ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.04.2019

Справа № 910/1912/19

За позовом Акціонерного товариства "Київський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут "Енергопроект"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСЕКСІМ"

про стягнення 70 267,61 грн.

Суддя Сташків Р.Б.

Без виклику представників сторін (судове засідання не призначалося).

СУТЬ СПОРУ:

На розгляд Господарського суду міста Києва передано указану позовну заяву про стягнення суми боргу та санкцій за договором оренди від 01.01.2014 № 2/14 у зв’язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов’язань оплатити отримані послуги.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом подати письмові заперечення проти позову (відзив), або будь-які інші письмові заперечення чи пояснення по справі та/або заяви процесуального характеру.

До матеріалів справи (до позовної заяви) залучені докази виконання Позивачем вимог ст. 172 ГПК України – надіслання Відповідачу копії позовної заяви та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Судом також були вчинені всі належні дії для повідомлення Відповідача про відкриття судом провадження у справі – відповідна ухвала суду надсилалася на адресу місцезнаходження Відповідача, яка вказана у позові та у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Вказана ухвала надсилалася рекомендованим листом.

Відповідно до п. 99 постанови КМУ від 5 березня 2009 р. N 270 “Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку”, рекомендовані поштові відправлення, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату.

У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.

Відповідно до розділу “Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів” постанови КМУ від 5 березня 2009 р. N 270 “Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку”, у разі невручення рекомендованого листа з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

З указаних Правил вбачається, що повернення поштою рекомендованого листа з зазначенням причини «за закінченням терміну зберігання» можливо тільки у разі, якщо під час доставки поштою його не можна було вручити адресату або його уповноваженому представнику (відправлення не вручене під час доставки), та якщо на вкладене до абонентської скриньки адресата повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення адресат не відреагував – не звернувся на пошту для отримання судової повістки, проте відправлення чекало адресата (зберігалося) на пошті встановлений законом строк, і лише після його сплину було повернуто за зворотною адресою.

Із залучених до матеріалів справи листів, в яких Відповідачу направлялася копія ухвали, убачається, що ці листи, направлені за офіційною адресою місцезнаходження Відповідача згідно ЄДР, були повернуті суду поштою внаслідок відсутності адресата за вказаною адресою та за закінченням встановленого строку зберігання.

Інших адрес Відповідач суду не повідомляв та у ЄДР інші адреси відсутні, тому суд позбавлений можливості направити ухвалу на інші адреси.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання листа з ухвалою суду Відповідачем та повернення її до суду є наслідками діяння (бездіяльності) самого Відповідача щодо її належного отримання, тобто його власною волею, оскільки самим Відповідачем надаються до ЄДР відомості, щодо офіційної адреси його місцезнаходження.

Відтак, Відповідач вважається повідомленим про відкриття провадження у справі належним чином, оскільки судом було виконано всі покладені на нього обов’язки, а Відповідач, натомість проявив процесуальну бездіяльність.

За відсутності відзиву суд вирішує справу за наявними матеріалами на підставі ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

На підставі укладеного 01.01.2014 між Відповідачем, як орендарем, та Позивачем, як орендодавцем, Договору № 2/14 оренди приміщення та акту приймання-передачі від 01.01.2014 Відповідачу було передано в строкове платне користування нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м. Київ, просп. Перемоги, 4, загальною площею 29,2 кв.м.

Відповідно до п. 3.1 Договору розмір місячної орендної плати згідно з протоколом погодження договірної ціни (Додаток № 2 до Договору) складає 3854,40 грн., в т.ч. ПДВ: 642,40 грн.

Орендна плата сплачується шляхом передплати згідно з виставленими Позивачем рахунками, не пізніше 10 числа поточного місяця (п. 3.2 Договору).

Згідно з п. 3.4 Договору комунальні послуги не входять до орендної плати і сплачуються орендарем додатково відповідно до виставлених орендодавцем рахунків протягом 7 банківських днів з моменту отримання відповідного рахунку.

