ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23.04.2019 р. справа № 914/346/15

Суддя Юркевич М.В., при секретарі Кияк І.В., розглядаючи матеріали скарги Акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на дії та бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів при виконанні наказу Господарського суду Львівської області від 09.07.2015р. у справі №914/346/15

за позовом: Акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», м. Київ

до відповідача: Львівського комунального підприємства «За замком», м. Львів

про: стягнення 103 282,58 грн.

за участю представників сторін:

від скаржника: ОСОБА_1 - представник

від боржника: не зявився

від органу ДВС: ОСОБА_2 представник

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Господарського суду Львівської області поступила скарга Акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на дії та бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів при виконанні наказу Господарського суду Львівської області від 09.07.2015р. у справі №914/346/15.

Скаржник просить суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів щодо ненадсилання копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №49379728, про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання, щодо ненадсилання виконавчого документа стягувачу, а також зобовязання усунути (поновити порушене право, скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання та зобовязати поновити виконавче провадження №49379728.

Ухвалою від 04.04.2019р. скаргу було прийнято та призначено до розгляду на 16.04.2019р.

В судовому засіданні 16.04.2019р. скаржник розяснив суть поданої скарги.

Представник органу ДВС проти задоволення скарги заперечив, однак вимог ухвали суду від 04.04.2019р. в частині представлення матеріалів виконавчого провадження та письмових пояснень не виконав.

В межах розумного строку, для надання можливості сторонам подати всі необхідні докази та матеріали по скарзі, судом оголошувалась перерва в судовому засіданні до 23.04.2019р.

23.04.2019р. від органу ДВС подавалися суду клопотання про долучення доказів до справи та відзив на скаргу Акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України».

В судовому засіданні 23.04.2019р. стягувач підтримав заявлену скаргу, просив суд її задоволити.

Натомість, представник Шевченківського ВДВС м. Львова ОСОБА_2 проти скарги заперечив та розяснив суть поданих письмових заперечень, просив суд в задоволенні скарги відмовити.

В ході розгляду даної скарги судом зясовано наступне:

06.11.2015р. АТ «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» (стягувачем) було предявлено до виконання у Шевченківський відділ ДВС Львівського міського управління юстиції для примусового виконання судовий наказ Господарського суду Львівської області від 09.07.2015р. у справі №914/346/15 про стягнення з ЛКП «За замком» 78 732,88 грн.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, 19.11.2015р. державним виконавцем Рибчак А.М. було відкрито виконавче провадження №49379728.

30.03.2016р. державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві без виконання, у звязку з відсутністю коштів та майна у боржника для здійснення стягнення. Крім того, виконавцем було складено акт про те, що за вказаною у виконавчому документі адресою боржник діяльності не здійснює та не знаходиться.

В той же час, 15.02.2019р. стягувачем було направлено до органу ДВС запит про хід та виконання наказу Господарського суду Львівської області від 09.07.2015р. у справі №914/346/15.

15.03.2019р. на адресу стягувача надійшла відповідь, в якій зазначено, що на виконанні у Шевченківському відділі ДВС перебувало ВП №49379728, але 30.03.2016р. виконавче провадження було завершено на підставі п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (у старій редакції). А виконавчий документ було скеровано на адресу стягувача, яка вказана у наказі господарського суду.

Однак, звертаючись зі скаргою на дії ДВС у даній справі, стягувач зазначає, що жодних документів виконавчого провадження, в тому числі постанов про відкриття провадження та про повернення виконавчого документа разом з наказом господарського суду, до нього не надходило, що в свою чергу унеможливило повторне предявлення наказу до виконання у встановлений строк.

Таким чином, стягувач просить суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів щодо ненадсилання копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №49379728, про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання, щодо не надсилання виконавчого документа стягувачу, а також зобовязати усунути (поновити порушене право), скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання та зобовязати поновити виконавче провадження №49379728.

Позиція органу ДВС.

У своєму відзиві на скаргу стягувача державний виконавець заперечив доводи скаржника та зазначив, що копії постанов, які виносилися в межах виконавчого провадження, а також виконавчий документ направлявся рекомендованою кореспонденцією на адресу стягувача.

Крім того, на думку державного виконавця, відповідно до п.1.5. Переліку типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012р. №578/5, строк зберігання даного реєстру відправленої рекомендованої кореспонденції становить 1 (один) рік. А тому, у відділу відсутня технічна можливість надати докази підтвердження відправлення вихідної кореспонденції стягувачу у даній справі, у звязку із знищенням такої за закінченням терміну зберігання.

