ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
13.05.2019р. Справа № 905/803/19
Господарський суд Донецької області у складі судді Левшиної Я.О., розглянувши заяву
стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Георгієвський Резиденс», м. Київ
до боржника Акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО», м. Курахове, Мар`їнський район, Донецька область
Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Георгієвський Резиденс», м. Київ суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до пунктів 4, 5 частини другої статті 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.
30.10.2017 між Акціонерним товариством «КИЇВЕНЕРГО», м.Курахове, Мар`їнський район, Донецька область (енергопостачальна організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Георгієвський Резиденс», м. Київ (абонент) укладений договір на постачання теплової енергії у гарячій воді №328646 від 30.10.2017, предметом якого є постачання, користування та своєчасна оплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених цим договором. За умовами вказаного договору енергопостачальна організація зобов`язується постачати теплову енергію у гарячій воді на потреби: опалення та вентиляції в період опалювального сезону; гарячого водопостачання протягом року, в кількості та в обсягах згідно з додатком №1 до цього договору, а абонент додержуватися кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у Додатку №1 до договору, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії.
Договором на постачання теплової енергії у гарячій воді №328646 від 30.10.2017 не передбачено обов`язку щодо повернення попередньої оплати.
Наразі, суд зазначає, що стягнення з Акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО», м.Курахове, Мар`їнський район, Донецька область суми попередньої оплати за договором не є наслідком порушення ним зобов`язання за договором, оскільки відповідні дії вчиняються не на виконання взятих на себе зобов`язань, а з інших підстав - повернення сплаченої передоплати за не надані послуги.
Враховуючи вищенаведене у сукупності, господарський суд наголошує, що за своєю суттю обов`язок щодо повернення грошових коштів, отриманих як передоплата, не можна розцінювати як зобов`язання за договором, а є лише наслідком невиконання зобов`язання за останнім.
Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу.
Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу(ч. 2 ст. 152 ГПК України).
Згідно ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.
За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви, оскільки вимога заявника не є вимогою в розумінні ч. 1 ст. 148 ГПК України щодо видачі наказу в порядку наказного провадження.
Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку(ч. 2 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 147-148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
2. Ухвала набирає законної сили в день її винесення та може бути оскаржена в апеляційному порядку, згідно з розділом IV Господарського процесуального кодексу України.
Суддя Я.О. Левшина