ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2019 Справа № 917/1519/18

за позовною заявою Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, площа Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600

до Приватного Полтавського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіям "Полтаватурист", вул. Миру, 12, м. Полтава, 36022

про стягнення 336 247,00 грн.

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

за участю представників:

від позивача: Кулакова-Скляренко Ю.С., док. в справі

від відповідача: Марискіна О.О., посвідчення № 2533 від 17.01.19

Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області звернувся до господарського суду Полтавської області з позовом до Приватного Полтавського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіям "Полтаватурист" про стягнення збитків у формі упущеної вигоди в розмірі 336 247, 00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач в порушення вимог частин другої, третьої статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Положення «Про порядок залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Кременчука» не уклав договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Кременчука, що свідчить про його бездіяльність у вчиненні передбачених законодавством обов`язкових дій щодо такого звернення і укладення договору та з протиправною формою поведінки, внаслідок якої Кременчуцька міська рада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням "упущена вигода".

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 26.12.2018 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі, справу розглядати у порядку загального позовного провадження, призначити підготовче засідання у справі на 15.01.19, викликати учасників справи у підготовче засідання, запропонувати відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов, після отримання від позивача відповіді на відзив - подати до суду заперечення, позивачу подати суду відповідь на відзив.

В підготовчому засіданні 15.01.19 суд за клопотанням учасників справи оголосив перерву до 31.01.19.

23.01.19 р. відповідачем надано відзив на позовну заяву (вх.№641 від 23.01.19 р.). Зокрема, у відзиві відповідач проти позову заперечив, посилаючись на те, що здійснюючи реконструкцію туристичного готелю «Кремінь», він фактично не здійснював забудову території у розумінні положень статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а тому і не зобов`язаний залучатися до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, як замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки. Крім того, відповідач у відзиві, звертав увагу суду на той факт, що дії прАТ «Полтаватурист», які ніби-то завдали Позивачу збитків (упущеної вигоди) завданих не виконанням зобов`язання щодо сплати пайової участі у створенні та розвитку інфраструктури м. Кременчука відбулися у 2010 році (минуло 8 років), Декларацію № ПТ 31 про введення в експлуатацію туристичного готелю «Кремінь» зареєстровано 24.11.2015 р. (минуло 3 роки). При цьому, відповідач просив застосувати строк позовної давності до вимог виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про стягнення збитків (упущеної вигоди) завданих не виконанням зобов`язання щодо сплати пайової участі у створенні та розвитку інфраструктури м. Кременчука та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 31.01.2018 суд ухвалив відкласти підготовче засідання на 21.02.19, запропонувати учасникам справи вчинити дії на виконання завдання підготовчого провадження, зобов`язати відповідача надати докази, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу, викликати учасників справи в підготовче засідання.

13.02.19 від відповідача надійшли докази, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу (вх.№1394 від 13.02.19 р.).

20.02.19 від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх.№1699 від 20.02.19 р.).

21.02.19 від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№1735 від 21.02.19 р.).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 21.02.2018 суд ухвалив продовжити строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, відкласти підготовче засідання на 14.03.19, запропонувати учасникам справи вчинити дії на виконання завдання підготовчого провадження, викликати учасників справи в підготовче засідання.

В судовому засіданні 14.03.19 представник відповідача надав заяву про залучення до матеріалів справи декларацій про готовність об"єкту до експлуатації та звіту про проведення технічного обстеження, а також клопотання про виклик експерта з обстеження будівель і споруд, який складав звіт про проведення технічного обстеження - Данилейка Олександра Васильовича (м.Кременчук АДРЕСА_1 3).

В підготовчому засіданні клопотання про виклик експерта не вирішене, судом оголошена перерва до 21.03.19.

21.03.2019 від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи акту приймання-передачі документів.

В підготовчому засіданні 21.03.19 представник відповідача підтримав подане ним клопотання про виклик експерта та просив його задовольнити.

