ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

08 травня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/2763/18
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі:

Головуючого судді: Ярош А.І.

суддів: Принцевської Н.М., Разюк Г.П.,

секретар судового засідання Молодов В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Імпекс про забезпечення позову

по справі № 916/2763/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Імпекс

до відповідача: Сільськогосподарського підприємства Векка у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю

про: стягнення 5 410 820,60 грн.,

за участю представників учасників процесу:

Від відповідача - Береговий В.В., витяг з договору № 10/2019, дата видачі : 11.03.19; Сільськогосподарського підприємства Векка у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю;

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Імпекс в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце його проведення повідомлений належним чином телефонограмою.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ ІМПЕКС звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з відповідача Сільськогосподарського підприємства ВЕККА у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю 5410820,60грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ ІМПЕКС посилається на неналежне виконання Сільськогосподарським підприємством ВЕККА у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю умов договору поставки №ТД1-0506-0І/2018 від 05.06.2018р.

08.01.2019р. позивач, у зв`язку із частковим погашення відповідачем боргу у сумі 300000,00грн., звернувся до суду з заявою про зменшення позовних вимог в якій просить стягнути з відповідача 5110820,60грн.

30.01.2019р. за вх.суду№1990/19 відповідач звернувся до суду з заявою про долучення до матеріалів справи доказів часткового погашення боргу у розмірі 410000,00грн.

31.01.2019р. за вх.суду№2017/19 позивач, у зв`язку із частковим погашення відповідачем боргу у сумі 410000,00грн., звернувся до суду з заявою про зменшення позовних вимог в якій просить стягнути з відповідача 5000820,60грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.02.2019 у справі № 916/2763/18 позов Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ ІМПЕКС до відповідача Сільськогосподарського підприємства ВЕККА у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення заборгованості за договором №ТД1-0506-01/2018 від 05.06.2018р. у сумі 5000820,60грн. - задоволено у повному обсязі.

Стягнуто з Сільськогосподарського підприємства ВЕККА у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю (67540, Одеська область, Лиманський район, с. Благодатне, вул. Центральна, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ ІМПЕКС (03126, м. Київ, вул. Академіка Біленького, 34, офіс 27, код ЄДРПОУ 41106/п`ять мільйонів вісімсот двадцять/грн. 60коп. заборгованості за договором №ТД1-0506-01/2018 від 05.06.2018р., 81162/вісімдесят одна тисяча сто шістдесят дві/грн. 45коп. судового збору.

Сільськогосподарське підприємство Векка у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю з вказаним рішенням не погодилось та звернулось з апеляційною скаргою до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.04.2019 року (колегія суддів: головуючий суддя Лавриненко Л.В., судді Аленін О.Ю., Філінюк І.Г. ) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Сільськогосподарського підприємства Векка у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю Одеська область на рішення Господарського суду Одеської області від 13.02.2019 р. по справі № 916/2763/18.

17.04.2019 до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Імпекс надійшла заява про забезпечення позову.

Враховуючи перебування вищезазначеної колегії суддів - головуючий суддя Лавриненко Л.В., судді Аленін О.Ю., Філінюк І.Г. у відрядженні з 14.04.2019 по 20.04.2019, розпорядженням керівника апарату суду № 202 від 18.04.2019 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 916/2763/18.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.04.2019 для розгляду апеляційної скарги по справі № 916/2763/18 та заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Імпекс про забезпечення позову сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Богацька Н.С., судді Принцевська Н.М., Разюк Г.П.

Ухвалою від 22.04.2019 року прийнято справу до провадження зазначеним складом колегії суддів.

Ухвалою суду від 22.04.2019 року заяву ТОВ "ТД Імпекс" повернуто заявнику без розгляду.

