06.07.2018 р. у справі № 826/3442/17 Верховний Суд підкреслив, що в межах цієї адміністративної справи вирішується лише публічно-правовий спір щодо правомірності наказу Міністерства юстиції України від 24.02.2017 року № 670/5 Про скасування рішень державних реєстраторів. Рішення судів у господарських справах, зокрема, №922/6007/15, мають преюдиційне значення щодо обставин створення іпотекодавцем шляхом виділу юридичних осіб без згоди іпотекодержателя. Водночас не мають правового значення для вирішення спору в частині дотримання приватними нотаріусами обов'язків державних реєстраторів.

Щодо рішень суду першої та апеляційної інстанцій у справі № 922/863/16 Публічного акціонерного товариства "Сбербанк" до Приватного акціонерного товариства "Термолайф" про визнання недійсним рішень, які набрали законної сили, суд зазначає, що вказане рішення не стосується предмету спору у даній справі, а отже судом не приймається.

Щодо заперечень відповідача проти нарахування позивачем у справі процентів за користування кредитом та застосування до даної справі позиції викладеної Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28.03.2018р. по справі № 444/9519/12, суд зазначає про наступне.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28.03.2018р. по справі № 444/9519/12, предметом позовних вимог у межах якої була вимога про стягнення заборгованості за кредитом, відсотками та пенею, а також штрафу (фіксованої частини та процентної складової) після спливу передбаченого договором строку кредитування, дала розмежування поняття "строк договору" та "Строк виконання зобов'язання" та "термін виконання зобов'язання" та зокрема зазначила про наступне:

"29. Поняття "строк договору", "строк виконання зобов'язання" та "термін виконання зобов'язання" згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

30. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

31. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

32. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).

33. Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов'язків під час дії договору.

34. Поняття "строк виконання зобов'язання" і "термін виконання зобов'язання" охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

35. З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов'язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов'язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов'язання.".

Проте у справі №444/9519/12, що знаходилася на розгляді Великої Палати Верховного Суду сторони не визначили строк договору, та зазначено, що у вказаній справі у договорі сторонами не визначено було права нараховувати проценти за користування коштами після завершення строку кредитування, проте у даній справі у п.11.3. кредитного договору сторони погодили, що договір діє до повного виконання зобов'язань, а у пункті 6.2. кредитного договору погодили, що нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення кредиту в повному обсязі.

Таким чином, оскільки кредитні кошти по кредитному договору позичальником на час розгляду справи не повернуті, та за договором про відкриття кредитної лінії №27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012р. станом на 21.11.2016р. наявна заборгованість за кредитною лінією у розмірі 10783999,99 доларів США, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та висновком судової економічної експертизи №20068 від 14.01.2016р., доказів погашення кредиту позичальником (1-им відповідачем) до справи не надано, у позивача наявне право на нарахування процентів за користування кредитом, а отже вищевказані заперечення відповідача судом не приймаються.

Щодо розподілу судових витрат у даній справі суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У вирішенні питань щодо відшкодування витрат, пов'язаних з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду господарським судам необхідно враховувати викладене в пункті 23 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 N 4 "Про деякі питання практики призначення судової експертизи". Судовим експертам, перекладачам, іншим особам, викликаним до господарського суду для дачі пояснень, відшкодовуються: вартість проїзду до місця виклику і назад залізничним, автомобільним, водним і повітряним транспортом; страхові платежі за державне страхування на транспорті, вартість попереднього продажу проїзних документів, проїзд автомобільним транспортом (крім таксі) до залізничної станції, аеропорту, якщо вони знаходяться за межами населеного пункту; найом жилого приміщення; добові в розмірах, встановлених законодавством про службові відрядження; судовому експерту відшкодовуються також витрати, пов'язані з дослідженням об'єкта судової експертизи, якщо останній знаходиться в іншому населеному пункті, ніж експертна установа (або експерт проживає в іншому населеному пункті), і не може бути доставлений до цієї установи (або експерту). В усіх зазначених випадках відшкодуванню підлягає мінімальна вартість проїзду та мінімальна (для населеного пункту, в якому знаходиться господарський суд) вартість проживання в готелі. Документально підтверджені відомості про таку вартість та про фактичні витрати на проїзд і проживання подаються заінтересованими особами. Витрати, пов'язані з викликом до суду, відшкодовуються після виконання судовими експертами, перекладачами та іншими особами своїх обов'язків у розмірі, що визначається у рішенні господарського суду.

