ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" квітня 2019 р.Справа № 922/2100/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Смірнової О.В.

при секретарі судового засідання Деньковичі А.Й.

розглянувши заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (вх. №10 від 27.03.2019 року) про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Харківської області від 05.09.2018 року у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Харківгаз", м. Харків
до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 Володимировича, м. Куп'янськ Харківської області
про стягнення коштів в сумі 80678,76 грн.
за участю представників:

позивача - ОСОБА_2, довіреність №Др-222-1218 від 27.12.2018 року,

відповідача (заявника) - ОСОБА_3, ордер від 14.02.2019 року;

ВСТАНОВИВ:

30.07.2018 року Публічне акціонерне товариство "Харківгаз" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, в якій просило суд стягнути з останнього 77158,74 грн. вартості необлікованого об'єму та обсягу природного газу за період з 29.11.2017 року по 19.12.2017 року та 3520,02 грн. вартості обсягу природного газу за відсутності комерційного ВОГ при роботі на перехідному патрубку за період з 19.12.2017 року по 09.01.2018 року.

Рішенням господарського суду Харківської області від 05.09.2018 року у справі №922/2100/18, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 17.12.2018 року, позов задоволено в повному обсязі; стягнуто з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" 77158,74 грн. вартості необлікованого об'єму та обсягу природного газу за період з 29.11.2017 року по 19.12.2017 року, 3520,02 грн. вартості обсягу природного газу за відсутності комерційного ВОГ при роботі на перехідному патрубку за період з 19.12.2017 року по 09.01.2018 року та судовий збір в сумі 1762,00 грн.

27.03.2019 року через загальний відділ діловодства Господарського суду Харківської області від фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд рішення господарського суду Харківської області від 05.09.2018 року по справі № 922/2100/18 за нововиявленими обставинами (вх. №10 від 27.03.2019 року).

Свою заяву відповідач обґрунтовує тим, що 28.02.2019 року він дізнався, що договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів (промислові споживачі та інші субєкти господарювання) № 114198GYВХDР016 від 01.01.2016 року він не підписував.

12.04.2019 року ПАТ "Харківгаз" надало відзив на заяву (вх.№ 9029), в якому проти задоволення заяви про перегляд рішення господарського суду Харківської області від 05.09.2018 року за нововиявленими обставинами (вх. №10 від 27.03.2019 року) заперечувало посилаючись на те, що наявні у ПАТ "Харківгаз" договори - підписані ОСОБА_1 особисто, тому у позивача відсутні сумніви щодо справжності підпису на документах, однією із сторін яких, є ПАТ "Харківгаз".

Представник заявника в судовому засіданні 15.04.2019 року підтримав свою заяву, просив прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Харківгаз" до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення 80678,76 грн. - відмовити.

Представник ПАТ "Харківгаз" в судовому засіданні 15.04.2019 року підтримав свій відзив на заяву, просив залишити без задоволення заяву ФО-П ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення господарського суду Харківської області від 05.09.2018 року.

Розглянувши матеріали справи та заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами (вх. №10 від 27.03.2019 року), заслухавши пояснення представників сторін та оцінивши надані ними докази, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 320 ГПК України, рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є (ч. 2 статті):

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами (ч. 3 статті):

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (ч. 5 статті).

Суд звертає увагу, що перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин. Істотними є обставини, вплив яких на суть справи та винесене рішення може потягнути за собою скасування рішення суду та винесення іншого рішення, тобто мають бути такими, що ставлять під сумнів або спростовують висновки суду, покладені в основу прийнятого судового рішення.

Слід зазначити, що законом не передбачено здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у повному обсязі. Отже, господарський суд переглядає судове рішення за нововиявленими обставинами лише в тих межах, в яких ці обставини впливають на суть рішення.

Нововиявлені обставини за своєю правовою природою є матеріально-правовими фактами, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не були та не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність цих обставин для розгляду справи (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). За відсутності принаймні однієї з цих ознак обставини не можуть вважатися нововиявленими та, відповідно, бути підставою для перегляду прийнятого у справі судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.04.2018 у справі № 910/6052/16.