06.05.2019 до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Імпекс надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ІМПЕКС» про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти Сільськогосподарського підприємства "ВЕККА" у вигляді ТОВ (67540, Одеська область, Лиманський район, с. Благодатне, вул. Центральна, 1, ), в розмірі ціни позову, що знаходяться на рахунках в банках, а саме:

- п/р 8171 у Южному ГРУ АТ КБ «Приватбанк», м. Одеса, МФО 328704;

- п/р НОМЕР_1 в ПАТ "ПУМБ", м. Київ, МФО 334851;

- п/р НОМЕР_2 в АБ «ПІВДЕННИЙ», м. Одеса, МФО 328209;

- п/р НОМЕР_3 в АБ «ПІВДЕННИЙ», м. Одеса, МФО 328209;

- п/р НОМЕР_3 в АБ «ПІВДЕННИЙ», м. Одеса, МФО 328209;

- п/р НОМЕР_4 в АТ "ОТПБАНК", м. Київ, МФО 300528;

- п/р НОМЕР_5 в ПАТ "БАНК ВОСТОК", м Дніпро, МФО 307123 .

Заява обгрунтована тим, що :

1. Після набрання судовим рішенням по справі № 916/2763/18 законної сили, та з пропуском строку на апеляційне оскарження, апелянт звернувся до Південно- західного апеляційного господарського суду з завідомо безпідставною апеляційною скаргою, що спрямована на свідоме, невиправдане затягування судового процесу.

Це зокрема підтверджується, наступним:

Відповідач, 30.01.2019 за вх. №1990/19 надав суду заяву про зменшення позовних вимог з доказами часткового погашення боргу чим визнав позов (заява наявна в матеріалах справи). Пізніше, а саме 01.03.2019 Відповідач звернувся до суду з вх. №2-978/19 від 04.03.2019 з заявою про розстрочку виконання рішення , отже, Відповідач своїми діями (часткове погашення боргу) та заявами (про зменшення позовних вимог та про розстрочку виконання рішення) визнав борг, повідомив суду що має намір повністю та добровільно погасити борг, тобто, визнав усі обставини, які мають значення для правильного розгляду справи.

На переконання Позивача, подання апеляційної скарги 27.03.2019 (з значним пропуском строку, передбаченого ГПК України) та прохання зупинити виконання судового рішення напряму пов`язане з відкриттям 25.03.2019 виконавчого провадження за наказом суду від 11.03.2019 і часткового стягнення боргу приватним виконавцем, і має на меті виключно затягування Відповідачем виконання законного судового рішення, спроби зняття арешту з рахунків апелянта і його майна для відчуження підконтрольним особам, а також відкриття нових рахунків для відчуження коштів, приховування коштів під час розгляду завідомо безпідставної апеляційної скарги.

По-друге, заявник наголошує, що після зупинення виконавчого провадження (10.04.2019). Відповідач 11.04.2019 незаконно відкрив новий рахунок 8171 у Южному ГРУ АТ КБ «Приватбанк», м. Одеса, МФО 328704, про що не повідомив, в установленому законом порядку, приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Ахметову Ліну Едуардівну. в виконавчому провадженні якої знаходиться справа по примусовому виконанні рішення по цій справі і яка наклала арешт на усі рахунки Відповідача.

Зазначену інформацію Позивач отримав під час ознайомлення з матеріалами справи у приватного виконавця, докази відкриття нового рахунка додаються.

Отож, з метою умисного невиконання судового рішення про справі № 916/2763/18, Відповідач відкрив новий поточний рахунок у банку, про наявність якого не було повідомив виконавця, та маючи реальну можливість на часткове погашення заборгованості за судовим рішенням, свідомо ухиляється від цього.

Таким чином, відкриття нових рахунків Відповідачем при наявності непогашеної заборгованості і відкритого виконавчого провадження розцінюється Позивачем як умисне не виконання судового рішення.

Відповідач має боргові зобов`язання не лише перед Позивачем, а й перед іншими контрагентами за укладеними договорами.

В реєстрі судових рішень наявні понад 20 судових рішень винесених лише Господарським судом Одеської області за 2018- 2019р. про стягнення з Відповідача грошових коштів, у квітні 2019 року, Господарським судом Одеської області прийнято до провадження ще декілька справ (№ 916/515/19, №916/1068/19, №916/2625/18) за позовними заявами контрагентів Відповідача, на загальну суму понад 3 мільйони гривень.

