ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"02" травня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/591/19

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Г.С. Граматик

за участю представників:

від позивача - Мельниченко Н.О.,

від відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Міжнародна група компаній Вірамакс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кариф-Віннерс" про стягнення заборгованості в загальній сумі 19205,37 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародна група компаній Вірамакс" звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кариф-Віннерс" про стягнення заборгованості в загальній сумі 19205,37 грн., у т.ч.: основного боргу - 7940,00 грн., пені - 971,07 грн., 24% річних - 647,38 грн., інфляційних збитків - 256,72 грн., збитків від пошкодження обладнання - 10361,27 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору оренди обладнання № ВК/А/205/13 від 10.10.2017 р. щодо здійснення оплати за надане орендоване обладнання та повернення останнього орендодавцю з дефектами і недоліками.

Зокрема, позивач вказує, що 10 жовтня 2017 р. між ТОВ "Міжнародна група компаній Вірамакс" (орендодавець, позичальник) та ТОВ "Кариф-Віннерс" (орендар) було укладено договір оренди обладнання № ВК/А/205/13.

Відповідно до п. 1.1 договору оренди орендодавець зобов`язався надати у строкове платне користування відповідачу (оренду) будівельне обладнання, кількість, характеристики, ідентифікуючи ознаки та оціночна вартість яких зазначаються у додатках (специфікаціях) до цього договору та актах приймання-передавання обладнання в оренду.

Пунктом 2.1 договору оренди передбачено, що передача обладнання здійснюється на підставі акту приймання-передавання обладнання в оренду, що підписується належним чином вповноваженими особами.

Пунктом 2.4 договору оренди визначено, що акт приймання-передавання обладнання в оренду підписується між сторонами цього договору в місці передачі обладнання - на складі орендодавця за адресою: м. Одеса, вул. Остапа Вишні, 1. Дата акту приймання-передавання обладнання відповідає даті відвантаження обладнання зі складу орендодавця. Якщо орендар (його представник) в момент передачі обладнання не пересвідчиться у його комплектності, обладнання вважається таким, що передано орендарю у комплектному стані. Справність обладнання перевіряється орендарем упродовж 3-х календарних днів з моменту підписання акту приймання-передавання обладнання. Якщо після вищевказаного строку орендар не направив орендодавцю письмового повідомлення про несправність отриманого в оренду обладнання, вважається, що таке обладнання передано у справному стані. Орендар підписанням акту прийому-передачі обладнання в оренду підтверджує, що обладнання є в належній комплектності, претензії до обладнання відсутні, або приймає обладнання у оренду із відповідними застереженнями.

Місцем використання (оренди) обладнання згідно п. 2.6 договору є м. Одеса, вул. Літературна, 1 (ЖК «Білий Парус).

Позивач зазначає, що будь-які застереження з боку відповідача щодо якості та комплектності отриманого в оренду обладнання були відсутні.

Як стверджує позивач, на виконання умов договору оренди та відповідно до актів прийому-передачі від 31.10.2017 р., від 05.06.2018 р. та від 19.06.2018 р. орендодавець передав, а орендар прийняв обладнання, а саме: одну будівельну люльку ZLP 630, 6м (фарба+цинк) Beijing, одну будівельну люльку ZLP 630, 6м (фарба+цинк) Wuxi та одну будівельну люльку ZLP 630, 6м (фарба+цинк) HZRD, загальною вартістю 544057,65 грн. Так, позивач вказує, що він як орендодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором оренди.

Наразі позивач вказує, що відповідно до акту прийомки дефектного товару від 22.11.2018 р. та від 14.12.2018 р. відповідач повернув на склад орендодавця обладнання з дефектами на загальну суму 10361,27 грн. Третю будівельну люльку ZLP 630, 6м (фарба+цинк) Beijing відповідач придбав у позивача на підставі договору поставки № ВК/П/205/475 від 01.12.2018 р.

Так, позивач зазначає, що фактично нарахування орендної ставки розпочалося з 01.05.2018 р. для однієї будівельної люльки, з 06.06.2018 р. - для другої будівельної люльки та з 20.06.2018 р. - для третьої будівельної люльки, а нарахування припинено в день повернення обладнання на склад орендодавця - 22.11.2018 р. та 14.12.2018 р. відповідно. При цьому позивач зазначає, що нарахування орендних платежів за використання будівельної люльки ZLP 630, 6м (фарба+цинк) Beijing орендарем припинено з 01.12.2018 р., тобто з дати підписання договору поставки № ВК/П/205/475 від 01.12.2018 р.

