номер провадження справи 9/163/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2019 Справа № 908/2510/18

м.Запоріжжя

За позовом: Акціонерного товариства Укртрансгаз, (01021, м.Київ, Кловський узвіз, 9/1)

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз, (69035, м. Запоріжжя, вул. Заводська, 7)

про стягнення суми 5146398,06 грн.

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківської О.О.

За участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 1-302 від 29.12.2018;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № Др-124-1218 від 19.12.2018;

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Укртрансгаз до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз, про стягнення суми 3559383,23 грн. основного боргу за договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П15 від 28.09.2011, суми 311860,48 грн. 3% річних та суми 1275154,35 грн. інфляційних втрат, всього - суми 5146398,06 грн.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 23.11.2018 позовну заяву залишено без руху і надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 17.12.2018 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2510/18, присвоєний номер провадження 9/163/18, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 16.01.2019. Ухвалою суду від 16.01.2019 строк підготовчого провадження продовжено на тридцять днів до 18.03.2019 включно, підготовче засідання відкладено на 05.03.2019. Ухвалою суду від 05.03.2019 підготовче засідання відкладено на 18.03.2019.

Ухвалою суду від 18.03.2019 закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду по суті на 10.04.2019. В засіданні 10.04.2019 оголошено перерву до 15.04.2019.

15.04.2019 справу розглянуто, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позивач підтримав позовні вимоги, викладені у позовній заяві, які мотивовані наступним. 28.09.2011 між ДК Укртрансгаз НАК Нафтогаз України (у подальшому змінено найменування внаслідок реорганізації на АТ Укртрансгаз) та ПАТ по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П15, на виконання якого позивач надав відповідачу у жовтні 2015 року послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами в обсязі 11 452,327 тис. куб. м. на загальну суму 3559383,23 грн., про що складено коригуючий акт наданих послуг № 10-43/П15/ВТВ/КОР. Відповідно до умов договору вказаний акт надіслано відповідачу для підписання та скріплення печаткою. Однак, відповідач не оплатив послуги надані у жовтні 2015 року відповідно до акту наданих послуг на загальну суму 3559383,23 грн. Разом з тим, за доводами позивача, відмова відповідача від підписання акту та скріплення його печаткою, не призводить до звільнення відповідача від виконання обовязку, передбаченого п. 5.5 договору щодо оплати наданих послуг, не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні статті 613 ЦК України, а тому наявність або відсутність підписаних з його боку актів не звільняє відповідача від обовязку сплатити вартість фактично отриманих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами. Неналежне виконання відповідачем зобовязань за договором слугувало підставною для звернення з даним позовом до суду та нарахуванням штрафних санкцій, обумовлених договором та передбачених Цивільним кодексом України. Позов обґрунтовано умовами договору, ст.ст. 526, 530, 536, 612, 625, 953 ЦК України, ч. 1 ст. 193, ч. 3 ст. 198 ГК України.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві, зазначивши, зокрема, про наступне. Оскільки акт надання послуг транспортування природного газу за жовтень 2015 року позивач не направив, а коригуючий акт № 10-43/П15/ВТВ/КОР, про який йде мова у позові, надійшов на адресу відповідача 29.06.2016, тобто після перебігу присічного терміну, встановленого договором (підтверджується поштовим повідомленням), у відповідача відсутні правові підстави для здійснення оплати послуг з транспортування природного газу за жовтень 2015 року за коригуючим актом. Оскільки саме позивачем допущено прострочення зобовязання у вигляді направлення до 5-го числа місяця, наступного за звітним одностороннього акту про надання послуг транспортування природного газу за жовтень 2015 року, відсутні правові підстави для здійснення оплати послуг в жовтні 2015 року згідно облікових документів, складених в червні 2016 року, тому відповідач звільняється від відповідальності передбаченої статтею 625 ЦК України. Також, відповідач зазначив, що у акті звіряння взаємних розрахунків по ряду договорів включаючи і договір №/П15, станом на 31.10.2018, дана заборгованість не значиться.

10.04.2019 до господарського суду від позивача надійшло письмове пояснення з додатками, яке залишено судом без розгляду з огляду на те, що подане після закриття підготовчого провадження, без зазначення поважності причин неподання його на підготовчій стадії.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є : позовна заява; відзив на позову заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Судом встановлювався строк для подання позивачем відповіді на відзив, а саме: в строк до 12.02.2019 включно (ухвала суду від 16.01.2019).

За змістом ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Посилання позивача, при цьому, на п. 3 ч. 1 ст. 42 ГПК України є безпідставним, оскільки відповідно до цієї норми пояснення, доводи та міркування надаються учасниками справи саме щодо питань, які виникають під час судового розгляду. Пояснення ж подане ще до початку судового розгляду по суті та переходу до зясування обставин та дослідження доказів.

Крім того, в судовому засіданні 18.03.2019 представники сторін, в т.ч. представник позивача, зазначили, що повідомили про всі обставини, які їм відомі та надали усі докази на які вони посилаються, після чого, суд дійшов до висновку про можливість закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, що відображено в ухвалі від 18.03.2019.

За змістом же ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору саме на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів.

З зазначених вище підстав судом також не прийнято до розгляду подані 15.04.2019 відповідачем через канцелярію суду разом із супровідним листом завірені копії документів, а саме: копії акту № 10-15-/П15 наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 31.10.2015 та копії протоколу тимчасового доступу до речей і документів з додатком (описом речей і документів).

