ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року Справа №924/230/19

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Дужич С.П. , суддя Крейбух О.Г.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача: представники Зінкевич Д.В. - адвокат; Карасьов О.С.

відповідача: представник Грищенко І.С. - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" на ухвалу господарського суду області, постановлену 21.03.19р. суддею Музикою М.В. у м.Хмельницькому, повний текст складено 21.03.19р. у справі №924/230/19

за позовом Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод"

до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив"

про визнання недійним правочину з видачі векселів: серія АА №2828533, серія АА №2828534, серія АА №2828535, серія АА №2828536, серія АА №2828537, серія АА №2828538, серія АА №2828539, серія АА №2828540, серія АА №2828541, серія АА №2828542, серія АА №2828543, серія АА №2828544, між дочірнім підприємством "Старокостянтинівський молочний завод" та сільськогосподарським виробничим кооперативом "Перший національний виробничий кооператив";

визнання векселів: серія АА №2828533, серія АА №2828534, серія АА №2828535, серія АА №2828536, серія АА №2828537, серія АА №2828538, серія АА №2828539, серія АА №2828540, серія АА №2828541, серія АА №2828542, серія АА №2828543, серія АА №2828544, такими, що не мають вексельної сили;

зобов'язання сільськогосподарський виробничий кооператив "Перший національний виробничий кооператив" повернути векселі: серія АА №2828533, серія АА №2828534, серія АА №2828535, серія АА №2828536, серія АА №2828537, серія АА №2828538, серія АА №2828539, серія АА №2828540, серія АА №2828541, серія АА №2828542, серія АА №2828543, серія АА №2828544, що були отримані без достатньої правової підстави, дочірньому підприємству "Старокостянтинівський молочний завод"

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 21.03.2019р. у справі №924/230/19 передано справу №924/230/19 за позовом Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" про визнання недійним правочину з видачі векселів: серія АА №2828533, серія АА №2828534, серія АА №2828535, серія АА №2828536, серія АА №2828537, серія АА №2828538, серія АА №2828539, серія АА №2828540, серія АА №2828541, серія АА №2828542, серія АА №2828543, серія АА №2828544, між Дочірнім підприємством "Старокостянтинівський молочний завод" та Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Перший національний виробничий кооператив"; визнання векселів: серія АА №2828533, серія АА №2828534, серія АА №2828535, серія АА №2828536, серія АА №2828537, серія АА №2828538, серія АА №2828539, серія АА №2828540, серія АА №2828541, серія АА №2828542, серія АА №2828543, серія АА №2828544, такими, що не мають вексельної сили; зобов'язання Сільськогосподарський виробничий кооператив "Перший національний виробничий кооператив" повернути векселі: серія АА №2828533, серія АА №2828534, серія АА №2828535, серія АА №2828536, серія АА №2828537, серія АА №2828538, серія АА №2828539, серія АА №2828540, серія АА №2828541, серія АА №2828542, серія АА №2828543, серія АА №2828544, що були отримані без достатньої правової підстави, Дочірньому підприємству "Старокостянтинівський молочний завод", для розгляду в межах справи №924/1155/18 про банкрутство Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив".

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позов Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" про визнання недійним правочину з видачі векселів; визнання векселів такими, що не мають вексельної сили; зобов'язання сільськогосподарський виробничий кооператив "Перший національний виробничий кооператив" повернути векселі, що були отримані без достатньої правової підстави, дочірньому підприємству "Старокостянтинівський молочний завод" повинен розглядатися в межах справи №924/1155/18 про банкрутство Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив".

3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.

3.1. Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, позивач звернувся до Північно-західного апеляційного суду із скаргою (вх.№854/19 від 02.04.2019р.), відповідно у якій просить прийняти заяву до розгляду; винести постанову, якою скасувати ухвалу господарського суду Хмельницької області від 21.03.2019р. по справі №924/230/19 про передачу справи №924/230/19 для розгляду в межах справи №924/1155/18 про банкрутство Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив"; відкрити провадження у справі №924/230/19; судові витрати покласти на відповідача.

