ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 рокуСправа № 912/371/19
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. за участю секретаря судового засідання Солдатової К.І. розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/371/19

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Штрубе Україна ГМБХ", 02098, м. Київ, вул. Ю. Шумського, 1, оф. 115,

до відповідача: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Ясенівська", 27325, Кіровоградська область, Олександрівський район, с. Ясинове, вул. Гагаріна, 18,

про 9 624 464,71 грн,

Представники:

від позивача - Кривобок В.В., адвокат, довіреність № 02/01/19 від 02.01.19;

від відповідача - участі не брали.

В судовому засіданні 26.04.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Штрубе Україна ГМБХ" (далі - ТОВ "Штрубе Україна ГМБХ", позивач) звернулось до господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою, яка містить вимоги до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Ясенівська" (СТОВ "Агрофірма "Ясенівська", відповідач) про стягнення 9 624 464,71 грн, з яких: 7 020 757,56 грн - основний борг, 1 154 585,64 грн - пеня, 273 075,80 грн - різниця по індексу інфляції, 1 176 048,71 грн - відсотки за неправомірне користування чужими коштами, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач послався на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки від 27.12.2017 № С/2018/ВР/11 в частині своєчасної та повної оплати за поставлений товар.

Ухвалою господарського суду від 27.02.2019 подану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 912/371/19; ухвалено розглядати справу №912/371/19 за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 26.03.2019 о 12:00.

26.03.2019 господарський суд розпочав підготовче засідання.

Позивач та відповідач участь повноважних представників в підготовчому засіданні 26.03.2019 не забезпечили.

Натомість, 19.03.2019 до господарського суду надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Штрубе Україна ГМБХ" від 18.03.2019 № 18/03 про розгляд справи № 912/371/19 за відсутності уповноваженого представника позивача за наявними матеріалами справи.

В заяві також повідомлено, що станом на 18.03.2019 від відповідача на адресу позивача відзив на позовну заяву не надходив, а в останнього відсутні додаткові заяви по суті справи та з процесуальних питань.

Ухвалою від 26.03.2019 закрито підготовче провадження у справі № 912/371/19 та призначено її до судового розгляду по суті на 26.04.2019 о 12:00 год.

26.04.2019 господарським судом відкрито судове засідання з розгляду справи по суті.

Представник відповідача участі в судовому засіданні 26.04.2019 не брав, про наявність поважних причин неявки в судове засідання суд не повідомив, хоча належним чином повідомлений про дату, час місце судового засідання (а.с. 63-64).

За правилами пунктів 2, 3 частини 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідач своїм правом на подання відзиву у строк, визначений господарським судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, не скористався, про поважність причин неподання відзиву суду не повідомлено.

Згідно з частиною 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З підстав викладеного господарський суд розглядає справу по суті в судовому засіданні 26.04.2019 за відсутності представника відповідача та за наявними в матеріалах справи документами.

Представником позивача позовні вимоги підтримано повністю.

В судовому засіданні 26.04.2019 судом досліджено докази у справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та оцінивши в засіданні суду докази у справі, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

27.12.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Штрубе Україна ГМБХ" (далі - Постачальник) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Ясенівська" (далі - Покупець) укладено договір поставки № С/2018/ВР/11 (далі - Договір, а.с.10-14).

Відповідно до умов Договору, Постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлений строк Покупцеві продукцію для сільгоспвиробництва (далі- товар), а Покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього певну грошову суму; загальна кількість та найменування товару, що підлягає поставці, його співвідношення (асортимент, сортамент), маркування ціна, строк поставки й інші умови, визначаються специфікаціями (додатки до Договору), які є невід'ємною частиною Договору (п.п. 1.1.-1.2. Договору).