Ухвалою від 21.03.19 суд закрив підготовче провадження у справі №917/1519/18, призначив справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 09.04.19, викликав в судове засідання експерта Данилейка Олександра Васильовича (м.Кременчук, пров. Щемилівський, 3) для надання роз`яснень щодо Звіту про проведення технічного обстеження від 12.10.2015р., викликав учасників справи в судове засідання.

У судове засідання 09.04.2019 з`явилися представники позивача, відповідача та експерт Данилейко Олександр Васильович.

В судовому засіданні 09.04.19 експерт надав відповіді на питання сторін, суд заслухав вступне слово представника позивача стосовно предмета та підстав заявленого позову, вступне слово представників відповідача стосовно заперечень проти заявленого позову та перейшов до з`ясування обставин, на які посилаються учасники справи та перевірки їх доказами.

В судовому засіданні 09.04.19 суд оголосив перерву до 02.05.19.

В судовому засіданні 02.05.19 суд продовжив з`ясування обставин, на які посилаються учасники справи та перевірки їх доказами.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами по справі.

У судовому засіданні 02.05.2019р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши надані докази, суд встановив:

07 вересня 2015 року експерт з технічного обстеження будівель та споруд ОСОБА_1 звернувся до управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області з заявою про надання інформації щодо відповідності місця розташування об`єкта реконструкції будівлі туристичного готелю «Кремінь» за рахунок приєднання балконів до службових приміщень та будівництва тераси вимогам державних будівельних норм.

У своїй заяві від 07 вересня 2015 року про надання інформації щодо відповідності місця розташування об`єкта вимогам державних будівельних норм реконструкції будівлі літера А1 туристичного готелю «Кремінь» за рахунок приєднання балконів до службових приміщень та будівництва тераси по вул. Жовтневій, 1 в м. Кременчуці.Полтавської обл., експерт з технічного обстеження будівель і споруд ОСОБА_1 в додатках до заяви зазначив копію технічного паспорту з відміткою про самочинне будівництво.

За результатами розгляду вищезазначеної заяви та додатків до неї, управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області за № 28-33/1308/33 від 02.10.2015 було підготовлено інформацію щодо відповідності місця розташування об`єкта вимогам державних будівельних норм, в якій п. 9 визначено: - « Самочинно збудовані об`єкти: будівля туристичного готелю «Кремінь» (літ. «АА1»- за рахунок приєднання балконів до службових приміщень проведення переплануання збільшена загальна площа: літній майданчик (тераса) (літ.а)».

24.11.2015 року за № ПТ 31 Інспекцією державного архітектурно- будівельного контролю у Полтавській області було зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, а саме: реконструкція будівлі туристичного готелю «Кремінь» за рахунок приєднання балконів до службових приміщень та будівництва тераси по вулиці Ігоря Сердюка (колишня Жовтнева), буд. 1 в м. Кременчуці Полтавської області.

Позивач вказує, що відповідно до приписів Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі - Закон) і Положення про порядок залучення коштів замовників на розвиток інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури м. Кременчука, затвердженого рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 07.07.2015 року «Про внесення змін та доповнень до рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 1 листопада 201 1 року «Про затвердження Положення про порядок залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Кременчука» (далі Положення), приватне Полтавське обласне акціонерне товариство по туризму та екскурсіях «І Іолтаватурист» (ПрАТ «Полтаватурист»), як замовник реконструкції будівлі туристичного готелю «Кремінь» за рахунок приєднання балконів до службових приміщень та будівництва тераси по вулиці Ігоря Сердюка (колишня Жовтнева), буд. 1 в м. Кременчуці Полтавської області зобов`язане взяти участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Кременчука шляхом укладення відповідного договору про пайову участь та сплатити відповідні внески (реєстраційний номер декларації № 31 від 06.12.2015).

На ім`я голови правління приватного Полтавського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Полтаватурист» (далі - Відповідач) Романця В.К. був направлений лист за № 01-17/208 від 15.02.2016 з повідомленням про необхідність укладення договору про залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Кременчука.

