РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.05.2019Справа № 910/2896/19
Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення сторін у спрощеному позовному провадженні справу

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рітейл Груп Україна», м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шейк», м. Київ

про розірвання (припинення) договору суборенди та стягнення 41 650,00 грн, -

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Рітейл Груп Україна» (позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шейк» (відповідач) про розірвання (припинення) договору суборенди та стягнення 41 650,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Договір суборенди №253 від 01.02.2018, який було укладено з відповідачем щодо користування нежитловим приміщенням площею 23,80 м. кв. за адресою: м. Київ, пр. Академіка Глушкова, 13-Б, необхідно розірвати, у зв`язку з невиконання відповідачем умов Договору та повернути забезпечувальний платіж у сумі 41 650,00 грн., сплачений за договором суборенди.

Ухвалою суду від 11.03.2019 відкрито провадження у справі №910/2896/19, постановлено, розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи, надано відповідачу строк у 15 днів з дати отримання ухвали на подання відзиву.

Відповідач, згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №060 отримав ухвалу суду від 11.03.2019 про відкриття провадження у справі 14.03.2019.

02.04.2019 року (в межах строку, визначеного судом з урахуванням поштового обігу) відповідачем надіслано до суду відзив на позовну заяву. Відповідно до вказаного відзиву сторона зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки відповідач як на момент укладення договору, та і ніколи до цього моменту не було власником ні торговельно-розважального центру «Магелан», ні приміщення, яке 14.02.2018 передало позивачу в суборенду. За змістом укладеного між сторонами Договору не передбачено його припинення у разі зміни власника ТРЦ. Окрім того, необґрунтованими є твердження позивача щодо відсутності можливості повноцінно користуватись суборендованою площею, так як, події, які відбувались довкола ТРЦ «Магелан» мали місце вночі з 01.06.2018 року на 02.06.2018 року, озброєними особами, найнятими АТ «Сбербанк», відбулось силове захоплення лише офісних приміщень ТРЦ «Магелан», а не торгівельних площ, а 02.06.2018 входи до торгових площ були повністю розблоковані, зазначена інформація була широко відображена у ЗМІ. Відповідач також повідомив суд, що не отримав від позивача листа про припинення договору, оскільки представники ТОВ «Шейк» фізично не могли отримати зазначений лист, оскільки не мали доступу до ТРЦ, і особа, яка підписалась в отриманні листа не є співробітником ТОВ «Шейк».

15.04.2019 року позивачем подано відповідь на відзив, відповідно до якої він зазначає, що підставою для розірвання договору суборенди є невиконання відповідачем своїх обов`язків як орендаря, що полягають в забезпеченні приміщення електричною енергією, комунальними послугами, належним безперервним функціонуванням систем кондиціонування та вентиляції; забезпеченні нормального функціонування та робочого стану систем забезпечення; можливості доступу відвідувачів у приміщення протягом 7 днів на тиждень. А право суборендаря на дострокове розірвання договору суборенди з підстав невиконання зобов`язань орендарем передбачено п. 8.6. Договору суборенди. Окрім того, позивач зазначив, що наявна переписка в мобільному додатку Viber між суборендарями ТРЦ «Магелан» та офіційним представником ТОВ «Шейк» Монько Тетяною Василівною, яка згідно наданого відповідачем штатного розкладу займає посаду начальника відділу оренди ТОВ «Шейк», відповідно до якої, прослідковуються неодноразові скарги та обговорення суборендарів щодо відсутності електроенергії та системи кондиціонування в орендованих приміщеннях, перекритті входу до ТРЦ або окремих поверхів ТРЦ. Такі перешкоди в здійсненні суборендарями діяльності згідно переписки відбуваються включно по 22 червня 2018 року. Щодо неотримання відповідачем листа позивача, то у відповіді зазначено, що лист отримано адміністратором ТРЦ. Окрім того, вказаний лист позивач направляв відповідачу електронною поштою, яку зазначено на офіційному сайті ТРЦ.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У зв`язку з перебуванням судді Морозова С.М. у період з 02.05.2019 року по 11.05.2019 року у відпустці, суд здійснює розгляд справи, відповідно до статті 252 Господарського процесуального кодексу України, у перший робочий день після виходу з відпустки - 13.05.2019 року.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

01.02.2017р. між позивачем (суборендар) та відповідачем (орендар) укладено Договір суборенди №253 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1. якого орендар передає, а суборендар приймає у строкове платне користування частину нежитлового приміщення (надалі - приміщення), яке знаходиться в Торгівельно-розважальному центрі "Магелан" (надалі - ТРЦ), розташованому за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 13Б.

