РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.05.2019Справа № 910/2826/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Баранова Д.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Спеціалізованого водогосподарського комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київводфонд» (04080, м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 16-А, корпус 1; ідентифікаційний код: 37292855)

до Фізичної особи-підприємця Станевич Людмили Анатоліївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01001, м. Київ, вул. Хрещатик, буд. 10; ідентифікаційний код: 19020407)

про стягнення 70081,87 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

05.03.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Спеціалізованого водогосподарського комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київводфонд» з вимогами до Фізичної особи-підприємця Станевич Людмили Анатоліївни про стягнення 70081,87 грн., з яких 276,73 грн. інфляційних втрат, 76,99 грн. 3% річних, 4691,79 грн. пені та 65036,36 грн. неустойки.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказав на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору оренди №1531 від 08.04.2014 неналежним чином виконував свої зобов`язання зі сплати орендної плати (прострочував сплату платежів), у зв`язку з чим наразі позивач просить суд стягнути з відповідача 276,73 грн. інфляційних втрат, 76,99 грн. 3% річних та 4691,79 грн. пені. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача неустойку у сумі 65036,36 грн., нараховану на підставі ст. 785 Цивільного кодексу України, так як відповідачем було прострочено виконання зобов`язання з повернення об`єкта оренди.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2019 відкрито провадження у справі №910/2826/19, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання), залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Департамент комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

25.03.2019 до Господарського суду міста Києва від третьої особи надійшли письмові пояснення, в яких третя особа підтримала позовні вимоги, заявлені позивачем.

Відповідачем не подано до суду відзиву на позовну заяву.

При цьому, про розгляд Господарським судом міста Києва справи № 910/2826/19 відповідач повідомлявся належним чином за адресою, яка вказана у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (03170, м. Київ, вул. Якуба Коласа, буд. 21, кв. 47), що підтверджується довідкою відділення поштового зв`язку про повернення поштового відправлення за закінченням встановленого строку зберігання та поштовим конвертом, в якому ухвала суду була направлена на адресу відповідача.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Оскільки судом було виконано всі покладені на нього обов`язки щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи, а відповідач, натомість, проявив бездіяльність щодо отримання ухвали суду, відповідач вважається повідомленим належним чином про розгляд Господарським судом міста Києва справи №910/2826/19.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

08.04.2014 між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (орендодавець), Фізичною особою-підприємцем Станевич Людмилою Анатоліївною (орендар) та Спеціалізованим водогосподарським комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київводфонд» (підприємство) укладено Договір №1531 про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в оренду нерухоме майно (нежитлові приміщення), що належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Тулузи, б/н для розміщення громадської вбиральні.

Відповідно до п. 2.1 Договору оренди №1531 від 08.04.2014 об`єктом оренди є громадська вбиральня, загальною площею 68,9 кв.м., згідно з викопіюванням з поверхового плану, що складає невід`ємну частину цього договору.

Згідно з п. 2.4 Договору оренди №1531 від 08.04.2014 об`єкт оренди належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва і знаходиться на балансі Спеціалізованого водогосподарського комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київводфонд».

Відповідно до п. 3.1 Договору оренди №1531 від 08.04.2014 за користування об`єктом оренди орендар сплачує орендну плату, розрахунок якої здійснюється на підставі п. 22 Методики розрахунку орендної плати за користування майном територіальної громади м. Києва, затвердженої рішенням Київради від 22.09.2011 №34/6250, та на дату підписання договору становить без ПДВ 14,72 грн. за 1 кв.м., що в цілому складає 1014,38 грн.

Розмір орендної плати за кожний наступний місяць визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній місяць, опублікованому у поточному місяці (п. 3.2 Договору оренди №1531 від 08.04.2014).

Згідно з п. 3.4 Договору оренди №1531 від 08.04.2014 додатково до орендної плати нараховується податок на додану вартість у розмірах та порядку, визначених законодавством України, який сплачується орендарем разом з орендною платою.

Згідно з п. 3.5 Договору оренди №1531 від 08.04.2014 орендна плата сплачується орендарем на рахунок підприємства, за яким закріплене майно на праві господарського відання чи оперативного управління (балансоутримувача) - Спеціалізованого водогосподарського комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київводфонд», починаючи з дати підписання акту приймання-передачі. Останнім днем сплати орендної плати є дата підписання сторонами акта приймання-передачі при поверненні об`єкта оренди орендодавцеві.