Зокрема, п. 4.1 договору оренди визначено, що нарахування орендної плати починається з наступного дня, зазначеного в акті прийому-передачі обладнання, і закінчується днем оформлення акту прийому-передачі (повернення) обладнання з оренди. При цьому, сторони погодили, що перед підписанням акту приймання-передавання обладнання в оренду, орендар вносить у вигляді 100% передоплати орендну плату одразу за 2 місяці оренди, що є попередніми до місяців, в яких буде здійснюватися оренда, із розрахунку як орендна плата за перший та останній місяць оренди.

Наразі за ствердженнями позивача, на момент подання позову відповідач не виконав свої зобов`язання за договором оренди, тим самим порушив умови вказаного договору.

Відповідно до п. 4.2.1 договору з урахуванням додаткової угоди від 01.05.2018 р. розмір орендної плати становить за одиницю орендованого обладнання 7500,00 грн. на місяць, у тому числі ПДВ - 1250,00 грн.

Пунктом 5.2.2 договору оренди визначений обов`язок орендаря своєчасно сплачувати орендну плату, штрафні санкції, відшкодовувати збитки та інші компенсації орендодавцю відповідно до умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Між тим, як вказує позивач, оскільки відповідачем частина орендних платежів сплачувалась в період дії договору оренди, що підтверджується банківським виписками, період, за який наявна заборгованість у відповідача перед позивачем, становить листопад 2018 р.

Крім того позивач зазначає, що сторони погодили, що оплата орендної плати за останній місяць оренди, що передбачено вище, не може інтерпретуватися як оплата другого та наступних місяців оренди.

Позивач зазначає, що підтвердженням отримання відповідачем послуг є акти здачі-прийому робіт (надання послуг), а саме:

- за травень 2018 року акт № ОУ-0000664 здачі-прийняття робіт на суму 7500,00 грн.,

- за червень 2018 року акт № ОУ-0000922 здачі-прийняття робіт на суму 16750,00 грн.,

- за липень 2018 року акт № ОУ-0001003 здачі-прийняття робіт на суму 550,00 грн.,

- за липень 2018 року акт № ОУ-0001003 здачі-прийняття робіт на суму 22500,00 грн.,

- за серпень 2018 року акт № ОУ-00001349 здачі-прийняття робіт на суму 22500,00 грн.,

- за вересень 2018 року акт № ОУ-00001536 здачі-прийняття робіт на суму 22500,00 грн.,

- за жовтень 2018 року акт №ОУ-00001634 здачі-прийняття робіт на суму 690,00 грн.,

- за жовтень 2018 року акт №ОУ-00001790 здачі-прийняття робіт на суму 22500,00 грн.,

- за листопад 2018 року акт №ОУ-00001998 здачі-прийняття робіт на суму 8000,00 грн.

Таким чином, як стверджує позивач, відповідач мав сплатити за користування майном 123490,25 грн., однак сплатив лише 115550,25 грн., тобто заборгованість по сплаті орендних платежів становить 7940,00 грн.

Поряд з вказаним позивач зазначає, що орендні відносини між позивачем та відповідачем тривали з моменту укладання договору оренди до моменту повернення орендованого обладнання з оренди на склад орендодавця, що відбулося 22.11.2018 р. та 14.12.2018 р., та підтверджується актами прийому дефектного товару від 22 листопада 2018 р. та від 14 грудня 2018 р.

Крім того, п. 6.3 договору оренди визначено, що у випадку прострочки виконання орендарем зобов`язань з оплати, на нього покладається відповідальність у вигляді сплаті на користь орендодавця 24% річних за користування чужими грошовими коштами. Відтак, позивачем заявлено до стягнення 24% річних в сумі 647,38 грн., пеню в с умі 971,07 грн. та інфляційні збитки в сумі 256,72 грн.

Наразі позивач зазначає, що відповідачем на склад позивача 22.11.2018 р. та 14.12.2018 р. повернуто орендоване обладнання, а саме два комплекти елементів будівельної люльки. При поверненні орендованого обладнання 22.11.2018 р. та 14.12.2018 р. позивачем були встановлені дефекти елементів. Так, позивач вказує, що загальна вартості збитків за актом прийому дефектного товару № ВМ-00619 від 22.11.2018 р. складає 1138,44 грн., у тому числі ПДВ. Також позивач вказує, що було виявлено нестачу елементів на загальну суму 789,44 грн. Крім того, як вказує позивач, загальна вартості збитків за актом прийому дефектного товару № ВМ- 00720 від 14.12.2018 р. складає 9222,83 грн. Таким чином, загальна вартість збитків, які спричинені позивачу неправомірними діями відповідача, складає 10361,27 грн.