Відповідно до п. 2.1. Договору, строк суборенди у відповідності до умов цього договору починається з дати передачі приміщення та підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення в суборенду суборендарю і закінчується в момент підписання сторонами акту приймання-передачі (повернення) приміщення орендарю.

Згідно п. 2.2. Договору, приміщення передається в суборенду за актом приймання-передачі приміщення, який підписується сторонами не пізніше 14 лютого 2018 року.

У п. 2.3. Договору зазначено, що при припиненні дії цього договору суборендар зобов`язаний повернути приміщення орендареві за актом приймання-передачі (повернення) приміщення не пізніше 3 (трьох) робочих днів з дня припинення дії договору. При цьому суборендар зобов`язаний припинити здійснювати свою комерційну діяльність в приміщенні в день припинення дії цього договору.

За користування приміщенням суборендар сплачує орендареві суборендну плату, а також компенсує комунальні та експлуатаційні витрати у розмірі та на умовах, визначених цим договором (п. 3.1. Договору).

У п. 3.7. Договору вказано, що не пізніше 10 банківських днів з дня укладення цього Договору суборендар зобов`язаний перерахувати на поточний рахунок орендаря, в якості забезпечення виконання суборендарем його зобов`язань за цим договором, грошові кошти у розмірі 41 650,00 грн, у тому числі ПДВ (20%) - 6 941,67 грн (надалі - забезпечувальний платіж), які при належному виконані суборендарем зобов`язань будуть зараховані в рахунок оплати суборендної плати за 1 (один) останній місяць суборенди приміщення. Будь які проценти на забезпечувальний платіж не нараховуються.

Договір набуває чинності з моменту укладення його сторонами та діє до 30 січня 2019 року включно, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (п. 8.1. Договору).

Додатком №1 від 01.02.2018 року до Договору сторони погодили план-схему розташування приміщення в ТРЦ.

Додатком №2 від 01.02.2018 року до Договору сторонами погоджено технічний стан приміщення, яке відповідач передає позивачу із зазначенням мінімального технічного стану.

Додатком №3 від 01.02.2018 року до Договору сторони узгодили перелік комунальних та експлуатаційних витрат.

Додатком №4 від 14.02.2018 року до Договору сторонами підписано акт приймання передачі приміщення, на підставі якого, орендар передав, а суборендар прийняв в суборенду приміщення загальною площею 23,80 м. кв. Приміщення розташоване в нежитлових приміщеннях першого поверху Торгівельно-розважального центру "Магелан", розташованого за адресою: м. Київ, проспект Академіка Глушкова, 13Б. Вказаний акт підписаний представниками сторін та скріплений печатками підприємств.

Додатком №5 від 01.02.2018 року до Договору сторонами узгоджено правила та положення ТРЦ «Магелан» про здійснення діяльності орендарями (графік роботи, пордок здійснення комерційної діяльності, використання приміщення, поточний ремонт, присутність персоналу в ТРЦ, приймання та відвантаження товару, інформаційна вивіска, освітлення та прибирання приміщень, реклама та маркетингова діяльність, гучномовці, гігієна харчування, заборона куріння, вживання алкоголю, техніка безпеки та перша допомога, штрафні санкції).

Додатком №6 від 01.02.2018 року до Договору сторонами підписано дозволене використання.

На виконання п. 3.7. Договору позивач сплатив відповідачу забезпечувальний платіж у розмірі 41 650,00 грн згідно платіжного доручення №3688 від 31.01.2018 року.

У позовній заяві позивач стверджує, що він не мав змоги використовувати приміщення за призначенням протягом всього червня 2018 року з причин, що не залежали від останнього, а саме доступ до ТРЦ "Магелан" був заблокований, були перебої в постачанні електроенергії, суттєве зменшення потоку відвідувачів та відповідно прибутку від торговельної діяльності. На підтвердження неможливості використання приміщення за призначенням позивачем надано публікації в ЗМІ з приводу ситуації, що склалась із ТРЦ "Магелан" в червні 2018 року та витяги з переписки в мобільному додатку Viber між суборендарями ТРЦ «Магелан» та офіційним представником ТОВ «Шейк» Монько Тетяною Василівною, яка згідно наданого відповідачем штатного розкладу займає посаду начальника відділу оренди ТОВ «Шейк», відповідно до якої, прослідковуються неодноразові скарги та обговорення суборендарів щодо відсутності електроенергії та системи кондиціонування в орендованих приміщеннях, перекритті входу до ТРЦ або окремих поверхів ТРЦ.