3.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала господарського суду прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суддя Музика М.В. ухвалою господарського суду Хмельницької області передав справу №924/230/19 судді Грамчуку І.В., який також діє як господарський суд Хмельницької області в межах справи №924/1155/18, тобто при такій передачі справи територіальна підсудність не змінилася, як і суд, що її розглядав. Вказує, що суд першої інстанції виніс процесуальне рішення (ухвалу), яким порушив право позивача на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

3.3. Апелянт з посиланням на п.3 Листа Міністерства юстиції України від 26.12.2008р. №758/-0-2-08-19 "Щодо практики застосування норм права у випадку колізії, у разі існування неузгодженості між актами, виданими одним і тим же органом, але які мають різну юридичну силу, застосовується акт вищої юридичної сили. Відтак існує колізія, яка має вирішуватися на користь Господарського процесуального Кодексу (ГПК) України.

3.4. Таким чином, у суду першої інстанції не було жодних підстав передавати справу №924/230/19 для розгляду в межах справи №924/1155/18. Згідно норм ГПК України суд першої інстанції повинен був відкрити провадження у справі та почати її розгляд.

4. Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.

4.1. На адресу Північно-західного апеляційного господарського суду 24.04.2019р. від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу у якому просить відмовити ДП "Старокостянтинівський молочний завод" в задоволенні апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 21.03.2019р. у справі №924/230/19; залишити оскаржуване процесуальне рішення без змін.

4.2. Заяв та клопотань процесуального характеру від учасників справи (їх представників) у даній справі не надходило.

4.3. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися.

4.4. В судовому засіданні представники позивача підтримали доводи апеляційної скарги та надали пояснення в обґрунтування своєї позиції, з підстав викладених у апеляційній скарзі; просили задоволити апеляційну скаргу в повному обсязі.

4.5. Представник відповідача заперечила щодо апеляційної скарги з підстав викладених у відзиві; просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).

6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.

6.1. Під час розгляду апеляційної скарги позивача на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 21 березня 2019 року у справі №924/230/19 Північно-західний апеляційний господарський суд застосував:

Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України);

Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"

Закон України "Про судовий збір".

6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).

7. Розгляд апеляційної скарги по суті.

7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

7.2. 20.03.2019 року до господарського суду Хмельницької області звернулося Дочірнє підприємство "Старокостянтинівський молочний завод" до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" про визнання недійним правочину з видачі векселів: серія АА №2828533, серія АА №2828534, серія АА №2828535, серія АА №2828536, серія АА №2828537, серія АА №2828538, серія АА №2828539, серія АА №2828540, серія АА №2828541, серія АА №2828542, серія АА №2828543, серія АА №2828544, між Дочірнім підприємством "Старокостянтинівський молочний завод" та Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Перший національний виробничий кооператив"; визнання векселів: серія АА №2828533, серія АА №2828534, серія АА №2828535, серія АА №2828536, серія АА №2828537, серія АА №2828538, серія АА №2828539, серія АА №2828540, серія АА №2828541, серія АА №2828542, серія АА №2828543, серія АА №2828544, такими, що не мають вексельної сили; зобов'язання Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" повернути векселі: серія АА №2828533, серія АА №2828534, серія АА №2828535, серія АА №2828536, серія АА №2828537, серія АА №2828538, серія АА №2828539, серія АА №2828540, серія АА №2828541, серія АА №2828542, серія АА №2828543, серія АА №2828544, що були отримані без достатньої правової підстави, Дочірньому підприємству "Старокостянтинівський молочний завод".

7.3. Розглянувши подану позовну заяву та додані до неї матеріали, суд першої інстанції прийшов до наступних висновків.

7.3.1. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

7.3.2. Європейський суд з прав людини у рішенні від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України" зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, а у рішенні у справі "Занд проти Австрії" висловив думку про те, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з … питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів…".

7.3.3. Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

7.3.4. Згідно з частиною 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

7.3.5. У пункті 4 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року №10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам" зазначено, що до компетенції господарських судів віднесено розгляд усіх справ про банкрутство, а також справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, за певними винятками.