Вищезазначені акти були направлені відповідачу 25.11.2018 р. та 19.12.2018 р. засобами поштового зв`язку, що підтверджується описом вкладення та фіскальним чеком.

В п. 3.5 договору оренди визначено, що процедура повернення обладнання починається з вручення представником орендаря комірникові орендодавця довіреності із зазначеним у ній повноваженнями на повернення обладнання та підписання відповідних документів (актів тощо). Передача оригіналу довіреності підтверджує прибуття представника орендаря для повернення орендованого обладнання.

Пунктом 3.6 договору оренди визначено, що у разі, якщо орендар не забезпечив свого представника довіреністю або видав таку довіреність на водія, що здійснює доставку, він погоджується зі всіма дефектами та недоліками обладнання, що будуть виявлені орендодавцем при прийманні обладнання з оренди.

Пунктом 3.7 договору оренди передбачено, що обладнання вважається поверненим орендодавцю у випадку підписання між сторонами цього договору актів приймання- передавання.

Згідно п. 3.7.2 договору оренди, при виявлені дефектного (поламаного) обладнання, стан якого не дозволяє використовувати його за прямим призначенням, або відсутності обладнання, орендодавцем у день повернення обладнання виготовляється акт приймання дефектного товару. Акт приймання дефектного товару призначений для виявлення та підсумовування вартості пошкодженого та відсутнього обладнання і його елементів. Акт приймання дефектного товару підлягає підписанню обома сторонами цього договору. Не допускається безпідставне ухилення від підписання акту приймання дефектного товару.

Пунктом 3.7.3 договору зазначено, що якщо представник орендаря ухиляється від підписання акту прийому дефектного товару, відмовляється від внесення коментарів по суті виявлених недоліків і відсутніх елементів, орендодавець протягом 3-х робочих днів з моменту оформлення направляє такий акт прийому дефектного товару з супровідним листом і рахунком на оплату за місцезнаходженням (юридичною адресою) орендаря. У випадках відмови від отримання кореспонденції від орендодавця (повернення кореспонденції), не підписання акту прийому дефектного товару протягом 3-х робочих днів з моменту отримання такого акту або не направлення орендарем протягом 3-х робочих днів з моменту отримання такого акту аргументованих заперечень по суті виявлених дефектів і недостач (недоліків), вважається, що орендар згоден як з обсягом виявлених дефектів / недостач, так і з сумою, що підлягає сплаті орендодавцю за пошкоджене або відсутнє обладнання (його частини).

Пунктом 5.2.9 договору оренди визначено, що відповідач зобов`язаний відшкодувати орендодавцю повну вартість пошкодженого, некомплектного або знищеного обладнання,а також вартість ремонту протягом трьох робочих днів з моменту виставлення позивачем рахунку на оплату.

Пунктом 6.1 договору оренди передбачено, що у разі пошкодження (псування) обладнання (при неможливості відновлення), порушення комплектності, при якому подальша експлуатація обладнання неможлива або з причини загибелі (втрати) обладнання, орендар сплачує орендодавцю вартість обладнання (його складових частин) згідно оціночної вартості, зазначеної в додатках (специфікаціях) до цього договору та актах прийому-передачі обладнання протягом трьох днів з дня виставлення йому рахунку орендодавцем.

Як вказує позивач, його витрати на ремонт пошкодженого обладнання в сумі 638,44 грн. та в сумі 9222,83 грн. підтверджується договором про надання послуг № РМ12/11 від 12.11.2018 р., з урахуванням додаткової угоди від 26.11.2018 р. та додаткової угоди від 18.12.2018 р., що укладений між ТОВ "Міжнародна група компаній Вірамакс" та ФОП Небога Є.О., актами прийому-передачі робіт (послуг) від 09.01.2019 р. та від 11.01.2019 р., а також платіжними дорученнями від 25.02.2019 р. та від 01.03.2019 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 11.03.2019 р. позовну заяву ТОВ «Міжнародна група компаній Вірамакс» прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/591/19, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, при цьому судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 03.04.2019 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03.04.2019 р. у справі № 916/591/19 розгляд справи відкладено на 22.04.2019 р. з огляду на неявку представника відповідача у судове засідання.

В засідання суду, призначене на 22.04.2019 р., представник відповідача не з`явився.