Розглянувши подану скаргу, заслухавши пояснення представника стягувача та державного виконавця, суд дійшов висновку, що скарга підлягає до задоволення, з огляду на наступне:

Відповідно до ст. 343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обгрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обовязковим до виконання.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно та в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Суд зауважує, що предметом розгляду у даній скарзі є бездіяльність державного виконавця в ході виконавчого провадження, яка виражалася у ненадсиланні документів виконавчого провадження, а зокрема виконавчого документа наказу Господарського суду Львівської області від 09.07.2015р. у справі №914/346/15.

Відповідно до ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини девятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

З огляду на наведене, постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження та повернення виконавчого документа у даній справі повинні були бути відправлені стягувачу рекомендованим поштовим відправленням.

Господарський суд звертає увагу сторін на те, що основоположними принципами господарського судочинства є принцип змагальності та рівності сторін, а також конституційний принцип обовязковості судового рішення до виконання.

Так, судом в ухвалах від 04.04.2019р. та 16.04.2019р. витребовувалися в органу ДВС матеріали виконавчого провадження №49379728, на предмет дослідження їх та перевірки фактів зазначених стягувачем в доводах поданої скарги, а саме надсилання документів, в тому числі наказу господарського суду стягувачеві.

На виконання вимог ухвал суду державним виконавцем було надано матеріали виконавчого провадження, однак серед таких були відсутні докази відправки їх стягувачеві.

У своєму відзиві державний виконавець повідомив, що обєктивно представити такі докази неможливо через їх знищення, у звязку з закінченням терміну зберігання (1 рік).

На думку суду, такі пояснення представника органу ДВС з покликанням на Перелік типових документів, що створюються під час діяльності державних органів та органів місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012р. №578/5, в контексті зазначених вище принципів господарського судочинства є непереконливими та недостатніми.

Зокрема, суд наголошує, що передбачення у ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження», яка врегульовує питання надсилання документів виконавчого провадження, диференційованого підходу законодавця до визначення виду відправлення тої чи іншої кореспонденції ДВС (простої чи рекомендованої) свідчить про те, що документи, якими розпочинається, завершується провадження чи повертається виконавчий документ (в даному випадку постанови про відкриття ВП та про повернення виконавчого документа) повинні містити докази такого відправлення, оскільки визначено, що такі постанови направляються рекомендованим листом, а не простим.

Разом з тим, на думку суду, норми Закону України «Про виконавче провадження» мають вищу юридичну силу в порівнянні із підзаконними нормативними актами рекомендаційного та розяснювального характеру, на які покликається державний виконавець.

А тому, відсутність доказів надсилання рекомендованої кореспонденції у державного виконавця з посиланням на їх знищення за закінченням терміну зберігання, судом не може прийматися як обгрнунтована підстава, оскільки за протилежних умов буде знівельовано таку засаду судочинства як обовязковіть виконання судового рішення. За даних обставин, стягувач при наявному рішенні суду на свою користь, через формальні підстави, не зможе його виконати, що є неприпустимо.

Така правова позиція господарського суду узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що стадія виконання судового рішення є частиною правосуддя ( рішення у справах «Півень проти України» від 29.04.2004р., «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997р.) .

У справі «Фуклев проти України», ЄСПЛ вказав, що держава зобовязана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Виконання судового рішення є невідємною складовою частиною права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод. Законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Суд зазначає, що з моменту звернення у належний спосіб до органів виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження, стягувач має право розраховувати, що компетентний орган здійснить всі можливі заходи для виконання постановленого судового рішення, що набрало законної сили.

Водночас, суд також звертає увагу учасників процесу на те, що у випадку доведення державним виконавцем зі своєї сторони вчинення всіх належних дій щодо надсилання документів виконавчого провадження стягувачу, суд безумовно б досліджував складову вини і стягувача у неотриманні чи втраті матеріалів провадження, і на підставі встановлених фактів за результатами дослідження приймалося б відповідне рішення.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи наявність встановлених судом вище фактів, відсутність обгрунтованих та належних заперечень з боку органу ДВС, які б спростовували доводи скаржника, керуючись принципом змагальності сторін, суд дійшов висновку, що скарга на бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів при виконанні наказу Господарського суду Львівської області від 09.07.2015р. у справі №914/346/15 підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 342, 234 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Скаргу Акціонерного товариства «Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» на дії та бездіяльність державного виконавця задовольнити.

2. Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів щодо не надсилання копії постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №49379728, про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання, щодо не надсилання виконавчого документа стягувачу.

3. Скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання від 30.03.2016р.

Зобовязати Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Львів вчинити всі передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» дії для належного виконання наказу Господарського суду Львівської області від 09.07.2015р. у справі №914/346/15.

4. Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена в порядку та строки передбачені ст.256, 257 ГПК України.

Суддя Юркевич М. В.