Відповідно до п. 3.6 Договору оренди №1531 від 08.04.2014 орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Дослідивши зміст укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором оренди комунального майна.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" відносини щодо оренди державного майна, майна, що належить Автономній Республіці Крим або перебуває у комунальній власності, регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", передача об`єкта оренди орендодавцем орендареві здійснюється у строки і на умовах, визначених у договорі оренди.

Судом встановлено, що за актом приймання-передачі нерухомого майна від 08.04.2014 орендодавець передав, а орендар прийняв в орендне користування згідно з Договором оренди №1531 від 08.04.2014 нежитлове приміщення (громадську вбиральню), що перебуває на балансі Спеціалізованого водогосподарського комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київводфонд», загальною площею 68,9 кв.м., що розташоване за адресою: м. Київ, вул. Тулузи, б/н.

Згідно з частиною 2 статті 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно з п. 3 ст. 18 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», орендар зобов`язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

Таким чином, починаючи з 08.04.2014 відповідач повинен був сплачувати позивачу (як балансоутримувачу об`єкта оренди) орендну плату, розмір якої визначається відповідно до умов п.п. 3.1, 3.2, 3.3 договору.

Згідно з п. 9.1 Договору оренди №1531 від 08.04.2014 договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 08.04.2014 до 06.04.2017.

Згідно з п. 4.15 Договору оренди №1531 від 08.04.2014 орендар після припинення дії договору оренди зобов`язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі підприємству. Акт приймання-передачі об`єкта оренди підписується відповідним орендодавцем, орендарем та підприємством. У разі невиконання цього пункту орендар сплачує неустойку у подвійному розмірі орендної плати.

Судом встановлено, що рішенням Господарського суду міста Києва від 05.09.2017 у справі №910/12178/16, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2017, 1) припинено провадження у справі в частині позовних вимог про розірвання Договору про передачу майна територіальної громади міста Києва в оренду № 1531 від 08.04.2014, укладеного між Департаментом комунальної власності м. Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Фізичною особою-підприємцем Станевич Людмилою Анатоліївною та Спеціалізованим водогосподарським комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "Київводфонд", 2) виселено Фізичну особу-підприємця Станевич Людмилу Анатоліївну із нежитлового приміщення громадської вбиральні, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Тулузи, б/н, загальною площею 68,9 кв.м., 3) зобов`язано Фізичну особу-підприємця Станевич Людмилу Анатоліївну привести нежитлове приміщення громадської вбиральні, розташованої за адресою: м . Київ, вул . Тулузи , б / н, загальною площею 68,9 кв.м., у стан на момент передачі в оренду шляхом знесення самовільно збудованого магазину вживаного одягу, що розміщений на будівлі вказаної громадської вбиральні.

На виконання вказаного рішення суду було видано наказ.

Позивачем долучено до позовної заяви копію Акту державного виконавця від 02.10.2018, в якому зазначено, що наказ Господарського суду міста Києва у справі №910/12178/16 про виселення Фізичної особи-підприємця Станевич Людмили Анатоліївни був виконаний державним виконавцем.

Таким чином, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт отримання відповідачем в орендне користування об`єкта оренди 08.04.2014 та повернення об`єкта оренди 02.10.2018.

При цьому, між сторонами відсутній спір щодо орендної плати (сплачених її розмірів) та як вбачається з розрахунків позовних вимог, долучених позивачем до позовної заяви, у відповідача відсутня заборгованість зі сплати орендної плати за Договором оренди №1531 від 08.04.2014 за період дії договору та строку користування відповідачем об`єктом оренди.

Водночас, з огляду на те, що відповідачем було прострочено сплату деяких платежів (місячних розмірів орендної плати), позивачем заявлено до стягнення з відповідача пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