Крім того, заявник зауважує, що за наявною інформацією СП "ВЕККА" у вигляді ТОВ має чисельну (станом на сьогоднішній день - 12) кількість рахунків відкритих та діючих у різних банківських установах, що додатково підтверджує можливість, спроможність та наміри Відповідача ухилитися та різним способами приховати грошові кошти під час та після розгляду завідомо безпідставної апеляційної скарги, що спрямована на свідоме, невиправдане затягування судового процесу.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2019 року для розгляду апеляційної скарги по справі № 916/2763/18 та заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Імпекс про забезпечення позову сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Ярош А.І., судді Принцевська Н.М., Разюк Г.П. у зв`язку з перебуванням головуючого судді Богацької Н.С. у відпустці.

Відповідно до ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Ухвалою суду від 07.05.2019 року прийнято заяву до розгляду та для забезпечення повного, об`єктивного та всебічного розгляду обставин справи, призначено її розгляд на 08.05.2019 року, відповідно до вимог ст. 140 ГПК України.

Відповідно до ст.136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п.1 ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Пунктом 7 ч.1 ст.139 ГПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч.6 ст.140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України). Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Відповідно до приписів ст.140 ГПК України, при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Суд, вирішуючи питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, повинен дотриматися розумного балансу між необхідністю забезпечити можливе майбутнє виконання судового рішення та неприпустимістю блокування господарської діяльності відповідача з огляду на значний розмір заявленого у позовній заяві боргу.

З матеріалів справи вбачається, що 05.06.2018р. між позивачем та відповідачем було укладено договір поставки №ТД1-0506-01/2018 відповідно до умов якого позивач зобов`язався поставляти і передавати у власність відповідача за його заявками, а відповідач зобов`язався приймати і оплачувати товари в асортименті.

На виконання умов договору позивачем було поставлено відповідачу товар, за який відповідач частково розрахувався.

Предметом даного спору є вимога Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ ІМПЕКС до Сільськогосподарського підприємства ВЕККА у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю про стягнення заборгованості за договором поставки №ТД1-0506-01/2018 від 05.06.2018 року у розмірі 5410820,60грн.

В судовому засіданні 08.05.2019 року представник відповідача заперечував проти задоволення заяви про забезпечення позову, та зазначав, що в рамках відкритого та в подальшому зупиненого виконавчого провадження постановою приватного виконавця вже накладено арешт на всі рахунки крім одного, відкритого у АТ КБ «Приватбанк». Накладення арешту на єдиний рахунок боржника призведе до зупинки діяльності підприємства, зупинить розрахунки з контрагентами, по заробітній платі, податкам тощо.

Крім того, представник відповідача повідомив, що в рамках виконавчого провадження було здійснено списання коштів в рахунок часткового погашення заборгованості перед позивачем на суму більше 1 000 000 грн.

В статті 6 ГК України визначено принцип свободи підприємницької діяльності. Водночас принцип змагальності, закріплений у статті 13 ГПК України, встановлює право відповідача заперечити проти наявності боргу з широкого кола підстав. При цьому відповідач має право розраховувати на те, що його господарська діяльність під час розгляду спору по суті не зазнаватиме з боку держави свавільного утиску, у тому числі, й шляхом безпідставного арешту грошових коштів у значному розмірі.

В свою чергу, саме лише посилання заявника на наявність об`єктивного сумніву вважати, що рішення суду буде виконане, оскільки наведені факти та обставини в їх сукупності свідчать про недобросовісну поведінку відповідача щодо виконання умов договору поставки, не є тією обставиною, яка б могла свідчити про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, оскільки є припущенням, не підтвердженим доказами.

Як вбачається з наданих матеріалів представником відповідача, постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ахметовою Л.Е. від 25.03.2019 року ВП №58716416 відкрито виконавче провадження за наказом господарського суду Одеської області від 11.03.2019 року. З вказаної постанови вбачається, що боржником частково сплачено заборгованість у розмірі 499 929,62 грн.

Того ж дня, постановами від 25.03.2019 року приватним виконавцем накладено арешт на кошти боржника, а також на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику.

Відповідно до довідки СП «ВЕККА» у формі ТОВ №182 від 08.05.2019 року , наданої в судовому засіданні, повідомлено, що СП «ВЕККА» ТОВ має єдиний функціонуючий рахунок у АТ КБ «Приватбанк», завдяки якому особа здійснює розрахунки зі співробітниками по заробітній платі та інші соціальні виплати, сплачує ПДВ, ЄСВ, військовий збір та інші належні до сплати податки, а також здійснює розрахунки з контрагентами за поставлений товар.