7.3.5. Відповідно до частини 4 статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

7.3.6. У п. 9 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 21.07.2016 №01-06/2511/16 роз'яснено, що частина четверта статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" відносить до підвідомчості господарських судів усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника. Винятком є спори, пов'язані із визначенням та сплатою (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

7.3.7. Справи у відповідних спорах належать до виключної підсудності того господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство. Такі майнові спори, за винятком спорів боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника (абзац 4 частини 8 статті 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"), розглядаються та вирішуються господарським судом за правилами позовного провадження, передбаченими Господарським процесуальним кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом, у межах провадження у справі про банкрутство без порушення нових справ. За наслідком розгляду зазначених майнових спорів по суті господарський суд виносить ухвалу (задоволення заяви, відмова у задоволенні заяви (повністю або частково).

7.3.8. Системний аналіз положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника. Спеціальні норми Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" застосовуються переважно щодо інших законодавчих актів. За умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

7.4. Такі правові позиції викладено в постановах Верховного Суду України №908/4804/14 від 13.04.2016р., №908/404/14 від 13.04.2016р., №21-5878а15 від 21.03.2017р., а також в постановах Верховного Суду №911/981/16 від 13.03.2018р., №910/3860/18 від 15.01.2019р.

7.4.1. Верховний Суд у постанові від 15.01.2019 року у справі №910/3860/18 наголосив, що розгляд спорів з майновими вимогами до суб'єкта господарювання, який перебуває в процедурі банкрутства, та визначений позивачем в статусі відповідача у спорі, законодавцем віднесено до підсудності господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, а таким судом є суддя, який розглядає справу про банкрутство. Законодавець, змінюючи підсудність розгляду таких вимог, в тому числі й поточних, надав перевагу тому, що результат розгляду вимог майнового характеру до відповідача-боржника може мати наслідком зменшення його активів, збільшення кредиторської заборгованості та зачіпати права та інтереси кредиторів боржника, вимоги яких визнано судом та включено до реєстру.

7.5. Судом першої інстанції встановлено, що 11.01.2019р. ухвалою господарського суду Хмельницької області відкрито провадження у справі №924/1155/18 про банкрутство Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив"; введено процедуру розпорядження майном.

7.5.1. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги, прийняття чи відхилення доводів апеляційної скарги.

8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення представників сторін, Північно-західний апеляційний господарський суд зазначає наступне.

8.2. З урахування тієї обставини, що предметом позову у справі №924/230/19 є визнання недійсним правочину, укладеного боржником, та фактично стосується спростування майнових дій боржника, враховуючи, що у провадженні господарського суду Хмельницької області перебуває справа №924/1155/18 про банкрутство сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив", суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо передачі справи №924/230/19 на розгляд в межах справи №924/1155/18.

8.3. Особливості та порядок заявлення кредиторами вимог до боржника визначені приписами статей 23 - 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (в редакції, яка діє з 19.01.2013р.).

Відповідно до своєї правової конструкції, стаття 23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у її сукупністю із статтею 25 цього ж Закону, направлена на виявлення кредиторів та осіб, які мають бажання взяти участь у санації боржника і визначає особливості та порядок заявлення кредиторами вимог до боржника.

8.4. В силу частини ч.8 ст.23 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції, яка діяла з 19.01.2013р.:

- Вимоги конкурсних кредиторів, визнані боржником або господарським судом, вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів (абзац 1).

- Розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав (абзац 2).

- Розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру відомості про вимоги щодо виплати заробітної плати, авторської винагороди, аліментів, а також про вимоги щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю громадян, згідно із заявами таких кредиторів та/або даними обліку боржника (абзац 3).

- Поточні кредитори з вимогами до боржника, які виникли після відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство, можуть пред'явити такі вимоги після прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури. До визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (абзац 4).

8.5. Статтею 23 вказаного Закону визначено порядок пред'явлення кредиторами вимог до боржника у справі про банкрутство, провадження у якій здійснюється за загальною процедурою. Так, конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, а забезпечені кредитори зобов'язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Положеннями статей 23 та 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" на господарський суд покладено обов'язок щодо розгляду у попередньому засіданні суду заяв з вимогами конкурсних кредиторів та забезпечених кредиторів. За результатами розгляду зазначених заяв господарський суд визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів, про що виносить ухвалу, в якій зазначаються відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов'язаннями, черговість задоволення кожної вимоги, а також розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів.