А зважаючи на те, що відповідач продовжував користуватися об`єктом оренди після закінчення строку оренди, позивач просить суд стягнути з відповідача неустойку, нараховану на підставі ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 76,99 грн., а саме: 70,81 грн. 3% річних за прострочення сплати орендної плати за березень 2016 року (за період з 21.04.2016 по 16.07.2017); 1,06 грн. 3% річних за прострочення сплати орендної плати за квітень 2016 року (за період з 21.05.2016 по 26.05.2016); 1,24 грн. 3% річних за прострочення сплати орендної плати за червень 2016 року (за період з 21.07.2016 по 27.07.2016); 2,83 грн. 3% річних за прострочення сплати орендної плати за липень 2016 року (за період з 21.08.2016 по 05.09.2016); 0,89 грн. 3% річних за прострочення сплати орендної плати за серпень 2016 року (за період з 21.09.2016 по 25.09.2016); 0,16 грн. 3% річних за прострочення сплати орендної плати за березень 2017 року (за період з 21.04.2017 по 16.07.2017).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку в його необґрунтованості в частині нарахування 3% річних за прострочення сплати орендної плати за липень 2016 року, оскільки позивач починає нарахування 3% річних з 21.08.2016, тоді як обґрунтованим початком нарахування 3% річних є 23.08.2016 з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 3.6 Договору оренди №1531 від 08.04.2014 орендна плата сплачується орендарем незалежно від наслідків господарської діяльності орендаря щомісячно не пізніше 20 числа наступного місяця.

Таким чином, відповідач повинен був сплачувати орендну плату не пізніше 20-го числа наступного місяця.

Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Таким чином, з огляду на те, що 20 серпня 2016 року було вихідним днем (суботою), відповідач повинен був сплатити орендну плату за липень 2016 року у строк до 22.08.2016 включно.

Здійснивши власний розрахунок 3% річних за прострочення сплати відповідачем орендної плати за липень 2016 року (в межах заявленого позивачем періоду нарахування), суд дійшов висновку, що обґрунтованим розміром 3% річних є 2,49 грн.

Перевіривши розрахунки 3% річних щодо інших прострочених платежів, визначених позивачем у розрахунку заборгованості (в межах позовних вимог), суд дійшов висновку в їх обґрунтованості (з урахуванням місячних розмірів орендної плати, які відповідають умовам договору оренди, виникнення дат прострочення, сум грошових коштів, сплачених відповідачем (орендна плата), що вбачається з долучених позивачем до позовної заяви копій банківських виписок з рахунку позивача та призначення платежу, вказаного відповідачем при здійсненні оплат, а також з урахуванням викладених позивачем пояснень щодо порядку зарахування сплачених відповідачем грошових коштів та відсутності будь-яких заперечень відповідача щодо такого порядку зарахування).

Таким чином, позовні вимоги Спеціалізованого водогосподарського комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київводфонд» в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Станевич Людмили Анатоліївни 3% річних у розмірі 76,99 грн. підлягають частковому задоволенню у розмірі 76,65 грн.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 276,73 грн., а саме: 276,04 грн. інфляційних втрат за прострочення сплати орендної плати за березень 2016 року (за період з 21.04.2016 по 16.07.2017) та 0,69 грн. інфляційних втрат за прострочення сплати орендної плати за березень 2017 року (за період з 21.04.2017 по 16.07.2017).

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Перевіривши розрахунки інфляційних втрат, суд дійшов висновку в їх обґрунтованості (з урахуванням місячних розмірів орендної плати, які відповідають умовам договору оренди, виникнення дат прострочення, сум грошових коштів, сплачених відповідачем (орендна плата), що вбачається з долучених позивачем до позовної заяви копій банківських виписок з рахунку позивача та призначення платежу, вказаного відповідачем при здійсненні оплат, а також з урахуванням викладених позивачем пояснень щодо порядку зарахування сплачених відповідачем грошових коштів та відсутності будь-яких заперечень відповідача щодо такого порядку зарахування).

Таким чином, позовні вимоги Спеціалізованого водогосподарського комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київводфонд» в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Станевич Людмили Анатоліївни інфляційних втрат у розмірі 276,73 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Як вбачається з позовної заяви, позивач також просить суд стягнути з відповідача пеню у загальному розмірі 4691,79 грн., а саме: 4314,82 грн. пені за прострочення сплати орендної плати за березень 2016 року (за період з 21.04.2016 по 16.07.2017); 64,83 грн. пені за прострочення сплати орендної плати за квітень 2016 року (за період з 21.05.2016 по 26.05.2016); 75,64 грн. пені за прострочення сплати орендної плати за червень 2016 року (за період з 21.07.2016 по 27.07.2016); 172,88 грн. пені за прострочення сплати орендної плати за липень 2016 року (за період з 21.08.2016 по 05.09.2016); 54,03 грн. пені за прострочення сплати орендної плати за серпень 2016 року (за період з 21.09.2016 по 25.09.2016); 9,59 грн. пені за прострочення сплати орендної плати за березень 2017 року (за період з 21.04.2017 по 16.07.2017).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п. 6.2 Договору оренди №1531 від 08.04.2014 за несвоєчасну сплату орендних платежів орендар сплачує на користь підприємства пеню у розмірі 0,5% від розміру несплачених орендних платежів за кожний день прострочення, але не більше розміру, встановленого законодавством України.