Крім того, відповідачем Сільськогосподарським підприємством Векка у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю оскаржено рішення Господарського суду Одеської області від 13.02.2019 р. до Південно-західного апеляційного господарського суду, наразі справа знаходиться на розгляді суду, та остаточне судове рішення не прийнято.

Пунктом 4 ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.04.2019 року зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 13.02.2019р.

Судова колегія не вбачає підстав для забезпечення позову у даній справі, оскільки заявником не підтверджено належних підстав для здійснення таких заходів.

Судова колегія приймає до уваги, що відповідач частково сплачує заборгованість, як в процесі розгляду справи, так і в процесі виконавчого провадження, що підтверджується матеріалами справи.

Твердження заявника, щодо затягування відповідачем виконання судового рішення першої інстанції по справі №916/2763/18 шляхом подання апеляційної скарги, як підстава для ухилення від виконання рішення суду, відхиляється судовою колегією, оскільки у відповідності до ст.254 ГПК України, це є правом особи, щодо якої суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки.

Стосовно тверджень заявника про неповідомлення Сільськогосподарським підприємством ВЕККА у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю, виконавця про відкриття нового розрахункового рахунку, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.21 ч.3 ст.21 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком.

А тому, виконавець наділений необмеженим правом звернення до банківських та інших фінансових установ із запитом про надання інформації про наявність відповідних рахунків боржника.

Принцип змагальності (ст. 13 ГПК України) та принцип рівності сторін (ст. 7 ГПК України), які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

Згідно зі статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (рішення у справі "Серявін та інші проти України", пункт 58).

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Водночас, сам факт ухилення відповідача від виконання зобов`язань за спірним договором не може бути підставою для забезпечення позову, а невиконання зобов`язань відповідачем є предметом спору, що потребує доведення, тому не можна розглядати твердження позивача, як безспірні та такі, що обґрунтовують необхідність забезпечення позову.

Враховуючи викладене, судова колегія не вбачає посилань на те, які докази вказують на наявність обставин, з якими пов`язується застосування цього заходу до забезпечення позову, та в чому саме вбачається неможливість чи утруднення виконання судового рішення в разі задоволення позову, вважає що заявником належним чином не обґрунтовано причини звернення із заявою про забезпечення позову із наданням відповідних доказів.

При цьому, судова колегія критично оцінює доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з посиланням на низку судових та виконавчих проваджень щодо відповідача, оскільки вказана обставина жодним чином не свідчить про ухилення відповідача від виконання зобов`язань саме за спірним договором.

Заявником не надано жодних доказів того, що СП ВЕККА у вигляді Товариства з обмеженою відповідальністю вчиняються дії, спрямовані на ухилення від виконання майбутнього рішення суду.

При цьому, наявність у позивача об`єктивного сумніву вважати, що рішення суду буде виконане, за відсутності належних доказів у цій частині не є достатньою підставою для забезпечення позову, адже такий процесуальний інститут як ,,забезпечення позову у вигляді накладання арешту на кошти має наслідком позбавлення особи права на вільне розпорядження власним майном, у зв`язку з чим для його застосування мають існувати реальні підтверджені доказово причини, а не лише бажання позивача примусити відповідача провести розрахунки за товар, сума боргу за який нараховано позивачем, є предметом розгляду в суді апеляційної інстанції та на теперішній час питання про законність рішення суду ще не вирішено.

Враховуючи викладене, та те, що заявником документально не підтверджено існування фактичних обставин, з якими пов`язується застосування заходу забезпечення позову, передбаченого п.1 ч.1 ст.137 ГПК України, та часткове погашення заборгованості судова колегія відмовляє в задоволенні відповідної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю ТОРГОВИЙ ДІМ ІМПЕКС.

Керуючись ст. ст. 136-140, 234, 270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий Дім Імпекс про забезпечення позову у справі № 916/2763/18 відмовити.

Ухвала про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржена до Верховного Суду відповідно до приписів ст.140, 287 ГПК України.

повний текст ухвали складено 13.05.2019

Головуючий суддя А.І. Ярош
Судді Н.М. Принцевська
Г.П. Разюк