ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
"22" квітня 2019 р. Справа №907/458/18
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Кравчук Н.М.
суддів Кордюк Г.Т.
при секретарі судового засідання Кобзар О.В.
розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Свалява-Міськбуд" (вх. № ЗАГС 01-05/960/18 від 14.03.2019) про ухвалення додаткового рішення
у справі №907/458/18
за позовом: приватного акціонерного товариства "Страхова Група "ТАС" (ПрАТ "Страхова Група "ТАС"), м. Київ
до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Свалява-Міськбуд" (надалі ТзОВ "Свалява-Міськбуд"), с. Голобине, Свалявського району Закарпатської області
про стягнення 100 000,00 грн в порядку регресу.
за участю учасників справи:
від позивача: Шевченко М.М. - адвокат (довіреність № ГО-18/237 від 27.12.2019)
від відповідача: не з'явився
Постановою Західного апеляційного господарського суду від 28.02.2019 рішення Господарського суду Закарпатської області від 10.10.2018 у справі № 907/458/18 залишено без змін, а апеляційну скаргу ПрАТ "Страхова Група "ТАС" без задоволення. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги поклалися на скаржника.
Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14.03.2019 для розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення № 907/458/18 було визначено колегію суддів у складі: Кравчук Н.М. - головуючий суддя, судді: Кордюк Г.Т. та Хабіб М.І.
19.04.2019 ПрАТ "Страхова Група "ТАС" надіслало заперечення про ухвалення додаткового рішення (зареєстроване в канцелярії суду за вх. № ЗАГС 01-04/2608/19 від 19.04.2019). На думку позивача, докази надані відповідачем є неналежними та не підтверджують витрати на правничу допомогу. Зокрема, ПрАТ "Страхова Група "ТАС" зазначає, що відповідачем в порушення ст. 80 ГПК України було подано заяву про надання доказів без клопотання про встановлення судом додаткового строку для подання доказів, наданий акт прийому-передачі датується 21.01.2018 та не може вважатися належним підтвердженням виконання адвокатом Чундак М.В. за договором про внесення змін до договору про надання правової допомоги у господарській справі від 21.03.2018, що був підписаний 26.12.2018, на підтвердження витрат на професійну допомогу адвокатом не було надано розрахунку фактури, а також в порушення норм ст. 126 ГПК України не подано обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а також не зазначений витрачений час на надання даних послуг у вигляді звіту. Окрім того, відповідачем до відзиву на позовну заяву також не долучено квитанцію про оплату адвокатських послуг та не надано звіту.
ПрАТ "Страхова Група "ТАС" надіслано клопотання про надання можливості представнику позивача брати участь у судовому засіданні 22.04.2019 (зареєстоване в канцелярії суду за вх № 01-04/2627/19 від 19.04.2019.)
В судове засідання з'явився представник повивача - адвокат Шевченко М.М., який заперечив проти винесення додаткового рішення.
Згідно з п.3 ч.1 ст.244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3статті 126 цього Кодексу).
Частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Статтею 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно до положення частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 цього Кодексу).
За ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем до суду першої інстанції було подано договір про надання правової допомоги в господарській справі від 21.03.2018. На підставі даного договору Чундак Марія Володимирівна (адвокат) зобов'язалася надати правову допомогу ТзОВ "Свалява-Міськбуд" (клієнт) у господарській справі за позовом ПрАТ "Страхова Група "ТАС" до ТзОВ "Свалява-Міськбуд" про стягнення в порядку регресу страхового відшкодування в розмірі 100000,00 грн у господарських судах всіх інстанцій (а.с. 64).
Про виконання доручення за даним договором адвокат надає клієнту акт прийому-передачі наданих послуг (п. 1.2. договору).
Пунктом 4.1 договору сторони встановили, що за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.1 даного договору замовник сплачує адвокату винагороду (гонорар) в фіксованому розмірі, що складає: 10 000 (десять тисяч) грн. за надання правової допомоги в суді першої інстанції та по 10 000 (п'ятнадцять тисяч) грн. за надання правової допомоги у судах апеляційної та касаційної інстанції у випадку розгляду справи в суді апеляційної та касаційної інстанції.
22.01.2019 відповідач звернувся до апеляційного господарського суд з заявою про надання доказів у якій зазначено, що у зв'язку з поданням апеляційної скарги позивачем, ТзОВ «Свалява-Міськбуд» понесло додаткові витрати на оплату послуг адвоката, в підтвердження чого долучено:
- копію договору про внесення змін до договору про надання правової допомоги, яким сторони домовились внести зміни до п.4.1. договору про надання правової допомоги у господарській справі від 21.03.2018 та викласти його в наступній редакції:
4.1. За правову допомогу, передбачену в п.п. 1.1 даного Договору Замовник сплачує Адвокату винагороду (гонорар) в фіксованому розмірі, що складає: 10 000 (десять тисяч) грн. за надання правової допомоги в суді першої інстанції та по 15 000 (п'ятнадцять тисяч) грн. за надання правової допомоги у судах апеляційної та касаційної інстанції у випадку розгляду справи в суді апеляційної та касаційної інстанції.
- копію акту прийому-передачі наданих послуг від 21 січня 2019 pоку;
- листок непрацездатності.
Дослідивши матеріали заяви та документи подані заявником до судів першої та апеляційної інстанції, колегія суддів встановила, що договором про надання правової допомоги в господарській справі № 907/458/18 від 21.03.2018 та договором від 26.12.2018 про внесення змін до договору про надання правової допомоги в господарській справі № 907/458/18 від 21.03.2018 сторони встановили фіксовані розміри гонорару. Окрім того, суд зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката в даній справі є співмірним, оскільки адвокат Чундак М.В. була присутня у всіх судових засідання у Господарському судді Закарпатської області та Західному апеляційному господарському суді, подавала відзиви на позовну заяву та апеляційну скаргу, знайомилася з матеріалами справи.
Однак, апеляційний господарський суд зазначає, що відповідно до положень ст. 244 ГПК України, лише суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення.
З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку заяву ТзОВ "Свалява-Міськбуд" про ухвалення додаткового рішення задоволити частково, стягнути з позивача на користь відповідача 15 000,00 грн за витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції, в стягнені з позивача на користь відповідача 10 000,00 грн за витрати на правову допомогу в суді першої інстанції відмовити.
Також колегія суддів звертає увагу на те, що, подаючи заперечення щодо заяви про ухвалення додаткового рішення позивач не дотримався норм, ч.5 ст. 126 ГПК України, у яких чітко передбачено, що у разі недотримання вимог ч.4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а не відмовити у повному обсязі.
Відтак, з огляду на наведене вище та враховуючи, що постановою Західного апеляційного господарського суду від 28.02.2019 рішення Господарського суду Закарпатської області від 10.10.2018 у справі № 907/458/18 залишено без змін, а апеляційну скаргу ПрАТ "Страхова Група "ТАС" без задоволення, колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви про винесення додаткового рішення в частині стягнення з позивача на користь відповідача 15 000,00 грн за витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції, оскільки ТзОВ "Свалява-Міськбуд", у відповідності до вимог ст. 74 ГПК України доведено надання йому адвокатом Чудей М.В. вказаних послуг.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 244 ГПК України, Суд-
1. Заяву ТзОВ "Свалява-Міськбуд" про винесення додаткового рішення про розподіл судових витрат задоволити частково.
3. Доручити Господарському суду Закарпатської області видати відповідний наказ на виконання цієї постанови.
4. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку.
Головуючий суддя Н.М. Кравчук
Судді Г.Т. Кордюк