Заявник зазначає, що 28.02.2019 року йому стали відомі нововиявлені обставини, які були встановлені у висновку експерта №3697 Харківського науково- дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. ОСОБА_4, а саме за результатами проведення експертного почеркознавчого дослідження за заявою ОСОБА_1 зроблено висновок:

"Підписи від імені ОСОБА_1

В "Договоре аренды нежилого помещения" від 23.11.2017, в розділі "10. РЕКВИЗИТИ СТОРОН", в графі "АРЕНДАТОР:",

в "Акте приема-передачи" від 23.11.2017, в графі "АРЕНДАТОР:",

в договорі на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів (промислові споживачі та інші субєкти господарювання) № 114198GYВХDР016 від 01.01.2016 року, на сторінці 8, в розділі "XII. Місцезнаходження та банківські реквізити Сторін", в графі "Споживач", ліворуч від рукописного запису "ОСОБА_1В.", - Виконані не ОСОБА_1.

Проте, суд вважає, що зазначені заявником обставинами не є нововиявленими в розумінні ст. 320 ГПК України, виходячи з наступного.

Так, заявник вказує, що він участі у розгляді справи в суді першої інстанції та на стадії апеляційного оскарження не приймав, а факт недійсності підпису було встановлено та стало відомо лише за допомогою проведення експертного почеркознавчого дослідження.

Втім, в апеляційній скарзі на рішення господарського суду Харківської області від 05.09.2018 року по справі №922/2100/18, яка підписана особисто ОСОБА_1, останній зазначає, що 01.01.2016 року він уклав договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів (промислові споживачі та інші субєкти господарювання) № 114198GYВХDР016 від 01.01.2016 року.

В судовому засіданні 17.12.2018 року брав участь представник заявника, повноваження якого перевірялись судом апеляційної інстанції під час розгляду апеляційної скарги ФО-П ОСОБА_1 на рішення господарського суду Харківської області від 05.09.2018 року по справі №922/2100/18.

Отже, твердження заявника мають суперечливий характер, матеріали справи містять докази того, що його представник брав участь у розгляді справи на стадії апеляційного оскарження.

Крім того, в своїй заяві ФО-П ОСОБА_1 вказує, що про факт спірних відносин між ним та ПАТ "Харківгаз" він дізнався від вітчима (який відповідно до наказу ФО-П ОСОБА_1 є відповідальною особою за облік природного газу), а потім вказує, що дізнався про дані обставини лише від Міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Купянському, Шевченківському районах та місту Купянськ ГТУЮ у Харківській області.

Таким чином, заявник мав бути обізнаним про те, що він не підписував спірний договір ще під час розгляду справи №922/2100/18, а тому зазначені заявником обставинами не є нововиявленими в розумінні ст. 320 ГПК України.

Суд також звертає увагу, що висновок експерта №3697 Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. Проф. ОСОБА_4 не може вважатись нововиявленою обставиною у даній справі, останній є лише новим, несвоєчасно поданим доказом.

Інші доводи заявника (відповідача) фактично зводяться до незгоди із судовими рішеннями у даній справі, зокрема, заявник вказує, що обєкт споживача (технологічний комплекс) ніколи не був у власності ОСОБА_1 та не мав права користування (оскільки договір оренди нежитлового приміщення на вказаний обєкт ОСОБА_1 не укладався), ці обставини, на думку заявника, свідчать також про необхідність перегляду судового рішення та його скасування.

Суд наголошує, що статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Водночас статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

На розширення цього положення Основного Закону в ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом першим статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" (заява N 32053/13).

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 (заяви N 29458/04 та N 29465/04) вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Отже, процедури перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами повинні відповідати вимогам статті 6 Конвенції та положенням законодавства України та мають бути збалансовані з реальністю правового захисту та ефективністю рішень судів усіх інстанцій, як найважливіших аспектів реалізації принципу верховенства права.

При цьому, право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності (res judicata), який, inter alia (серед іншого), вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів. Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов'язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру. Така процедура сама по собі не суперечить принципові юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя (див. рішення Суду у справах "Желтяков проти України" N 4994/04 від 09.06.2011).

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про перегляд рішення господарського суду Харківської області від 05.09.2018 року по справі № 922/2100/18 за нововиявленими обставинами (вх. №10 від 27.03.2019 року).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 ГПК України, у зв'язку із чим судові витрати зі сплати судового збору за подання даної заяви покладаються на заявника (відповідача).

Керуючись статтями 232-235, 320, 325 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про перегляд рішення господарського суду Харківської області від 05.09.2018 року по справі № 922/2100/18 за нововиявленими обставинами (вх. №10 від 27.03.2019 року) відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала підлягає оскарженню в порядку ст.255 ГПК України.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу..

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/

Повний текст ухвали складено 22.04.2019 року.

Суддя ОСОБА_5