07.06.2018 ТОВ "Бронкс Стайл" листом повідомило позивача про перехід права власності на орендоване приміщення до АТ "Сбербанк" та про необхідність укладення нових договорів оренди.

Листом №25/06/2018 від 25.06.2018 позивач звернувся до відповідача з повідомлення про розірвання договору на підставі п. 8.6. та про повернення гарантійного платежу в розмірі 41 650,00 грн. Згідно відмітки на вказаному листі, його отримано адміністратором ОСОБА_1 . 26.06.2018 року.

З метою досудового вирішення спору, 09.11.2018 позивач направляв на адресу ТОВ "Шейк" лист №09/11/2018 про розірвання договору та повернення забезпечувального платежу та з пропозиціями підписати Акти приймання-передачі (повернення) приміщення з суборенди від 27.06.2018 на підставі п. 8.6 Договору. Вказаний лист ТОВ "Шейк" не було отримано та повернуто позивачу за закінченням терміну зберігання.

14.11.2018 позивач повторно направляв на адресу ТОВ "Шейк" лист №13/11/2018 про розірвання договору та повернення забезпечувального платежу та з пропозиціями підписати Акти приймання-передачі (повернення) приміщення з суборенди від 27.06.2018 на підставі п. 8.6 Договору.

Вказаний лист ТОВ "Шейк" не було отримано та повернуто позивачу за закінченням терміну зберігання.

Жодної відповіді від ТОВ "Шейк" позивачем не було отримано та не було повернуто суму забезпечувального платежу.

У зв`язку із вищевикладеним, позивач звернувся до суду з вимогами розірвати (припинити) Договір та стягнути з відповідача забезпечувальний платіж у сумі 41 650,00 грн.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст. 6 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства, та врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Статтею 627 вказаного Кодексу закріплено принцип свободи договору, оскільки відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Строк договору оренди визначається за погодженням сторін (ч. 4 ст. 284 ГК України).

Зміна та розірвання господарських договорів у односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або договором (ч.1 ст. 188 ГК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Як зазначає позивач, підставою для розірвання Договору в даній справі є те, що відповідачем порушено умови Договору в частині забезпечення доступу позивача до ТРЦ "Магелан" (заблокований вхід), були перебої в постачанні електроенергії, суттєве зменшення потоку відвідувачів та відповідно прибутку від торговельної діяльності, не забезпечено комунальними послугами, належним безперервним функціонуванням систем кондиціонування та вентиляції, нормального функціонування та робочого стану систем забезпечення, можливості доступу відвідувачів у приміщення протягом 7 днів на тиждень.

В підтвердження зазначених обставин, позивачем додано до матеріалів справи публікації в ЗМІ з приводу ситуації, що склалась із ТРЦ "Магелан" в червні 2018 року та витяги з переписки в мобільному додатку Viber між суборендарями ТРЦ «Магелан» та офіційним представником ТОВ «Шейк» Монько Тетяною Василівною, яка згідно наданого відповідачем штатного розкладу займає посаду начальника відділу оренди ТОВ «Шейк».

Відповідно до витягів вказаних переписок, прослідковуються неодноразові скарги абонентів під різними іменами («lost», «Танюшка», «Женя», «Vladimir», « НОМЕР_1 », «Светлана», «Наташа», «Вячеслав», «Mila Kilnytskaya», «Marianna», «Танана Александра», «Artem Kharchenko», та ін.) та обговорення суборендарів щодо відсутності електроенергії та системи кондиціонування в орендованих приміщеннях, перекритті входу до ТРЦ або окремих поверхів ТРЦ.

В той же час, доказів на підтвердження того, чи є серед наданої переписки абоненти позивача, ТОВ «Рітейл Груп Україна», до матеріалів справи не надано, як і не надано доказів в підтвердження відсутності електроенергії та системи кондиціонування саме в приміщенні, яке було передане позивачу в суборенду за Договором.

Відповідно до п. 4.1.1. Договору орендар забезпечує в приміщенні і на загальних площах (площі ТРЦ, які відведені для спільного використання) надання послуг, визначених у Додатку №3 до цього Договору.