Згідно п.п. 2.2.-2.6. Договору, строки, порядок та умови поставки, вибірки (отримання) товару встановлюються сторонами в специфікації; в разі необхідності, сторони додатково в письмовій формі можуть погодити графік поставки; якщо в специфікації до Договору не визначено інше, поставка товару здійснюється на умовах FCA (Інкотермс-2000), базис поставки - митний склад ТОВ "БФ ЛОГІСТИКА" (Київська область, Бориспільський район, с. Мартусівка, вул. Мойсеєва, 72); товар має бути затарений та спакований Постачальником таким чином, щоб виключити можливість псування або знищення його на період від здійснення поставки до прийняття товару Покупцем; датою поставки товару вважається дата прийняття товару Покупцем за видатковою накладною.

У розділі 4 Договору сторони погодили ціну товару, суму Договору, строк, форму та порядок розрахунків за Договором.

Так, у відповідності до 4.1. Договору, ціна та загальна вартість товару (партії товару) вказується у відповідних специфікаціях до Договору. Враховуючи те, що ціна товару включає імпортну складову, сторони домовились встановлювати ціну та вартість товару (партії товару) в національній валюті України - гривні та визначати їх еквівалент в іноземній валюті, вказаній в специфікації, за середнім значенням курсу продажу відповідної іноземної валюти на Міжбанківському валютному ринку України до української гривні на дату, що передує даті підписання відповідної специфікації до Договору; сторони домовились, що середнє значення курсу продажу відповідної іноземної валюти на Міжбанківському валютному ринку України визначається відповідно до даних, що публікуються на відповідному сайті за адресою: http://charts.finance.ua/ru/currency/interbank/-/1/eur.

Суму Договору становить загальна вартість поставленого за даним Договором товару; ціна товару та сума Договору визначається сторонами в національній валюті України - гривні, із зазначенням грошового еквіваленту відповідної іноземної валюти; строк оплати зазначається в специфікації; для розрахунку за цим Договором Постачальником виставляються рахунки на оплату, які повинні містити посилання на номер та дату цього Договору та найменування сторін; розрахунки за даним Договором здійснюються виключно у національній валюті України - гривнях (п.п. 4.4. - 4.8. Договору).

Пунктом 6.3. Договору передбачено, що факт передачі і приймання товару оформлюється видатковою накладною.

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і є укладеним на строк до 30.12.2018, а щодо невиконаних до цього дня зобов'язань та відповідальності - до повного їх виконання (п. 2.1. Договору).

Договір підписаний повноважними представниками Постачальника і Покупця, скріплений печатками сторін.

Шляхом підписання специфікацій до Договору сторонами погоджено, зокрема, наступні умови:

- за специфікацією № 1 від 27.12.2017 визначено, що середнє значення курсу продажу євро на Міжбанківському валютному ринку України станом на дату, що передує даті укладення цієї специфікації складає 33,07 грн. за євро; загальна кількість товару за даною специфікацією складає 2150 одиниць (коробок); загальна вартість товару за даною специфікацією, в т.ч. ПДВ, складає 6 498 260,28 грн, що еквівалентно 196 500,00 євро; оплата здійснюється в національній валюті - гривні в наступному порядку: попередня оплата в розмірі 30% від загальної вартості товару за даною специфікацією у строк до 20.02.2018; решта оплати в розмірі 70% від загальної вартості товару за даною специфікацією у строк до 01.11.2018; строк поставки товару - до 20.03.2018; оплата здійснюється на підставі виставленого Постачальником до оплати рахунку та/або специфікації та/або Договору на розрахунковий рахунок Постачальника, зазначений у Договорі, в розмірі, визначеному цією специфікацією та видатковою накладною та в порядку, визначеному Договором (а.с. 15);

