ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2019 р.            Справа№ 910/10893/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Коротун О.М.

суддів:           Суліма В.В.

Смірнової Л.Г.

без виклику сторін

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІ.ДІ.ЕМ"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2018 (повний текст рішення складено 20.12.2018)

у справі №910/10893/18 (суддя Якименко М.М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Аква"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІ.ДІ.ЕМ"

про стягнення 11 860,30 грн річних,

розглянувши справу в порядку ст. спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи 269, 270 Господарського процесуального кодексу України

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро Аква" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІ.ДІ.ЕМ" про стягнення 11 860,30 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання за договором поставки №92 від 19.01.2017 року в частині оплати вартості отриманого від позивача товару. А тому просив задовольнити позов та стягнути з відповідача на свою користь: 11 197,56 грн. - заборгованості за поставлений товар, 609,74 грн. - пені, 53,00 грн. - 3% річних, 1 762,00 грн. - судового збору.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.12.2018 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІ.ДІ.ЕМ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Аква" 11 197, 56 грн заборгованості за поставлений товар, 609, 74 грн пені, 53,00 грн 3% річних, 1 762, 00 грн судового збору

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ПІ.ДІ.ЕМ" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2018 у справі № 910/10893/18 повністю, і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Аква" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІ.ДІ.ЕМ" про стягнення 11 860,30 грн відмовити.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.02.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІ.ДІ.ЕМ" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2018 у справі №910/10893/18 залишено без руху через те, що апелянтом не надано доказів, що підтверджують сплату судового збору у встановленому законодавством розмірі.

04.03.2019 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від апелянта надійшла заява про усунення недоліків на виконання вимог ухвали суду від 11.02.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2019 було поновлено пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2018 у справі №910/10893/18; відкрито апеляційне провадження; призначено до розгляду апеляційну скаргу у порядку письмового провадження без повідомлення учасників; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2018 у справі №910/10893/18.

Указана ухвала надіслана судом на адресу сторін в порядку, передбаченому ст. 120, 242 ГПК України. Поштова кореспонденція отримана сторонами 18.03.2019 та 19.03.2019, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень наявними в матеріалах справи.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в ній доводів

Апеляційна скарга вмотивована тим, що, на думку апелянта, рішення суду першої інстанції було прийнято при неповному з’ясуванні всіх обставин справи, при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи та з порушенням норм матеріального права (зокрема, щодо загальних норм, які регулюють укладення договору).

Так, фактично доводи апеляційної скарги зводяться до того, що позивачем при поставці товару не було надано документи, що підтверджують якість поставленого товару, всупереч умов укладеного сторонами договору № 92 (зокрема, п. 1.1). Таким чином, на думку відповідача, у останнього не виник обов’язок оплати поставленого товару. Натомість апелянт зазначає, що суд першої інстанції помилково не врахував дану обставину та помилково визнав зобов’язання із поставки товару виконаним належним чином.

Таким чином, апелянт просив задовольнити апеляційну скаргу у даній справі, скасувати рішення місцевого господарського суду та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов. Заяв про продовження строку для подання відзиву до суду не надходили. Сторона належним чином повідомлена про апеляційне провадження.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

19.01.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Євро Аква» (далі по тексту - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ПІ.ДІ.ЕМ» (далі по тексту - відповідач, покупець) укладено договір поставки №92 (далі по тексту - договір), за умовами якого (п.1.1.) постачальник приймає на себе зобов'язання поставляти і передавати у власність покупцеві, а покупець зобов'язується приймати і оплачувати товар за ціною та в асортименті, погоджених сторонами в специфікаціях, що є невід'ємними частинами даного договору і в кількості, передбаченій замовленнями на товар.

Згідно з п.2.1. договору постачальник здійснює доставку товару транспортом (як власним, так і транспортом третіх осіб) на умовах DDP «торговельна точка покупця (рампа виномаркету «Поляна»)» (згідно з Інкотермс 2010), в термін, час і місце» зазначені покупцем в замовленні.

Відповідно до п.4.2. договору покупець здійснює оплату за товар в національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом (21 ) календарного дня з дати поставки товару.

На виконання умов договору в період часу з 09.05.2018 року по 23.05.2018 року (включно) позивачем поставлено та передано, а відповідачем прийнято товар на суму 11 197, 56 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними.

Як правомірно було встановлено судом першої інстанції та не спростовано матеріалами справи, відповідачем товар прийнято без жодних зауважень та заперечень, щодо кількості та якості товару.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Згідно з ст. ст. 509, 526 ЦК України, ст. ст. 173, 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Як вбачається з матеріалів справи на виконання умов договору в період з 09.05.2018 по 23.05.2018 позивачем поставлено та передано, а відповідачем прийнято товар на суму 11 197,56 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними. Вказані накладні (а.с. 36-43) підписані та скріплені печатками відповідача, не містять жодних зауважень, розбіжностей.

Таким чином відповідачем товар прийнято без жодних зауважень та заперечень, щодо кількості та якості товару. Тому посилання скаржника на п. 1.1. договору є безпідставними.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Тому судом відхиляються доводи скаржника щодо посилань на норми матеріального права, які регулюють загальні вимоги щодо укладення договорів.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З наданих позивачем доказів вбачається, що позивач взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, поставив та передав відповідачу товар, а відповідач в порушення умов договору не сплатив позивачу вартості отриманого товару, в зв'язку з чим має перед позивачем заборгованість з оплати вартості отриманого товару в розмірі 11 197,56 грн. А тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими, правомірно задоволено судом першої інстанції.

Окрім суми основного боргу позивачем до стягнення було заявлено 609,74 грн. - пені, 53,00 грн. - 3% річних.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування, зокрема, трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. (Суд апеляційної інстанції на підставі ч. 4 ст. 236 ГПК України враховує позицію Верховного Суду, зазначену в постанові 11 грудня 2018 року у справі № 910/3055/18).

Суд апеляційної інстанції перевірив розрахунок позивача про стягнення 609,74 грн. - пені, 53,00 грн. - 3% річних та дійшов висновку про обґрунтованість задоволення судом першої інстанції позовних вимог в цій частині за заявлені періоди.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що позивачем було належним чином доведено виконання останнім свого зобов’язання в частині поставки товару. Тоді як відповідач свого зобов’язання в частині оплати прийнятого без зауважень товару не виконав. А тому позовні вимоги в даній справі правомірно задоволені судом першої інстанції.

Отже, на підставі ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

10. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281 – 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПІ.ДІ.ЕМ" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2018 у справі №910/10893/18 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2018 у справі №910/10893/18 - залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2018 у справі №910/10893/18, зупиненого ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2019.

4. Судові витрати, у зв'язку з переглядом рішення у суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "ПІ.ДІ.ЕМ".

5. Матеріали справи № 910/10893/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя                                                            О.М. Коротун

Судді                                                                                В.В. Сулім

Л.Г. Смірнова