Так, у судовому засіданні господарського суду 22 квітня 2019 року по справі № 916/591/19 було протокольно оголошено перерву до 02 травня 2019 року о 14 год. 15 хв., про що під розписку повідомлено представника позивача.

26.04.2019 р. позивачем подано до господарського суду заяву, в якій позивач наводить додаткові пояснення щодо обґрунтування позовних вимог, та до якої надані відповідні рахунки на оплату, які виставлялись відповідачу.

Також 26.04.2019 р. сторонами подана до господарського суду заява про затвердження укладеної між ними мирової угоди. Як вбачається зі змісту вказаної мирової угоди, сторони дійшли згоди, що на момент укладення цієї мирової угоди сума, належна до сплати відповідачем на користь позивача, становить 19205,37 грн., що утворилася внаслідок неналежного виконання умов договору № ВК/А/205/13 від 10 жовтня 2017 р. В п. 3 мирової угоди сторони погодили, що відповідач зобов`язується оплатити у повному обсязі вказану суму боргу шляхом сплати зобов`язання в строк до 01.07.2019 р. Грошові кошти по платежу повинні надходити від відповідача на рахунок позивача у вказаній сумі. Крім того, сторонами погоджено наявність у відповідача права сплатити суму боргу частинами, але у визначені мировою угодою строки. Згідно п. 4 мирової угоди зобов`язання відповідача по сплаті заборгованості вважаються виконаними за умови надходження на рахунок позивача грошових коштів в термін та сумі, встановлених у п.п. 2, 3 цієї мирової угоди на відповідний місяць. Перерахування коштів боржник здійснює на вказаний в мировій угоді рахунок. У разі зміни будь-яких реквізитів сторін угоди, відповідна сторона зобов`язана повідомити іншу протягом трьох календарних днів про зміни, що відбулися. У випадку зміни платіжних реквізитів позивача, відповідач повинен виконувати свої зобов`язання, визначені п. 3 цієї мирової угоди, за новими реквізитами з моменту отримання повідомлення позивача (п. 5 мирової угоди). Крім того, в п. 6 мирової угоди сторони дійшли згоди, що при перерахуванні грошових коштів позивачу у порядку, визначеному п.п. 2, 3 даної мирової угоди, відповідач зобов`язується у графі «призначення платежу» зазначати: «за договором № ВК/А/205/13 від 10 жовтня 2018 року на виконання мирової угоди у справі № 916/591/13». Також сторони погодили, що за письмовою згодою позивача відповідач має право погашати заборгованість також іншими способами, не забороненими чинним законодавством України (п. 7 мирової угоди). Згідно умов мирової угоди, а саме п. 8, після повного виконання сторонами зобов`язань за цією мировою угодою сторони складають двосторонній акт звіряння розрахунків, в якому відображають повне виконання умов цієї мирової угоди та відсутність заборгованості відповідача перед позивачем. Також відповідно до мирової угоди, у випадку порушення відповідачем умов погашення суми боргу в частині сплати платежу у розмірі та у терміни, визначені п.п. 2, 3 цієї мирової угоди, позивач має право негайно вживати передбачених законодавство заходів до примусового виконання мирової угоди, в тому числі шляхом пред`явлення ухвали про затвердження мирової угоди на примусове виконання до органу державної виконавчої служби або до приватних виконавців України (п. 10 мирової угоди). Сторони дійшли згоди, що відповідач зобов`язується відшкодувати позивачу збитки, завдані невиконанням або неналежним виконанням зобов`язань щодо погашення заборгованості відповідно до порядку, встановленого п. 3 цієї мирової угоди (п. 11 мирової угоди).

Розглянувши вказану заяву про затвердження мирової угоди та укладену сторонами в процесі вирішення спору по справі мирову угоду, суд дійшов наступних висновків.

За положеннями ст. 192 Господарського процесуального кодексу України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі. Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:

1) умови мирової угоди суперечать закону або порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними;

2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Згідно ст. 193 Господарського процесуального кодексу України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

Наслідки укладення сторонами мирової угоди сторонам роз`яснені та зрозумілі. До того ж суд, перевіривши згідно вимог процесуального законодавства наявність належних повноважень на укладення мирової угоди у представників сторін, встановив, що мирова угода укладена повноважними особами.

Між тим, як вбачається зі змісту мирової угоди, зокрема, в п. 11 вказаної угоди сторони передбачили наслідки несвоєчасного виконання відповідачем (боржником) умов мирової угоди щодо погашення заборгованості у встановленому порядку, а саме у вигляді зобов`язання відповідача відшкодувати позивачу збитки, завдані такими невиконанням або неналежним виконанням зобов`язань щодо погашення заборгованості. Проте, такі умови мирової угоди не охоплюються предметом позову, що суперечить вимогам ст. 192 ГПК України.