Як вбачається з розрахунку пені, долученого позивачем до позовної заяви, позивач здійснює нарахування пені виходячи з розміру 0,5% від розміру несплачених орендних платежів.

Однак, стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При цьому, Законом України «Про оренду державного та комунального майна» не встановлено будь-якого іншого розміру пені за прострочення сплати орендної плати, а зазначено, що за невиконання зобов`язань за договором оренди, в тому числі за зміну або розірвання договору в односторонньому порядку, сторони несуть відповідальність, встановлену законодавчими актами України та договором.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що пеня за прострочення сплати відповідачем орендної плати за Договором оренди №1531 від 08.04.2014 повинна нараховуватися від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Крім того, відповідно до частини 6 статті 232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як вбачається з розрахунку пені, позивач нараховує пеню за прострочення сплати відповідачем орендної плати за березень 2016 року за період з 21.04.2016 по 16.07.2017, тобто за період, що перевищує шестимісячний період нарахування пені (від дня виникнення прострочення).

Водночас, з огляду на те, що умовами Договору оренди №1531 від 08.04.2014 не встановлено іншого періоду нарахування пені, ніж той, що визначений у ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України (протягом шести місяців від дня виникнення прострочення), суд дійшов висновку, що обґрунтованим для нарахування пені за прострочення сплати орендної плати за березень 2016 року є період з 21.04.2016 по 21.10.2016.

Крім того, дослідивши наданий позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку в його необґрунтованості в частині нарахування пені за прострочення сплати орендної плати за липень 2016 року, оскільки позивач починає нарахування пені з 21.08.2016, тоді як обґрунтованим початком нарахування пені є 23.08.2016 з огляду на те, що 20.08.2016 був вихідним днем (суботою).

Враховуючи викладені обставини, суд здійснив власний розрахунок пені за прострочення сплати відповідачем орендної плати (в межах заявленого позивачем періоду нарахування), та дійшов висновку, що обґрунтованим розміром пені є 425,23 грн (362,30 грн. пені за прострочення сплати орендної плати за березень 2016 року, 13,46 грн. пені за прострочення сплати орендної плати за квітень 2016 року, 13,64 грн. пені за прострочення сплати орендної плати за червень 2016 року, 25,63 грн. пені за прострочення сплати орендної плати за липень 2016 року, 8,86 грн. пені за прострочення сплати орендної плати за серпень 2016 року, 1,34 грн. пені за прострочення сплати орендної плати за березень 2017 року).

При цьому, судом здійснено перерахунок пені з урахуванням місячних розмірів орендної плати, виникнення дат прострочення, сум грошових коштів, сплачених відповідачем (орендна плата), що вбачається з долучених позивачем до позовної заяви копій банківських виписок з рахунку позивача та призначення платежу, вказаного відповідачем при здійсненні оплат, а також з урахуванням викладених позивачем пояснень щодо порядку зарахування сплачених відповідачем грошових коштів та відсутності будь-яких заперечень відповідача щодо такого порядку зарахування.

Отже, позовні вимоги Спеціалізованого водогосподарського комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київводфонд» в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Станевич Людмили Анатоліївни пені у розмірі 4691,79 грн. підлягають частковому задоволенню у розмірі 425,23 грн.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить суд стягнути з відповідача неустойку, нараховану на підставі ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, у розмірі 65036,36 грн. за період з 07.04.2017 по 01.10.2018 (період користування відповідачем об`єктом оренди після закінчення строку дії договору оренди).