- за специфікацією № 2 від 27.12.2017 визначено, що середнє значення курсу продажу євро на Міжбанківському валютному ринку України станом на дату, що передує даті укладення цієї специфікації складає 33.07 грн за євро; загальна кількість товару за даною специфікацією складає 380 одиниць (коробок); загальна вартість товару за даною специфікацією, в т.ч. ПДВ, складає 942 497,28 грн, що еквівалентно 28 500,00 євро; оплата здійснюється в національній валюті - гривні в наступному порядку: попередня оплата в розмірі 30% від загальної вартості товару за даною специфікацією у строк до 20.02.2018; решта оплати в розмірі 70% віл загальної вартості товару за даною специфікацією у строк до 01.11.2018; строк поставки товару - до 20.03.2018; поставка товару здійснюється на умовах FCA (Інкотермс-2010), базис поставки - митний склад ТОВ "Ростагросвіт область, м. Миргород, вул. Данила Апостола, 38); оплата здійснюється на підставі виставленого Постачальником до оплати рахунку та/або специфікації та/або Договору на розрахунковий рахунок Постачальника, зазначений у Договорі, в розмірі, визначеному цією специфікацією та видатковою накладною та в порядку, визначеному Договором (а.с. 16).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору та Специфікацій, позивачем здійснено поставку товару відповідачеві на загальну суму 7 440 757,56 грн, що підтверджується накладними: № 248 від 28.12.2017 на суму 6 399 050,40 грн, № 249 від 28.12.2017 на суму 942 497,28 грн та № 98 від 25.04.2018 на суму 99 209,88 грн, копії яких містяться в матеріалах справи (а.с.17-19).

Зазначені накладні містять посилання на договір №С/2018/ВР/11 від 27.12.2017 та підписи особи зі сторони відповідача про отримання Товару, уповноваженої на вказане згідно довіреностей" (а.с. 20-22).

Враховуючи умови Договору, вказані вище докази - накладні є належними та допустимими доказами, які підтверджують поставку позивачем Товару та отримання його відповідачем.

Однак, як повідомляє позивач, відповідач за отриманий Товар розрахувався з порушенням договірних строків оплати та не в повному обсязі.

Так, позивач повідомляє, що відповідачем здійснено часткову оплату вартості отриманого товару в сумі 420 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 2384 від 28.12.2018 (а.с. 23).

Отже, заборгованість відповідача на час подання позову становила 7 020 757,56 грн (7 440 757,56 грн (вартість Товару) - 420 000,00 грн (оплата)).

В зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань по оплаті товару, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Розглядаючи позовні вимоги господарський суд враховує положення статті 67 Господарського кодексу України, відповідно до якої відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання визначаються Господарським кодексом України. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Стаття 265 Господарського кодексу України передбачає, що матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб'єктів господарювання, здійснюються суб'єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу.

Відповідно до ст.712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного Кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (п.1 ст.656 Цивільного Кодексу України).

Відповідно до ст.663, пп.1), 2) ч.1 п.1 ст.664 Цивільного Кодексу України Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлено обов'язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Пунктом 1 ст. 691 Цивільного Кодексу України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами (п.п.1, 2, 3 ст.692 Цивільного Кодексу України).

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За приписом ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, позивач свої обов`язки за договором виконав належним чином, здійснивши поставку товару, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати товару не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 7 020 757,56 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем докази погашення заборгованості за отриманий товар господарському суду не надані.

З огляду на викладене, враховуючи фактичне отримання відповідачем поставленого товару, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ "Штрубе Україна ГМБХ" в частині стягнення основного боргу в розмірі 7 020 757,56 грн є обґрунтованими, доведеними належним чином та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивач просить стягнути з відповідача пеню в сумі 1 154 582,64 грн, інфляційні втрати в сумі 273 075,80 грн та відсотки за неправомірне користування чужими коштами в сумі 1 176 048,71 грн.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (п. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Матеріали справи свідчать, що відповідач свої зобов'язання за договором поставки не виконував неналежним чином, чим порушив умови Договору, норми ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, що слугувало підставою для нарахування позивачем пені в сумі 1 154 582,64 грн за період з 21.02.2018 по 29.01.2019.

Учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 6 статті 231 Господарського кодексу України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності до частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

У розділі 8 Договору сторонами погоджено відповідальність сторін, її розмір та порядок застосування.

Так, згідно п. 8.1. Договору, за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань за цим Договором, сторони несуть відповідальність за законом та цим Договором. Постачальник вправі застосувати на свій розсуд будь-які оперативно-господарські санкції, визначені ст. ст. 235 та 236 Господарського кодексу України.