Аналогічну правову позицію висвітлено у пп. 6.1. та 6.2. п. 6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013 року "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України".

У даній справі судом було призначено судову економічну експертизу, та станом на день прийняття рішення, 1-им відповідачем у справі ПАТ "Харківський коксовий завод" оплачено витрати за проведення експертизи Харківським науково - дослідним інститутом судових експертиз імені заслуженого професора М.С. Бокаріуса у даній справі у розмірі 80 080,00 грн., про що зазначає експертна установа у супровідному листі до висновку судової економічної експертизи №20068 від 14.01.2019р.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір у разі задоволення позову покладаються на відповідача, а отже судові витрати: судовий збір у розмірі 51 212,10 грн. та витрати за проведення судової експертизи по справі суд покладає на 1-го відповідача у справі: Приватне акціонерне товариство "Харківський коксовий завод".

Також, суд зазначає, що позивачем було надмірно сплачено судовий збір за подання даного позову до суду, а саме у розмірі 249,23 грн., оскільки позивач не вірно визначив суму позовних вимог та курс долара станом на 23.11.2016р., отже суд роз'яснює позивачу про можливість звернення позивача до суду із клопотанням про повернення судового збору у вказаній частині згідно ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 526, 530, 610, 611, 612, 1049 Цивільного кодексу України, статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" (61010, м. Харків, Набережна Червоношкільна, буд.24, ідентифікаційний код 24481702) на користь Акціонерного товариства "Сбербанк" (01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд.46, ідентифікаційний код 25959784) частину заборгованості по процентах за договором про відкриття кредитної лінії № 27-В/12/66/ЮО від 04 вересня 2012 р. у розмірі 133058,52 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день подання позову 23.11.2016р. складає 3 414 140,32 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Судові витрати (судовий збір та витрати за проведення судової експертизи) по справі покласти на 1-го відповідача у справі: Приватне акціонерне товариство "Харківський коксовий завод" (61010, м. Харків, Набережна Червоношкільна, буд.24, ідентифікаційний код 24481702).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Харківський коксовий завод" (61010, м. Харків, Набережна Червоношкільна, буд.24, ідентифікаційний код 24481702) на користь Акціонерного товариства "Сбербанк" (01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд.46, ідентифікаційний код 25959784) судові витрати у справі (судовий збір) в сумі 51 212,10 грн.

Після набрання рішенням законної сили видати наказ в установленому порядку.

Позивач: Акціонерне товариство "Сбербанк" (01601, м. Київ, вул. Володимирська, буд.46, ідентифікаційний код 25959784).

1-ий відповідач: Приватне акціонерне товариство "Харківський коксовий завод" (61010, м. Харків, Набережна Червоношкільна, буд.24, ідентифікаційний код 24481702).

2-ий відповідач: Приватне акціонерне товариство "Коксолит" (49050, м. Дніпро, вул. Володі Дубініна, буд. 8, офіс 10, ідентифікаційний код 40456957).

Треті особи , які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

1. Приватне акціонерне товариство "ТЕРМОЛАЙФ" (61071, м. Харків, шосе Карачівське, буд. 44, ідентифікаційний код 34015182).

2. Товариство з обмеженою відповідальністю "КОКСОТРЕЙД" (49000, м. Дніпро, пл. Героїв Майдану, буд. 1, оф.330, ідентифікаційний код 30962083).

3. Товариство з обмеженою відповідальністю "Аромасервіс" (61001, м. Харків, пр-т. Гагаріна, 41/2, ідентифікаційний код 31420265).

4. Акціонерне товариство з обмеженою відповідальністю "CARBO TRADING LIMITED" (Лімассол, Кіпр, Леонтіу, а/с 3020, 250А).

5. Товариство з обмеженою відповідальністю "Менеджмент Логістик Компані" (61001, м. Харків, вул. Молочна, буд. 38, корпус 19, офіс 408, ідентифікаційний код 32931413).

6. ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "02" травня 2019 р.

Суддя І.О. Чистякова