Додатком №3 до Договору сторони погодили, що орендар зобов`язується забезпечити надання суборендарю в приміщенні наступних послуг, вартість яких обов`язково компенсується суборендарем додатково, зокрема: електроенергія, комунальні та інші експлуатаційні послуги (опалення, кондиціонування, приточновитяжна вентиляція.

Однак, сторони в пп б) п. 6.2. Договору передбачили, що орендар не несе відповідальності за будь-які збитки суборендаря у зв`язку з будь-якими збоями в роботі комунальних та інших мереж і наданні послуг, що не залежать від орендаря і які сталися не з вини останнього.

Відповідно до п. 6.4. Договору орендар несе відповідальність за нормальне функціонування та робочий стан систем забезпечення, зазначених в Додатку №2 до Договору.

Таким чином, підсумовуючи погоджені сторонами положення Договору, суд встановив, що орендар несе відповідальність за функціонування всіх комунальних систем в суборендованому приміщенні та ТРЦ окрім тих випадків, коли збій у функціонуванні таких систем стався не з вини останнього.

В той же час, позивач до позовної заяви додає публікації в ЗМІ з приводу ситуації, що склалась із ТРЦ "Магелан" в червні 2018 року, відповідно до змісту яких приміщення ТРЦ «Магелан» блокувались групою невідомих осіб, які могли бути представниками «Сбербанку Росії».

Інформацію в зазначених публікаціях не заперечує і відповідач у своєму відзиві.

Згідно ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з положеннями ст. 77, ст. 78 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи

Разом з тим, всупереч вимог вказаних статей ГПК України, позивачем не надано до суду належних доказів того, що відповідачем були істотно порушенні умови Договору суборенди.

В той же час, з наданих позивачем публікацій в ЗМІ вбачається, що ТОВ "Рітейл Груп Україна" не мало змоги використовувати орендоване приміщення за призначенням протягом всього червня 2018 року з причин, що не залежали від останнього, а саме доступ до ТРЦ "Магелан" був заблокований.

Вказані обставини відповідачем не спростовані.

Проте, в матеріалах справи відсутні фактичні докази на підтвердження відсутності електроенергії та системи кондиціонування саме в приміщенні, яке було передане позивачу в суборенду за Договором з вини відповідача, відсутні докази на підтвердження блокування входу позивачу для здійснення підприємницької діяльності та доступу до суборендованих приміщень саме з вини відповідача.

Таким чином, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що вказані вище події мали місце саме з вини відповідача, оскільки п. 8.6. Договору передбачено розірвання договору саме у зв`язку з невиконання відповідачем зобов`язань за Договором, які залежать від дій останнього.

Окрім того, позивачем не доведено суду факту наявності чи відсутності підстав блокування діяльності останнього чи наявності збоїв в роботі комунальних чи інших мереж станом на час звернення до суду, що в свою чергу унеможливлює встановленням судом фактичних обставин, зазначених в позовній заяві, в період розгляду справи судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 652 цього Кодексу:

"1. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

2. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона."

Отже, закон пов`язує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 27.02.2012 у справі N3-9гс12, від 19.02.2014 у справі N6-167цс13, а також в Огляді судової практики розгляду Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду справ у спорах, що виникають із земельних відносин за період з 01.01.2018 по 01.11.2018.

Відсутність хоча б однієї з умов тягне за собою відмову у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю таких позовних вимог.

Враховуючи відсутність доведеності обставин на які позивач посилається як на підстави розірвання договору, виключається можливість розірвання договору згідно п. 8.6. Договору у зв`язку з не доведенням невиконання зобов`язань орендарем, в результаті якого приміщення за Договором стало непридатним для дозволеного використання суборендарем.

З огляду на відсутність підстав для задоволення основної вимоги позивача про розірвання Договору в даній справі, похідна вимога про стягнення з відповідача суми забезпечувального платежу в розмірі 41 650,00 грн також задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищезазначене, обставини на які посилається позивач, викладені в п. 8.6. Договору, не є підтвердженими документально, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для розірвання спірного договору і стягнення з відповідача суми забезпечувального платежу в розмірі 41 650,00 грн, а тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, покладаються на позивача.

Керуючись статтями 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати зі сплати судового збору покласти на Товариства з обмеженою відповідальністю «Рітейл Груп Україна».

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 та п. 17.5. розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С.М. Морозов