З метою спонукання до укладання договору, повторно, за № 01-55/1301 від 19.06.2017 на ім`я голови правління приватного Полтавського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Полтаватурист» Романця В. ОСОБА_2 був скерований лист з повідомленням про необхідність укладення договору. До зазначеного листа було долучено два примірника договору № 30/17 від 19.06.2017 про залучення коштів замовників на розвиток інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури міста Кременчука по об`єкту будівництва: «Реконструкція будівлі туристичного готелю «Кремінь» за рахунок приєднання балконів до службових приміщень та будівництво тераси по вул. Ігоря Сердюка. 1 (попередня назва вул. Жовтнева) в м. Кременчуці Полтавської області», підписаний першим заступником міського голови та скріплені печаткою, з відповідним розрахунком пайової участі.

Лист з договором та розрахунком направлявся Відповідачеві за допомогою поштового зв`язку, шляхом рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 291 від 22.06.2017 та отримано Відповідачем 26.06.2017. про що свідчить підпис на повідомленні про вручення.

У тексті договору (відповідає Додатку № 1 до «Положення про порядок залучення коштів замовників на розвиток інженернотранспортної та соціальної інфраструктури міста Кременчука») позивач визначив, що відповідно до пункту 2.2.1. Договору № 30/17 від 19.06.2017 року про залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Кременчука приватне Полтавське обласне акціонерне товариство по туризму та екскурсіях «Полтаватурист», як замовник реконструкції будівлі туристичного готелю «Кремінь» за рахунок приєднання балконів до службових приміщень та будівництва тераси по вулиці Ігоря Сердюка (колишня Жовтнева), буд. 1 в м. Кременчуці Полтавської області зобов`язане взяти участь у створенні та розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Кременчука та перерахувати на спеціальний рахунок міського бюджету кошти в сумі 336 247 грн. (триста тридцять шість тисяч двісті сорок сім грн.) (згідно розрахунку, що є невід`ємною частиною договору) не пізніше, ніж за один місяць до введення об`єкту в експлуатацію.

Також, пунктом 4.1. вищезазначеного Договору передбачено, що сума розміру пайового внеску на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, інші умови договору змінюються в разі коригування проекту будівництва, зміни техніко-економічних показників, збільшення загальної кошторисної вартості будівництва об`єкту, змін чинного законодавства, про що сторони повинні укласти додаткову угоду.

За твердженням позивача, в порушення вимог Закону та Положення ПрАТ «Полтаватурист» не вчинив жодних дій, направлених на укладення відповідного договору та сплату коштів пайової участі до місцевого самоврядування до місцевого бюджету, листи щодо спонукання укладання договору ігнорував.

Крім того, позивач вказує, що оскільки Відповідач в порушення вимог частин другої, третьої статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Положення «Про порядок залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Кременчука» не уклав договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Кременчука, вказане свідчить про його бездіяльність у вчиненні передбачених законодавством обов`язкових дій щодо такого звернення і укладення договору та є протиправною формою поведінки, внаслідок якої Кременчуцька міська рада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням "упущена вигода".

Оскільки пунктом 4.1. вищезазначеного Договору передбачено, що сума розміру пайового внеску на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, інші умови договору змінюються в разі коригування проекту будівництва (реконструкції), збільшення площі забудови (реконструкції), збільшення загальної кошторисної вартості будівництва (реконструкції) об`єкту, змін чинного законодавства, а Відповідач не вчинив дій спрямованих на приведення укладеного Договору у відповідність з їх намірами, виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області звернувся до суду з з позовом до Приватного Полтавського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіям "Полтаватурист" про стягнення збитків у формі упущеної вигоди в розмірі 336 247, 00 грн.

