УХВАЛА

м. Київ

26.04.2019Справа № 910/5084/16

Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В. В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестфінанс» про відвід судді від розгляду справи

за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестфінанс», м. Київ

за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ,

за участю третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Національного банку України, м. Київ,

за участю третьої особи 3, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Відкритого акціонерного товариства «Івано-Франківський м'ясокомбінат», м. Івано-Франківськ,

за участю третьої особи 4, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Юрок Плюс», м. Львів,

за участю третьої особи 5, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Станіславська торгова компанія», м. Київ

про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 25.03.2014 та зобов'язання повернути оригінали документів

та за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Національного банку України, м. Київ

до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестфінанс», м. Київ та Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», м. Київ

про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 25.03.2014, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва (суддя Курдельчук І. Д.) перебуває справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестфінанс» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 25.03.2014 та зобов'язання повернути оригінали документів, а також за позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, Національного банку України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестфінанс» та Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» визнання недійсним договору про відступлення права вимоги від 25.03.2014.

23.04.2019 представником відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестфінанс» подано до суду заяву про відвід судді Курдельчука Ігоря Даниловича від розгляду справи № 910/5084/16.

Згідно з положеннями частини 3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.04.2019 за наслідками розгляду заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестфінанс» суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, у зв'язку з чим провадження у справі № 910/5084/16 зупинено до вирішення питання про відвід судді Курдельчука І. Д., а відповідну заяву передано для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2019 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестфінанс» про відвід судді у справі № 910/5084/16 передано для розгляду судді Князькову В. В.

За приписами частин 7, 8, 11 статті 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід. Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи. За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестфінанс» про відвід судді, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

За приписами частини 2 статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

Порядок визначення складу господарського суду здійснюється за допомогою автоматизованої системи документообігу суду відповідно до положень статті 32 Господарського процесуального кодексу (з урахуванням пункту 17.4 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України).

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статті 35 Господарського процесуального кодексу України, а саме суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Заявник як на підставу для відводу судді Курдельчука І. Д. посилається на пункт 5 частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, яким встановлено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

За твердженнями заявника, обставинами, які викликають сумнів у неупередженості та об'єктивності судді, є прийняття судом процесуальних рішень на користь сторони позивача з одночасною відмовою у задоволенні клопотань сторони відповідача. На думку заявника, має місце вплив авторитету Національного банку України та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на внутрішнє переконання суду, а також відповідач вказує на існування у суду певних внутрішніх переконань щодо сторін спору.

Однак, за висновками суду, такі доводи заявника є необґрунтованими та такими, що не підтверджуються матеріалами справи, а обставини, про які вказує заявник, не узгоджуються з визначеними процесуальним законом підставами для відводу судді, перелік яких зазначено вище.

Як правильно вказує сам заявник, відповідно до статті 15 Кодексу суддівської етики, який затверджено XI черговим з'їздом суддів України 22.02.2013, неупереджений розгляд справ є основним обов'язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.

Право на незалежний і безсторонній суд гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (ii) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

У контексті суб'єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного. У контексті об'єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими (див. рішення Суду у справі Газета Україна-Центр проти України, no.16695/04, від 15.07.2010).

Одночасно з цим, згідно зі статтею 5 Кодексу суддівської етики передумовою дії принципу верховенства права та невід'ємною складовою справедливого суду є незалежність судді під час здійснення правосуддя.

Судді повинні приймати свої рішення цілком незалежно і мати змогу діяти без обмежень, без неправомірного впливу, підбурення, тиску, погроз, неправомочного прямого чи непрямого втручання, незалежно, з чийого боку та з яких мотивів воно б не здійснювалось, мають бути цілком вільними у винесенні неупередженого рішення у справі, яку вони розглядають, покладатись на своє внутрішнє переконання, власне тлумачення фактів та чинне законодавство. Незалежність суддів не є прерогативою чи привілеєм і надається їм не для захисту власних інтересів, а в інтересах принципу верховенства права й усіх, хто прагне та очікує справедливості (Висновок No18 (2015) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи про місце судової влади та її відносини з іншими гілками влади в сучасних демократіях. П. 10).

Як зазначено у пункті 35 розділу VII Щорічної доповіді Вищої ради правосуддя за 2017 рік «Про стан забезпечення незалежності суддів в України», затвердженої рішенням Вищої ради правосуддя від 13.02.2018 №463/0/15-18, поширення в суспільстві настроїв щодо можливості піддавати сумнівам судові рішення поза процедурами апеляційного (касаційного) оскарження є надзвичайно негативною тенденцією, яка має бути якнайшвидше подолана за рахунок спільних зусиль суддів, органів суддівського врядування та самоврядування, громадських організацій та засобів масової інформації.

Отже, право особи на справедливий і публічний розгляд справи незалежним і безстороннім судом, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на яку посилається заявник, кореспондується з обов'язком учасників справи добросовісно користуватися наданими їм законом процесуальними правами.

Відтак, учасники справи повинні утримуватись від заявлення завідомо необґрунтованих відводів.

Відповідно до частини 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Фактично у поданій заяві заявник надає оцінку процесуальним діям судді, у тому числі висловлює незгоду з постановленими судом проміжними процесуальними рішеннями.

У даному випадку суд зазначає, що заперечення заявника щодо обґрунтованості постановлених судом ухвал та інших процесуальних дій можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду у даній справі, однак не можуть бути підставою для відводу судді.

Окрім того, заявником не було дотримано процесуального строку, встановленого ч. 3 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України для заявлення відводу, а також не доведено суду наявності виняткових підстав для заявлення відводу судді поза встановленим законом строком.

За таких обставин, враховуючи, що доводи заявника стосовно наявності підстав для відводу судді Курдельчука Ігоря Даниловича від розгляду справи № 910/5084/16 зводяться до незгоди з процесуальними діями судді, приймаючи до уваги, що наявності інших підстав, які б викликали сумніви у неупередженості судді не встановлено, заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестфінанс» про відвід судді підлягає залишенню без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестфінанс» від 23.04.2019 про відвід судді Курдельчука Ігоря Даниловича від розгляду справи № 910/5084/16.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя В. В. Князьков