Згідно роз`яснень, наведених в п. 3.19 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 р. „Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції" (із змін. та доповн.), господарський суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом вона є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору. Мирова угода не може вирішувати питання про права і обов`язки сторін, які можуть виникнути у майбутньому, а також стосуватися прав і обов`язків інших юридичних чи фізичних осіб, які не беруть участі у справі або, хоча й беруть таку участь, але не є учасниками мирової угоди. Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини однозначно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін. Умови мирової угоди повинні безпосередньо стосуватися предмета позову, що виключає зазначення в ній дій, коштів чи майна, які не відносяться до цього предмета.

Враховуючи вищевикладене, судом відхиляються наведені в п. 11 умови мирової угоди, тому не підлягають затвердженню судом.

Щодо умов п. 10 мирової угоди про право позивача вживати заходи до примусового виконання мирової угоди шляхом пред`явлення ухвали суду про затвердження мирової угоди до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця у разі порушення відповідачем умов погашення суми боргу щодо розміру платежу і термінів сплати, слід зазначити, що відповідні наслідки невиконання мирової угоди визначені в ч. 3 ст. 193 Господарського процесуального кодексу України, а тому такі умови не можуть бути предметом мирової угоди та не підлягають затвердженню судом.

Разом з тим, приймаючи до уваги те, що укладена між сторонами у даній справі мирова угода в інших частинах стосовно порядку оплати заборгованості і строку оплати не суперечить чинному законодавству, не порушує прав і охоронюваних законом інтересів третіх осіб, відповідає фактичним обставинам і матеріалам справи, стосується лише прав та обов`язків сторін стосовно договору оренди обладнання № ВК/А/205/13 від 10.10.2017 р., суд вважає за можливе її затвердити на вказаних умовах в порядку, передбаченому ст. 192 ГПК України, за виключенням положень, які відхилені судом.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом.

З огляду на вищезазначене, господарський суд вважає за необхідне закрити провадження у справі № 916/591/19.

Керуючись ст.ст. 185, 191-193, 231, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Затвердити мирову угоду по справі № 916/591/19, укладену між Товариством з обмеженою відповідальністю "Міжнародна група компаній Вірамакс" (позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кариф-Віннерс" (відповідач), на наступних умовах:

- відповідач зобов`язується оплатити у повному обсязі суму боргу, яка становить 19205,37 грн., шляхом сплати зобов`язання в строк до 01.07.2019 р., при цьому відповідач має право сплатити вказану суму боргу частинами, але у строк до 01.07.2019 р.;

- зобов`язання відповідача по сплаті заборгованості вважаються виконаними за умови надходження на рахунок позивача грошових коштів у вказані вище термін та сумі, встановлені на відповідний місяць;

- перерахування коштів боржник здійснює на рахунок позивача р/р НОМЕР_1 в АБ „Південний", МФО 328209. У разі зміни будь-яких реквізитів сторін угоди, відповідна сторона зобов`язана повідомити іншу протягом трьох календарних днів про зміни, що відбулися. У випадку зміни платіжних реквізитів позивача, відповідач повинен виконувати свої зобов`язання, визначені умовами цієї мирової угоди, за новими реквізитами з моменту отримання повідомлення позивача;

- при перерахуванні грошових коштів позивачу у порядку, визначеному мировою угодою, відповідач зобов`язується у графі «призначення платежу» зазначати: «за договором № ВК/А/205/13 від 10 жовтня 2018 року на виконання мирової угоди у справі № 916/591/19";

- за письмовою згодою позивача відповідач має право погашати заборгованість також іншими способами, не забороненими чинним законодавством України;

- після повного виконання сторонами зобов`язань за мировою угодою сторони складають двосторонній акт звіряння розрахунків, в якому відображають повне виконання умов цієї мирової угоди та відсутність заборгованості відповідача перед позивачем.

3. Провадження у справі № 916/591/19 закрити.

Ухвала про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в строк, передбачений Законом України ,,Про виконавче провадження":

- стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Міжнародна група компаній Вірамакс" (65005, м. Одеса, вул. Бугаївська, 21, оф. 606; );

- боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кариф-Віннерс" (65039, м. Одеса, пр-т Гагаріна, буд. 25, оф. 212; ).

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її підписання.

Повний текст ухвали підписано 02.05.2019 р.

Суддя В.С. Петров