Стосовно проведеного розрахунку, позивач зазначив, що у зв`язку з відсутністю кошторисної документації сума розміру пайового внеску визначена ним на основі встановлених органом місцевою самоврядування нормативів одиниць створеної потужності В = Осп х II х К, де:

В = Осп х П х К, де

В - розмір пайового внеску в грн.

Осп - норматив вартості будівництва для одиниці створеної потужності у м. Кременчуці в грн.

П - площа об`єкта будівництва у квадратних метрах.

К - коефіцієнт розміру пайового внеску.

Оспі= 9000 грн. (для готелю) Осп2 = 8250 грн. (для інших нежитлових будівель)

ПІ = 235,1 м2 (новостворена площа готелю) П2 = 151,1 м2 (інші нежитлові будівлі)

К = 0,1 (для самочинно збудованих нежитловихбудівель)

B1 = Осп1 х ПІ xК = 9000 х 235,1 х 0,1 = 211590,0 грн.

В2 = Осп2 х П2 х К= 8250 х 151,1 х 0,1 = 124657,5 грн.

В = В1 + В2 = 211590,0 + 124657,5 = 336247 грн.

Відповідач, заперечуючи проти позову, вказав, що здійснюючи реконструкцію туристичного готелю «Кремінь», він фактично не здійснював забудову території у розумінні положень статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а тому і не зобов`язаний залучатися до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, як замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки.

Крім того, відповідач у відзиві, звертав увагу суду на той факт, що дії прАТ «Полтаватурист», які ніби-то завдали Позивачу збитків (упущеної вигоди) завданих не виконанням зобов`язання щодо сплати пайової участі у створенні та розвитку інфраструктури м. Кременчука відбулися у 2010 році (минуло 8 років), Декларацію № ПТ 31 про введення в експлуатацію туристичного готелю «Кремінь» зареєстровано 24.11.2015 р. (минуло 3 роки). При цьому, відповідач просив застосувати строк позовної давності до вимог виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про стягнення збитків (упущеної вигоди) завданих не виконанням зобов`язання щодо сплати пайової участі у створенні та розвитку інфраструктури м. Кременчука.

Спростовуючи заперечення відповідача проти позову у відповіді на відзив позивач вказав, що:

- реконструкція, здійснена Відповідачем, охоплюється законодавчим визначенням будівництва та забудови, а виходячи із наведених положень законодавства, відповідач є замовником і на нього поширюється дія Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"

- в період з 09.04.2015 (внесення змін до ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» якими виключено ч. 11 ст. 39) до 20.03.2018 (підписання акту про передачу містобудівних повноважень) виконавчим комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області знаходився поза межами контролю процедури прийняття об`єктів будівництва в експлуатацію. Отже, на момент введення Відповідачем об`єкта будівництва в експлуатацію Позивач був позбавлений права функцій реального контролю за здійсненням будівництва та введення об`єктів в експлуатацію.

За таких підстав, позивач просив не вважати позовну заяву такою, що подана поза межами строків позовної давності, та стягнути з відповідача визначену суму збитків.

Відповідач у запереченнях, обгрунтовуючи свою позицію вказав, що відносини щодо реконструкції належного відповідачу об`єкту нерухомості завершились саме 24.11.2015 р. та при цьому жодних порушень законодавства зі сторони ПрАТ «ПОЛТАВАТУРИСТ» не вчинено.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Положеннями ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України встановлено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до п. 4 ст. 1 даного вищезазначеного Закону, замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Згідно із ст. 2 цього Закону планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає: 1) прогнозування розвитку територій; 2) забезпечення раціонального розселення і визначення напрямів сталого розвитку територій; 3) обгрунтування розподілу земель за цільовим призначенням; 4) взаємоузгодження державних, громадських та приватних інтересів під час планування і забудови територій; 5) визначення і раціональне взаємне розташування зон житлової та громадської забудови, виробничих, рекреаційних, природоохоронних, оздоровчих, історико-культурних та інших зон і об`єктів; 6) встановлення режиму забудови територій, на яких передбачено провадження містобудівної діяльності; 7) розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів; 8) реконструкцію існуючої забудови татериторій; 9) збереження, створення та відновлення рекреаційних, природоохоронних, оздоровчих територій та об`єктів, ландшафтів, лісів, парків, скверів, окремих зелених насаджень; 10) створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури; 10-1) створення безперешкодного життєвого середовища для осіб з обмеженими фізичними можливостями та інших маломобільних груп населення; 11) проведення моніторингу забудови; 12) ведення містобудівного кадастру; 13) здійснення контролю у сфері містобудування.

За умовами статті 4 Закону України "Про архітектурну діяльність" (від 20 травня 1999 року №687-XIV) під будівництвом слід розуміти нове будівництво, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт.

Відповідно до статті 2 зазначеного Закону під забудовою території слід розуміти діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, реконструкцію існуючої забудови та територій.

У декларації про готовність об`єкта до експлуатація № ПТ 31 зазначено наступне: інформація про об"єкт будівництва «Реконструкція будівлі літера А1 туристичного готелю «Кремінь» за рахунок приєднання балконів до службових приміщень та будівництва тераси; Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Жовтнева, 1» (теперішня Сердюка), замовником будівництва визначено Приватне Полтавське обласне акціонерне товариство по туризму та екскурсіях «Полтаватурист».

З огляду на визначену в декларацію інформацію про об"єкт будівництва та наведені вище норми, суд дійшов висновку, що реконструкція, здійснена Відповідачем, охоплюється законодавчим визначення будівництва та забудови, а виходячи із наведених положень законодавства, відповідач є замовником і на нього поширюється дія Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Частинами 2, 3 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Частина 4 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» місить вичерпний перелік замовників які не залучаються до участі у розвитку інфраструктури міста, а саме: 1) об`єктів будь-якого призначення на замовлення державних органів або органів місцевого самоврядування за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів; 2) будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення; 3) будинків житлового фонду соціального призначення та доступного житла; 4) індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, господарських споруд, розташованих на відповідних земельних ділянках; 5) об`єктів комплексної забудови територій, що здійснюється за результатами інвестиційних конкурсів або аукціонів; 6) об`єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці об`єктів соціальної інфраструктури; 7) об`єктів, що споруджуються замість тих, що пошкоджені або зруйновані внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру; 8) об`єктів, передбачених Державною цільовою програмою підготовки та проведення в Україні фінальної частини чемпіонату Європи 2012 року з футболу, за рахунок коштів інвесторів; 9) об`єктів інженерної, транспортної інфраструктури, об`єктів енергетики, зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу); 10) об`єктів у межах індустріальних парків на замовлення ініціаторів створення індустріальних парків, керуючих компаній індустріальних парків, учасників індустріальних парків.

Вказане спростовує твердження відповідача, що він фактично не здійснював забудову території у розумінні положень статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а тому і не зобов`язаний залучатися до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, як замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.

Відповідно до ч. 9 ст. 40 Закону, кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Згідно із ч. 1 ст. 40 Закону, порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Рішенням Кременчуцької міської ради Полтавської області від 07.07.2015 року «Про внесення змін та доповнень до рішення Кременчуцької міської ради Полтавської області від 1 листопада 201 1 року «Про затвердження Положення про порядок залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Кременчука» затверджене Положення про порядок залучення коштів замовників на розвиток інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури м. Кременчука.

Згідно з пунктом 1.2. Положення, замовник зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Кременчука, крім випадків, передбачених пунктом 1.6. цього Положення.

Згідно з пунктом 2.7. Положення про порядок залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Кременчука., замовник будівництва зобов`язаний після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт або отримання дозволу на виконання будівельних робіт в інспекції державного архітектурно- будівельного контролю, зобов`язаний в термін не більше 30-ти календарних днів звернутися до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області з заявою про укладення договору пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста.

Законодавчо визначений обов`язок добровільного ініціювання до укладення договору про пайову участь на замовника будівництва.

Суд зазначає, що відповідач з відповідною заявою до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області не звертався та відповідний договір пайової участі не укладав.

Згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Враховуючи викладене та той факт, що у строк, визначений чинним законодавством відповідач не виконав зобов`язання та не уклав договір з виконавчий комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області на оплату коштів пайової участі у розвитку інфраструктури міста та, відповідно, не сплатив 336 247,00 грн. пайової участі у розвитку інфраструктури міста Кременчука, вказана сума коштів заявлена до стягнення з відповідача в судовому порядку як збитки.

Згідно із статтею 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько- правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбаченому цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до статті 217 ГК України господарськими санкціями, визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій, як відшкодування збитків, штрафні санкції, оперативно-господарські та адміністративно-господарські санкції.

Статтею 224 ГК України, яка кореспондується із статтею 623 ЦК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками, згідно з частиною другою статті 224 ГК України, розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника, збитками та вини.

Неправомірна бездіяльність відповідача щодо його обов`язку взяти участь у створенні і розвитку інфраструктури населеного пункту, який кореспондується зі зверненням відповідача до позивача із заявою про укладення відповідного договору, є протиправною формою поведінки, внаслідок якої позивач був позбавлений права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди.

При цьому наслідки у виді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв`язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідача.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд України у постановах від 22 березня 2017 року справа №3-1553гс16, від 12 липня 2017 року справа №3-729гс17 та Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постановах №918/708/17 від 17.05.2018 - року та №918/933/17 від 12.11.2018 року.

Враховуючи викладене в діях Відповідача вбачається наявність складу правопорушення, а саме:

- протиправна поведінка - договір про пайову учать замовника у розвитку інженерно- транспортної інфраструктури та соціальної інфраструктури міста Кременчука Відповідачем не укладеного;

- збитки - внаслідок невиконання відповідачем вимог ст. 40 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності, Положення «Про порядок залучення коштів замовників на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Кременчука» територіально громада м.Кременчука в особі виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області не отримала кошти у розмірі 336 247 грн. (стосовно проведеного розрахунку, суд зазначає, що відповідачем в процесі розгляду справи не спростовано правомірність визначеного позивачем розміру на основі встановлених органом місцевою самоврядування нормативів одиниць створеної потужності В = Осп х II х К)

- причинний зв`язок між протиправною поведінкою Відповідача та завданими збитками - внаслідок протиправних дій відповідача територіальній громаді м. Кременчука завдано збитки у вигляді недоотримання надходжень до місцевого бюджету в розмірі 336 247 грн.

- вина - Відповідач, не зважаючи на наявність у нього встановлено законом обов`язку брати участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної інфраструктури га соціальної інфраструктури міста Кременчука, не звернувся до виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області з приводу укладення договору та не перерахував 336 247 грн. пайового внеску на створення та розвиток інфраструктури м. Кременчука.

Доказів про сплату відповідачем як замовником коштів пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Кременчука суду не подано. Доводи відповідача, що викладені у заявах по суті стосовно відсутності підстав для залучення його як замовника до пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, спростовуються наведеними вище правовими нормами та матеріалами справи, тому не приймаються судом до уваги.

За даних обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків у формі упущеної вигоди в розмірі 336 247, 00 грн. є обгрунтованими.

При цьому, суд зазначає, що відповідач у відзиві на позов заперечив проти позовних вимог в повному обсязі з підстав зазначених в останньому та просив суд застосувати строки позовної давності виходячи з того, що дії прАТ «Полтаватурист», які завдали Позивачу збитків (упущеної вигоди) завданих не виконанням зобов`язання щодо сплати пайової участі у створенні та розвитку інфраструктури м. Кременчука відбулися у 2010 році (минуло 8 років), Декларацію № ПТ 31 про введення в експлуатацію туристичного готелю «Кремінь» зареєстровано 24.11.2015 р. (минуло 3 роки).

Разом з тим, зазначає відповідач, Позивач, звернувшись із позовною заявою 30.11.2018 р. пропустив трирічний строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Суд, розглянувши дану заяву та заслухавши думку присутніх в судовому засіданні представників сторін, прийшов до висновку про її задоволення виходячи з наступного.

Статтею 256 Цивільного кодексу України визначено поняття позовної давності, відповідно до якого позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Водночас ст. 257 цього кодексу передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Положеннями ч. 1 ст. 258 Цивільного кодексу України, передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

З урахуванням вищевикладеного, суд зазначає, що до спірних правовідносин підлягає застосування загальний строк позовної давності - тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

У відповідності до ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 267 цього кодексу, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на вищевказані положення Господарського процесуального кодексу України обов"язок доведення спливу строку позовної давності за даними вимогами покладений саме на відповідача.

Відповідачем в підтвердження визначеної ним дати (24.11.2015), з якої почався перебіг строку позовної давності, надано декларацію про готовність об"єкту до експлуатації та звіту про проведення технічного обстеження, яка зареєстрована Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області саме 24.11.2015р.

Відповідно до ч. 9 ст. 40 Закону, кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

Як встановлено судом, доказів про сплату відповідачем коштів пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Кременчука суду не подано, а договір про пайову участь замовника будівництва у розрахунку інфраструктури м. Кременчука між сторонами не укладений.

Таким чином, строк позовної давності в даному випадку починається з моменту реєстрації декларації № ПТ 31, а саме 24.11.2015р. про готовність вказаного вище об`єкта до експлуатації.

Отже, позов про стягнення з Приватного Полтавського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіям "Полтаватурист" про стягнення збитків у формі упущеної вигоди в розмірі 336 247, 00 грн. мав бути поданий на протязі трьох років з моменту реєстрації декларації № ПТ НОМЕР_1 , а саме у період з 25.11.2015р по 25.11.2018 р. Проте такий позов був поданий 30.11.2018 року, що підтверджується штемпелем на конверті, тобто з пропущенням строку позовної давності.

Заперечення позивача проти пропущення ним строку позовної давності, оскільки про факт реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації стало відомо лише в лютому 2016 року (підтверджується листом № 01-17/208 від 15.02.2016 на ім`я голови Правління приватного Полтавського обласного акціонерного товариства по туризму та екскурсіях «Полтаватурист»), а в період з 09.04.2015 (внесення змін до ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» якими виключено ч. 11 ст. 39) до 20.03.2018 (підписання акту про передачу містобудівних повноважень) виконавчим комітет Кременчуцької міської ради Полтавської області знаходився поза межами контролю процедури прийняття об`єктів будівництва в експлуатацію, а управління містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області, яке мало відповідну інформацію, хоча і є в підпорядкуванні позивача, проте має статус юридичної особи, тому його обізнаність не свідчить про початок перебігу строку позовної давності, суд вважає безпідставними з огляду на те, що:

- у позові позивач вказав та дане твердження підтвердилося матеріалами справи, що ще 07 вересня 2015 року експерт з технічного обстеження будівель та споруд ОСОБА_1 звернувся до управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області з заявою про надання інформації щодо відповідності місця розташування об`єкта реконструкції будівлі туристичного готелю «Кремінь» за рахунок приєднання балконів до службових приміщень та будівництва тераси вимогам державних будівельних норм.

- за результатами розгляду вищезазначеної заяви та додатків до неї, управлінням містобудування та архітектури виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області за № 28-33/1308/33 від 02.10.2015 було підготовлено інформацію щодо відповідності місця розташування об`єкта вимогам державних будівельних норм.

- на момент введення Відповідачем об`єкта будівництва в експлуатацію Позивач не був позбавлений права функцій реального контролю за здійсненням будівництва та введення об`єктів в експлуатацію, оскільки повинен був належним чином організувати свою діяльність та забезпечувати належне виконання керівництвом та працівниками Департаменту архітектури та містобудування міської ради їх посадових обов`язків.

- матеріалами справи підтвержено, що 24.11.2015р. надано декларацію про готовність об"єкту до експлуатації та звіту про проведення технічного обстеження, яка зареєстрована Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області. На момент подання декларації про готовність об`єкта діяв Порядок ведення єдиного реєстру отриманих повідомлень про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об`єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів, відповідно до частини 3 якого ведення єдиного реєстру, функціонування і супроводження програмного забезпечення реєстру, збереження та захист бази даних реєстру, забезпечення доступу до нього територіальних органів Держархбудінспекції України здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція України, а відповідно до частини 7 - підставою для внесення Державною архітектурно-будівельною інспекцією України відомостей до єдиного реєстру є повідомлення про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про початок виконання підготовчих і будівельних робіт, виданих дозволів на виконання будівельних робіт, зареєстрованих декларацій про готовність об`єкта до експлуатації та виданих сертифікатів, відмов у реєстрації таких декларацій та у видачі таких дозволів і сертифікатів (далі - документи). Згідно до частини 1 статті 1 Даного порядку, дозвільні органи - органи виконавчої влади, державні колегіальні органи, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, уповноважені відповідно до закону видавати документи дозвільного характеру. Відповідно до положень статті 5 Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності", організацію видачі (переоформлення, видачі дублікатів, анулювання) суб`єктам господарювання документів дозвільного характеру та забезпечення взаємодії місцевих і регіональних дозвільних органів на момент подачі відповідачем декларації здійснювали державні адміністратори - посадові особи міської ради міст обласного та/або республіканського Автономної Республіки Крим значення (їх виконавчих органів), обласної, Київської та Севастопольської міських, районної, районної у місті Києві державних адміністрацій, уповноваженого органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим. При цьому, державний адміністратор підпорядковувся безпосередньо відповідному міському голові, голові обласної, Київської та Севастопольської міських, районної, районної у місті Києві державних адміністрацій, керівнику відповідного уповноваженого органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим, а до його основних завдань входило в тому числі надання суб`єкту господарювання вичерпної інформації щодо вимог та порядку одержання документа дозвільного характеру, прийняття від суб`єкта господарювання документів, необхідних для одержання документів дозвільного характеру, їх реєстрація та подання документів (їх копій) відповідним регіональним та/або місцевим дозвільним органам, видача оформлених регіональними та місцевими дозвільними органами суб`єкту господарювання документів дозвільного характеру, забезпечення взаємодії регіональних та/або місцевих дозвільних органів та документообігу, формування та ведення реєстру документів дозвільного характеру тощо. На державного адміністратора було покладено обов`язки з забезпечення взаємодії дозвільних органів та документообігу, формування та ведення реєстру документів дозвільного характеру, позивач повинен був бути обізнаний з приводу факту реєстрації декларації.

Вказана позиція узгоджується з правовою позицію Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі № 904/8827/17 від 21 серпня 2018 року.

Суд також враховує, що Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (п. 51 рішення від 22.10.1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20.09.2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в ст. 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше.

Таку правову позицію висловив Верховний Суд України у справі №6-2469цс16, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.07.2018 р. у справі №904/8637/17.

Таким чином, суд зазначає, що позивач повинен був знати (міг довідатися) та належним чином контролювати порядок та строки оформлення договорів пайової участі, які повинні бути укладені з замовниками будівельних робіт відповідно до вимог Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку, а тому невиконання позивачем свого обов`язку, передбаченого законом, не звільняє його від відповідальності за дотримання строків позовної давності.

За даних обставин, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено трирічний строк позовної давності щодо заявлених позовних вимог, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів на спростування фактів встановлених судом, а тому його доводи судом до уваги не приймаються в силу викладеного вище.

Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 129, 130, 231, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 13.05.2019 р.

Суддя Киричук О.А.