Як встановлено судом, згідно з п. 9.1 Договору оренди №1531 від 08.04.2014 договір є укладеним з моменту підписання його сторонами і діє з 08.04.2014 до 06.04.2017.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» договір оренди припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

У рішенні Господарського суду міста Києва від 05.09.2017 у справі №910/12178/16, яке залишене без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 22.11.2017, судом встановлено, що Договір оренди №1531 від 08.04.2014 припинився у зв`язку з закінченням строку, на який його було укладено.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, строк дії Договору оренди №1531 від 08.04.2014 закінчився 06.04.2017.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно з ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Згідно з п. 4.15 Договору оренди №1531 від 08.04.2014 орендар після припинення дії договору оренди зобов`язаний протягом 30 календарних днів передати майно по акту приймання-передачі підприємству. Акт приймання-передачі об`єкта оренди підписується відповідним орендодавцем, орендарем та підприємством. У разі невиконання цього пункту орендар сплачує неустойку у подвійному розмірі орендної плати.

Таким чином, орендар вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання з повернення об`єкта оренди, якщо він не повернув об`єкт оренди протягом 30 календарних днів після припинення дії договору оренди - тобто з 11.05.2017 (з урахуванням положень ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України та умов п. 4.15 договору оренди).

Як встановлено судом, позивачем долучено до позовної заяви копію Акту державного виконавця від 02.10.2018, в якому зазначено, що наказ Господарського суду міста Києва у справі №910/12178/16 про виселення Фізичної особи-підприємця Станевич Людмили Анатоліївни був виконаний державним виконавцем.

Будь-яких інших доказів на підтвердження дати звільнення відповідачем орендованого приміщення (раніше ніж дата акту державного виконавця - 02.10.2018) матеріали справи не містять та відповідачем суду не надано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для нарахування відповідачу неустойки (відповідно до ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України) за період з 11.05.2017 по 01.10.2018 (в межах заявлених позивачем позовних вимог).

При цьому, з огляду на те, що умовами договору оренди передбачено повернення об`єкта оренди саме позивачу (підприємству), право на стягнення з відповідача неустойки (відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦКУ) належить також позивачу (враховуючи умови, викладені у п. 4.15 Договору оренди №1531 від 08.04.2014).

Згідно позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 19.08.2014 р. у справі №3-70гс14, для застосування наслідків, передбачених ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, необхідно встановити обставини, за яких орендар мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно не виконав цього обов`язку.

Як було встановлено судом, відповідач як сторона Договору оренди №1531 від 08.04.2014 був обізнаний із закінченням строку його дії, проте орендоване приміщення не повертав.

З огляду на викладене суд приходить до висновку про те, що неповернення об`єкту оренди за Договором у період з травня 2017 року по жовтень 2018 року відбулося виключно з вини самого орендаря, що є умовою для застосування наслідків, передбачених ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що за період з 11.05.2017 по 01.10.2018 розмір неустойки, нарахованої на підставі ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, становить 73437,89 грн. (враховуючи місячні розміри орендної плати, які викладені позивачем у розрахунку заборгованості, які визнаються судом обґрунтованими).

Таким чином, зважаючи на здійснені відповідачем часткові сплати орендної плати на загальну суму 13226,82 грн., які були зараховані позивачем в сплату неустойки, та наявну переплату у сумі 1772,53 грн. (відповідно до розрахунку неустойки, долученого позивачем до позовної заяви) суд дійшов висновку, що обґрунтованим розміром неустойки за прострочення виконання відповідачем зобов`язання з повернення об`єкта оренди, нарахованої за період з 11.05.2017 по 01.10.2018, є 58438,54 грн.

Отже, позовні вимоги Спеціалізованого водогосподарського комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київводфонд» в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Станевич Людмили Анатоліївни неустойки у розмірі 65036,36 грн. підлягають частковому задоволенню у розмірі 58438,54 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 178, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Спеціалізованого водогосподарського комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київводфонд» задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Станевич Людмили Анатоліївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) на користь Спеціалізованого водогосподарського комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київводфонд» (04080, м. Київ, вул. Дмитрівська, буд. 16-А, корпус 1; ідентифікаційний код: 37292855) неустойку у розмірі 58438 (п`ятдесят вісім тисяч чотириста тридцять вісім) грн. 54 коп., пеню у розмірі 425 (чотириста двадцять п`ять) грн. 23 коп., 3% річних у розмірі 76 (сімдесят шість) грн. 65 коп., інфляційні втрати у розмірі 276 (двісті сімдесят шість) грн. 73 коп. та судовий збір у розмірі 1623 (одна тисяча шістсот двадцять три) грн. 19 коп.

3. В іншій частині позову - відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 11.05.2019

Суддя Д.О. Баранов