У відповідності до п.п. 8.3., 8.6. Договору, Покупець за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по оплаті ціни товару, сплачує на користь Постачальника пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу; за порушення грошових зобов'язань по оплаті ціни товару Покупець сплачує на користь Постачальника відсотки за неправомірне користування чужими коштами у розмірі 36% річних від суми боргу.

Сторони дійшли взаємної згоди на підставі ст. 259 Цивільного кодексу України при нарахуванні штрафних санкцій відповідно до умов цього Договору, не застосовувати п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, а здійснювати нарахування штрафних санкцій за весь період неналежного виконання взятих на себе зобов'язань за цим Договором, а також збільшити позовну давність про стягнення неустойки за цим Договором до 3-х років.

У відповідності до зазначених вимог чинного законодавства та умов Договору, позивачем нараховано пеню за період з 21.02.2018 по 29.01.2019 в сумі 1 154 582,64 грн (а.с. 9).

Згідно ч. 3 ст. 692 Цивільного кодексу України, у разі прострочення оплати товару, Продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Згідно розрахунку, наданого до суду позивачем, сума нарахованих 36% відсотків на підставі пп. 8.3.2. Договору за період з 21.02.2018 по 29.01.2019 склала 1 176 048,71 (а.с. 9).

Оскільки наданий позивачем розрахунок пені в розмірі та 36% відсотків за неправомірне користування чужими коштами є обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи, вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню господарським судом в повному обсязі.

Згідно ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Згідно розрахунку позивача (а.с 9) інфляційні втрати, які підлягають стягненню з відповідача за період березень 2018 - грудень 2018 становлять 273 075,80 грн.

Суд, перевіривши зроблений позивачем розрахунок індексу інфляції встановив, що його було зроблено невірно.

Враховуючи викладене, суд наводить власний розрахунок інфляційних втрат в межах періоду розрахунку позивача:

інфляційні за період березень 2018 - жовтень на суму боргу 2 232 227,26 грн становлять 108 735,37 грн;

інфляційні за період листопад -грудень на суму боргу 7 440 757,56 грн становлять 164 530,03грн, що є більше ніж нараховано позивачем, однак, не виходячи за межі позовних вимог, суд вважає, що інфляційні втрати за вказаний період, які підлягають стягненню становлять 163 696,67 грн.

Таким чином, інфляційні втрати, які підлягають стягненню з відповідача становлять 272 432,04 грн. Підстави для стягнення інфляційних втрат в іншій частині відсутні у зв'язку з неправильним розрахунком позивача.

При цьому, суд визнає обґрунтованим застосування статті 625 ЦК України щодо нарахування інфляційних втрат, оскільки позивач не просить суд стягнути з відповідача суму боргу, збільшену на курсову різницю, що передбачено умовами Договору. Заявлені позивачем суми інфляційних втрат за прострочення відповідачем обов'язку з оплати поставленого товару нараховані на суму, яка визначена в Специфікаціях до Договору від 27.12.2017.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості підлягають частковому задоволенню в розмірі 7 020 757,56 грн основного боргу, 1 154 582,64 грн пені, 1 176 048,71 грн 36% річних та 272 432,04 грн інфляційних. У задоволені позовних вимог в іншій частині господарський суд відмовляє.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Ясенівська" (27325, Кіровоградська область, Олександрівський район, с. Ясинове, вул. Гагаріна, 18, ідентифікаційний код 30798692) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Штрубе Україна ГМБХ" (02098, м. Київ, вул. Ю. Шумського, 1, оф. 115; ідентифікаційний код 36300896) 7 020 757,56 грн основного боргу, 1 154 582,64 грн пені, 1 176 048,71 грн 36% річних та 272 432,04 грн інфляційних, а також 144 357,31 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Належним чином засвідчені копії рішення направити Товариству з обмеженою відповідальністю "ШТРУБЕ УКРАЇНА ГМБХ" за адресою: 02098, м. Київ, вул. Ю. Шумського, 1, оф. 115; Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Ясенівська" за адресою: 27325, Кіровоградська область, Олександрівський район, с. Ясинове, вул. Гагаріна, 18.

Повне рішення складено 06.05.2019.

Суддя В.В.Тимошевська