При цьому, виходячи з положень Господарського процесуального кодексу України та норм статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", правовий статус особи, як такої, що має кредиторські вимоги до боржника у справі про банкрутство відрізняється, в залежності від стадії провадження у справі про банкрутство, від процесуального статусу цієї ж особи, як сторони або учасника провадження у справі про банкрутство, що має та користується відповідними процесуальними правами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України.

Таким чином, відповідно до наведених норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", у справі про банкрутство, що здійснюється за загальною процедурою, особа, яка має до боржника кредиторські вимоги, набуває саме процесуального статусу конкурсного (заставного) кредитора з правом на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, які визначають права та обов'язки учасників провадження у справі про банкрутство, після звернення із заявою із кредиторськими вимогами у справі про банкрутство, розгляду такої заяви судом та визнання його вимог до боржника господарським судом з прийняттям відповідного рішення та доведення порушення його прав оскаржуваним рішенням.

8.6. Зазначена правова позиція відображена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного суду у постанові від 08.08.18р. у справі №24-7/210-05-8241.

8.7. У даному випадку місце мають поточні вимоги кредитора до банкрута, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство боржника - Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" та заявлені до стягнення після винесення ухвали 11.01.2019 року господарського суду Хмельницької області, якою відкрито провадження у справі №924/1155/18 про банкрутство Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив". А позов поданий після введення процедури розпорядження майном.

8.8. Згідно зі ст. 41 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку провадження, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

8.9. Відповідно до ч. 4 ст.10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

8.10. Особливість вирішення майнового спору з вимогами до боржника, у тому числі про визнання договорів недійсними, полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна та коштів боржника до ліквідаційної маси і проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

8.11. Вищезазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.02.2018р. у справі №910/10829/17.

8.12. Також Верховним судом у правовому висновку від 06.04.2018 у справі №925/1874/13) зазначено, що за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів є те, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом без порушення нових справ, що узгоджується із загальною спрямованістю Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", який передбачає концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси в тому числі майна, яке безпідставно вибуло з права власності банкрута, для забезпечення повного або часткового задоволення вимог кредиторів та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

8.13. На думку суду апеляційної інстанції, стадійність розгляду справи про банкрутство (розпорядження майном, санація чи ліквідаційна процедура), жодним чином не суперечить приписами частини четвертої статті 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції після 19.01.2013р., адже справа про банкрутство впродовж усього її розгляду знаходиться у провадженні господарського суду, який через реалізацію постійного контролю забезпечує та здійснює як захист прав банкрута, так і кредиторів.

8.14. Таким чином, спір за позовом Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" про визнання недійним правочину; визнання векселів такими, що не мають вексельної сили; зобов'язання Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив" повернути векселі, що були отримані без достатньої правової підстави, Дочірньому підприємству "Старокостянтинівський молочний завод" має розглядатися в межах справи №924/1155/18 про банкрутство Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Перший національний виробничий кооператив", оскільки вплине на формування ліквідаційної маси, а не в окремому позовному провадженні у даній справі.

9. Повноваження суду апеляційної інстанції.

9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

9.2. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права (стаття 276 ГПК України).

10. Розподіл судових витрат.

10.1. Як вбачається із матеріалів справи ухвали апелянтом - Дочірнім підприємством "Старокостянтинівський молочний завод" за подання апеляційної скарги на ухвалу господарського суду Хмельницької області від 21.03.2018 року у справі №924/230/19 сплачений судовий збір у розмірі 1921,00грн. в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір".

10.2. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.

10.3. Оскільки апеляційна скарга Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" залишена без задоволення, витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Дочірнього підприємства "Старокостянтинівський молочний завод" від 01.04.19р. залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду області від 21 березня 2019 року у справі №924/230/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №924/230/19 повернути господарському суду області.

Повний текст постанови складений "03" травня 2019 р.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Крейбух О.Г.