При цьому, суд зазначає, що згідно з ч. 3 ст. 80 ГПК України відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. За змістом ч. 8 ст. 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду не приймаються.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

28.09.2011 між Дочірньою компанією Укртрансгаз Національної акціонерної компанії Нафтогаз України (Газотранспортне підприємство) та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації Запоріжгаз (Замовник, відповідач у справі) був укладений договір № /П15 на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, відповідно до умов якого, Газотранспортне підприємство зобов'язалося надати Замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу Замовника від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а Замовник зобов'язався сплатити за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами цього договору (п.1.1 договору).

В подальшому до вказаного договору сторонами укладено додаткові угоди №№1-4, які є його невідємними частинами.

Додатковою угодою № 3 від 17.01.2013 внесено зміни та доповнення до договору, в тому числі: в тексті договору слова Дочірня компанія Укртрансгаз Національної акціонерної компанії Нафтогаз України замінено на слова Публічне акціонерне товариство Укртрансгаз.

Листом за вих-18-1481 від 14.06.2018 відповідачу на виконання п. 11.2 договору повідомлено про зміну типу акціонерного товариства «Укртрансгаз» з публічного на приватне згідно рішення акціонера від 21.03.2018 № 186 та затвердження нової редакції статуту, що згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України «Про акціонерні товариства» не є перетворенням, внаслідок чого проінформовано про зміну в договорі на транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28.09.2011 № /П15 назви Публічного акціонерного товариства «Укртрансгаз» на Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (позивач у справі).

В розділі 3 договору, в редакції Додаткової угоди № 3 від 17.01.2013, встановлено наступний порядок оформлення актів наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами.

Послуги з транспортування газу оформлюються Газотранспортним підприємством і Замовником актами наданих послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами (далі акти наданих послуг). Газотранспортне підприємство до пятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє Замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Газотранспортного підприємства (п. 3.1, п. 3.2. додаткової угоди № 3).

Згідно з п. 3.3. додаткової угоди № 3 Замовник протягом двох днів з моменту одержання акту наданих послуг зобовязується повернути Газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню у відповідності з умовами договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом відповідні розрахунки за вартість послуг здійснюються відповідно до даних Газотранспортного підприємства.

Акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків Замовника з Газотранспортним підприємством (п. 3.4. додаткової угоди № 3).

Відповідно до змісту п. 11.1 договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013), він набирає чинності з дня його підписання сторонами, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.10.2011. Договір діє в частині транспортування газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків за надані газотранспортним підприємством послуги до повного виконання замовником своїх зобов'язань за цим договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Аналогічні положення містить ст. 174 Господарського кодексу України, згідно з якою господарські зобовязання між субєктами господарювання виникають, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом.

У відповідності до частини 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містять п. п.1, 7 ст.193 ГК України.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 ГК України).

В силу приписів ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Обставини справи свідчать, що правовідносини сторін виникли на підставі договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, який за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Статтею 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено Договором. Зазначені положення можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Позивачем заявлено до стягнення з відповідача суму основного боргу за надані послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу в жовтні 2015 року в обсязі 11 452,327 тис. м. куб., в розмірі 3 559 383,23 грн., відповідно до коригуючого акту наданих послуг № 10-15-/П15/ВТВ/КОР, який був направлений для підписання на адресу відповідача із супровідним листом від 23.06.2016 вих. № 9132/12; а також вимоги про стягнення з відповідача суми 311860,48 грн. 3% річних та суми 1275154,35 грн. інфляційних втрат.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка проявляється в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За загальним правилом обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

За змістом ст. 2 ГПК України суд при здійсненні судочинства зобовязаний керуватися принципами верховенства права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, диспозитивності та пропорційності.

Відповідно до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з приписами ст.ст. 74, 76 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі для своїх вимог та заперечень. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається із змісту пункту 5.5 договору, в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013, сторони погодили, що оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється Замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Газотранспортного підприємства на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватись транспортування газу. Замовник остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітнім, відповідно до акта наданих послуг з урахуванням раніше перерахованих коштів.

В ході розгляду справи відповідач зазначив, що у жовтні 2015 позивачем були надані послуги з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, був складений відповідний акт, який підписаний сторонами, на підставі якого здійснена оплата відповідачем. Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що не може надати пояснення з цього приводу, оскільки ці відомості йому не відомі.

В пунктах 3.4, 5.4 договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013) сторони визначили, що вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітній місяць визначається на підставі акта наданих послуг, який є підставою для остаточних розрахунків Замовника з Газотранспортним підприємством.

Складання та підписання коригуючого (-их) акту (-ів) договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /П15 від 28.09.2011 не передбачено, тому суд дійшов до висновку, що наявність підстав та виникнення обовязку відповідача щодо його оплати є недоведеними.

Крім того, як встановлено судом, вказаний коригуючий акт був направлений відповідачу супровідним листом за вих. № 9132/12 від 23.06.2016 та згідно поштового повідомлення отриманий відповідачем 29.06.2016, тобто за минуванням більш ніж півроку від періоду часу (звітного періоду) за який позивачем складено цей коригуючий акт.

За умовами ж п. 3.2 договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 17.01.2013) Газотранспортне підприємство до пятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє Замовнику два примірники акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Газотранспортного підприємства.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог.

Щодо посилання позивача на реєстр реалізації природного газу споживачам соціальної сфери за жовтень за 2015 та інформації про використання природного газу по ПАТ Запоріжгаз за жовтень 2015 року, як на підтвердження надання послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами у жовтні 2015 в певному обємі, то з даних документів не вбачається надання послуг позивачем відповідачу у розмірі та на суму, що зазначені в коригуючому акті.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Повне рішення складено та підписано 26.04.2019.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва