ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"11" травня 2019 р.           м.Київ

Справа № 910/4284/19

Суддя Господарського суду Київської області А.Р. Ейвазова, розглянувши матеріали за позовом Публічного акціонерного товариства "Артем-Банк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-будівельна компанія "Мрія" про стягнення 77 298 015,46 грн,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Артем-Банк" (далі – АТ "Артем-Банк") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробничо-будівельна компанія "Мрія" (далі – ТОВ "Виробничо-будівельна компанія "Мрія") про стягнення 77 298 015,46 грн, з яких: 857 008,00 грн – простроченний борг за кредитом, 317 697,29 грн – поточні проценти, 21 772 658,06 грн – прострочені проценти, 5612070,17грн – пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 3 479 360,87 грн – пеня за несвоєчасне погашення процентів, 2 117 807,82 грн – 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту, 863 905,92 грн – 3% річних за несвоєчасне погашення процентів, 8 187 947,38 грн – інфляційні втрати за несвоєчасне погашення кредиту, 3 080 532, 95 грн – інфляційні втрати за несвоєчасне погашення процентів.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов’язань за кредитним договором №22/13 від 29.10.2013 щодо повернення кредиту у встановлений строк та сплати процентів за його користування.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2019 №910/4284/19 позовна заява з доданими до неї документами передана за підсудністю до Господарського суду Київської області.

За результатами автоматизованого розподілу 06.05.2019, відповідна позовна заява з доданими матеріалами передана для розгляду судді Ейвазовій А.Р.

Дослідивши подану заяву, суд вважає її такою, що подана без дотримання вимог чинного на момент її подачі законодавства.

Так, у відповідності до п.3 ч. 3 ст. 162 ГПК України, позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно п.1 ч.1 ст. 163 ГПК України, ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів – сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Між тим, у поданій заяві невідомою особою виправлено суму простроченого боргу за кредитом, яку позивач просить стягнути. При цьому, таке виправлення ніяким чином особою, яка підписаала позов від імені позивача не застережено, а вказана ціна позову не відповідає сумі зазначених позивачем її складових.

В силу ч.2 ст.164 ГПК, позивач зобов'язаний додати до позовної заяви всі наявні у нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак, у поданій заяві позивач посилається, що сторонами неодноразово змінювались умови кредитного договору. Так, у поданій позовній заяві як додаток зазначена копію додаткової угоди №17 до кредитного договору №22/13 від 29.10.2013, яка датована 15.11.2015. Разом з тим, відповідна додаткова угода до поданої позовної заяви не додана. Поряд з цим, до позовної заяви додана додаткова угода за тим же номером, однак від іншої дати, про що складено акт канцелярії № 07-13/131/2019 від 06.05.2019.

Відповідно до чч.1,3,4 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

У відповідності до ч.2 ст.91 ГПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом; якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Згідно ч.5 вказаної норми, учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Між тим, до позовної заяви заявником надано копії документів без дати засвідчення, а також без зазначення прізвища особи, якою посвідчуються копії.

У відповідності до вимог п.2 ч.1 ст. 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До поданої позовної заяви, в якості доказів сплати судового збору додано платіжне доручення № від 28.12.2018 на суму 300 000,00грн.

Відповідно до ч.2 ст. 123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

У відповідності до ч.2 ст. 4 Закону України “Про судовий збір”, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

За змістом ч.1 ст.4 Закону, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб від якого вираховується сплата судового збору, встановлюється законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Відовідно до ст.7 Закону України "Про державий бюджет на 2019 рік" з 1 січня 2019 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб - 1921грн.

Таким чином, оскільки ціна позову складає 77 298 015,46 грн, позивач повинен був сплатити судовий збір у розмірі 672 350грн (77298015,466:100*1,5>1921*350, тому 1921*350).

Отже, позивачем не доплачено 372 350,00грн (672350,00 – 300000,00=372 350,00).

При цьому, позивачем подано клопотання про розстрочення сплати судового збору. Обгрунтовуючи клопотання, позивач посилається на неплатоспроможність банку, що спричинило лише часткову сплату судового збору.

У задоволенні відповідного клопотання суд відмовляє з наступних підстав.

Умови, за яких суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору, встановлені ст.8 Закону України "Про судовий збір".

Так, відповідно до ч.1 ст.8 вказаного Закону, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, якщо:

- розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік;

- позивачами є: військовослужбовці: батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім’ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена;

- предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров’ю.

Між тим, зазначені у відповідній нормі умови, за наявності яких суд може відстрочити або розстрочити сплату судового збору, у даному випадку відсутні. Позивач є юридичною особою, а предметом позову не є захист прав, визначених такою нормою.

Недотримання вимог ст.ст.162,164 ГПК України є підставою для залишення позовної заяви без руху у відповідності з ч.1 ст.174 ГПК України.

У разі не усунення встановлених недоліків заява вважається неподаною та може бути повернута відповідно до ч.4 ст.174 ГПК України.

Таким чином, враховуючи, що позивачем не дотримано вимог чинного процесуального законодавства на момент звернення з позовом, відповідна позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків шляхом (з підтвердженням направлення відповідачу): уточнення всіх складових частин ціни позову; надання доказів доплати судового збору; надання письмових доказів, у підтвердження обставин, на які є посилання у позові в оригіналі або належним чином засвідченій копії, надання доказів на підтвердження обставин, на які посилається позивач та які не додав (копію додаткової угоди №17 до кредитного договору №22/13 від 29.10.2013 від 15.11.2015).

Окрім того, в якості третьої особи позивач у поданій позовній заяві зазначає Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Однак, клопотання про залучення до участі у справі такої особи не додає та у позові не вказує: на стороні позивача чи відповідача така особа має бути залучена; підстави залучення. Між тим, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, за змістом ст.50, 51 ГПК України, вступають в справу або залучаються судом.

Відповідно до ч.4 ст.50 ГПК України, про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов'язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 234-235 ГПК України, ст.ст. 8 Закону України “Про судовий збір”,

УХВАЛИВ:

1.Відмовити у задоволенні клопотання позивача про розстрочення сплати судового збору.

2.Позовну заяву залишити без руху.

2.Встановити строк для усунення недоліків - протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню окремо не підлягає.

Суддя                                 А.Р. Ейвазова