Пунктом 3.7. Договору сторони погодили, що орендодавець щомісячно подає орендарю на підписання по два оригінальних екземпляра актів прийому-передачі наданих послуг, які стосуються орендної плати та оплати комунальних послуг. У разі, якщо орендар здійснив внесення орендної плати авансом наперед згідно з п. 3.3 Договору, у щомісячних актах прийому-передачі наданих послуг з оренди приміщення в окремих строках зазначається сума невикористаного авансу на початок звітного періоду та сума залишку авансу за вирахуванням орендної плати за звітний період.

Із матеріалів справи вбачається неодноразова пролонгація вказаного Договору та його дія, зокрема, у період після чергової пролонгації до 31.12.2016.

Наявними в матеріалах справи актами надання послуг (оренди та комунальних послуг), підписаними обома сторонами, підтверджується споживання Відповідачем вказаних послуг у спірний період з лютого 2016 року по грудень 2016 року на загальну суму 50179,65 грн. Відповідач орендну плату та плату за спожиті комунальні послуги за вказаний період не вносив, однак у відповіді від 29.12.2016 на претензію від 27.12.2016 щодо погашення заборгованості зазначив, що зобов’язується здійснити погашення боргу до жовтня 2017 року. Разом із цим, грошові кошти в рахунок погашення заборгованості за спірний період від Відповідача так і не надійшли.

Розрахунок заборгованості з орендної плати та комунальних послуг судом перевірено та визнано обґрунтованим і арифметично правильним; її розмір є доведеним залученими Позивачем до справи доказами та не спростованим Відповідачем.

Отже, заборгованість Відповідача за Договором у сумі 50179,65 грн., яка не була погашена на час подання позову, та залишається непогашеною на даний час, Позивачем належним чином відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України та ст. 193 ГК України доведена, документально підтверджена і Відповідачем не спростована, у зв'язку з чим дана позовна вимога про стягнення вищевказаної суми визнається судом обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, виходячи з положень ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України, ч. 2 ст. 193 ГК України, Відповідач є порушником грошового зобов’язання, що є підставою для застосування до нього правових наслідків, встановлених договором або законом, зокрема у вигляді нарахування та стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Як вбачається із умов укладеного між сторонами Договору, а саме п. 3.4 Договору, оплата комунальних послуг здійснюється Відповідачем відповідно до виставлених орендодавцем рахунків протягом 7 банківських днів з моменту отримання відповідного рахунку.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази виставлення Позивачем рахунків на комунальні послуги Відповідачу, у зв’язку з чим суд дійшов висновку про обчислення строку початку заборгованості останнього за такі послуги виходячи з ч. 2 ст. 530 ЦК України – після спливу 7 днів з дня пред’явлення вимоги від 27.12.2016, а саме: з 04.01.2017.

Здійснивши перерахунок даних компенсаційних виплат, з урахуванням сум заборгованості Відповідача, початку строку виникнення заборгованості з оплати комунальних послуг та визначених Позивачем періодів нарахування, суд дійшов висновку про задоволення даної позовної вимоги частково, у зв’язку з чим стягненню підлягає 15658,50 грн. інфляційних втрат, з яких: 1916,95 грн. інфляційних втрат, нарахованих на суму боргу за спожиті комунальні послуги та 13741,55 грн. інфляційних втрат, нарахованих на суму боргу за орендну плату, а також 3716,60 грн. трьох процентів річних, з яких: 489,95 грн. трьох процентів річних, нарахованих на суму боргу за спожиті комунальні послуги та 3226,65 грн. трьох процентів річних, нарахованих на суму боргу за орендну плату.

Судові витрати, у які Позивачем включено витрати по оплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ст.ст. 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНСЕКСІМ" (01135, м. Київ, просп. Перемоги, 4; ідентифікаційний код 30677817) на користь Акціонерного товариства "Київський науково-дослідний та проектно-конструкторський інститут "Енергопроект" (01135, м. Київ, просп. Перемоги, 4; ідентифікаційний код 16392628) 50179 (п’ятдесят тисяч сто сімдесят дев'ять) грн. 65 коп. заборгованості, 15658 (п'ятнадцять тисяч шістсот п’ятдесят вісім) грн. 50 коп. інфляційних втрат, 3716 (три тисячі сімсот шістнадцять) грн. 60 коп. трьох процентів річних, а також 1901 (одну тисячу дев’ятсот одну) грн. 51 коп. судового збору.

У решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк, встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя                      Р.Б. Сташків