РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.05.2019Справа № 910/3026/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Сівакової В.В. розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод»

до Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 7.801,47 грн.

Представники сторін: не викликались

СУТЬ СПОРУ:

11.03.2019 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 7.801,47 грн.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що на виконання умов договору № 1-1-2018/007 від 25.01.2018 укладеного позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Трейдінг» на адресу позивача відправлено вагони №№ 56875388, 59481317, 56876162, 56916653, 53541231, 53419537, 65250755, 60032463 по залізничним накладним №№ 47361837, 47565486, 47565502, вантажовідправник - ПАТ «ДТЕК Павлоградвігілля». Проте, на станції Авдіївка Донецької залізниці у зазначених вагонах була виявлена недостача вантажу у загальній кількості 16,25 тон, про що складено відповідні комерційні акти №№ 482803/274, 482803/275, 482803/276, 482803/277, 482803/278, 482803/279 від 25.09.2018 та №№ 482803/291,482803/292 від 29.09.2018. У зав`язку з викладеним, позивачу були спричинені збитки, які відповідач, як перевізник зобов`язаний відшкодувати.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.03.2019 відкрито провадження у справі № 910/3026/19 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Даною ухвалою зобов`язано відповідача протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали подати суду відзив на позов в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України з доданням доказів, що підтверджують обставини викладені в ньому, та докази направлення цих документів позивачу.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про відкриття провадження у справі від 15.03.2019 було направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення за № 901 за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, яка згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 14.03.2019 є його місцезнаходженням.

Відповідач ухвалу суду від 15.03.2019, надіслану за вказаною вище адресою, отримав 25.03.2019, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення за № 901, а отже відповідач мав подати відзив до 09.04.2018 включно.

16.04.2019 відповідачем до відділу діловодства суду подано відзив на позовну заяву, який не приймається судом до уваги оскільки

Відповідно до ст. 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відзив поданий з пропущенням встановленого строку для його подачі без клопотання про поновлення цього строку із зазначенням поважних причин неможливості подачі відзиву вчасно;

Окрім цього, відзив підписаний представником регіональної філії «Донецька залізниця» Малиновським П.А. на підставі довіреності від 05.11.2018, яка видана в.о. першого заступника директора регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» Носулька О.О. та головного інженера - першого заступника директора регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» Борисенко Д.В., проте доказів, які б підтверджували повноваження зазначених осіб в якості виконуючого обов`язки та заступника директора не подано. Крім того, не подано доказів, що свідчать про наявність у вказаних осіб повноважень на здійснення представництва інтересів АТ «Українська залізниця».

02.05.2019 позивачем до суду подано відповідь на відзив.

Згідно зі ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

25.01.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Трейдінг» (постачальник) та Публічним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» (покупець) укладено договір № 1-1-2018/007 (далі - договір), відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується передати, а покупець прийняти та оплатити вугільну продукцію (далі - ресурс) за марочним складом, цінами і в кількості, наданими в окремій специфікаціях, що є невід`ємною частиною данного договору і на умовах, передбачених цим договором.

Згідно з п. 1.2 договору обсяги і терміни (періоди) постачання ресурсу узгоджуються сторонами шляхом підписання відповідних специфікацій до цього договору.

Відповідно до п. 3.1 договору ресурс, зазначений в специфікації до цього договору, поставляється на умовах «FCA - станція відправлення», згідно з Міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2000 року, з урахуванням умов, положень і застережень, що містяться в цьому договорі (базисні умови поставки) , якщо інше не погоджено сторонами у відповідній Специфікації до договору.

Відповідно до специфікації № 3 від 29.08.2018 постачальник має передати покупцю вугілля кам`яне, Г (Г2)Р 0-200 (код УКТ ВЕД - 2701) ш. Степаня, ТУ У 05.1-3:2016 у кількості 50.000,00 т загальною вартістю 90.000.000,00 грн.

На адресу позивача відправлено вагони №№ 56875388, 59481317, 56876162, 56916653, 53541231, 53419537, 65250755, 60032463 по залізничним накладним №№ 47361837, 47565486, 47565502, вантажовідправник - ПАТ «ДТЕК Павлоградвігілля». Проте, на станції Авдіївка Донецької залізниці у зазначених вагонах була виявлена недостача вантажу у загальній кількості 16,25 тон, про що складено відповідні комерційні акти №№ 482803/274, 482803/275, 482803/276, 482803/277, 482803/278, 482803/279 від 25.09.2018 та №№ 482803/291, 482803/292 від 29.09.2018.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що під час прибуття вагонів на станцію призначення було виявлено невідповідність фактичної маси вантажу з масою вантажу, яка зазначена у накладних та є меншою, тому відповідач має відшкодувати збитки у вигляді вартості втраченого вантажу в сумі 7.801,47 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно частини 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

У відповідності до ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно з ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 306 Господарського кодексу України встановлено, що загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 5 статті 307 Господарського кодексу України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Як передбачено ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України, п. 22 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (надалі - Статут), за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Статтею 52 Статуту, встановлено, що на станціях призначення залізниця зобов`язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу, зокрема, у разі прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами перевезення вантажів.

Згідно з п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082 вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), а у даному випадку спірний вагон є напіввагоном, приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до накладних № 47361837 від 22.09.2018, № 47565486 від 28.09.2018, № 47565502 від 28.09.2018 вантаж вугілля кам`яне марки г - газовий. Г (Г2) Р (0-200). Вантаж маркований шляхом нанесення насипом поздовжніх борозен по всій довжині вагона. «Вантаж з вологою до 16%».

З матеріалів справи вбачається, що при відправленні вантажу у залізничній накладній № 47361837 від 22.09.2018 зазначено, що загальна маса вантажу (вугілля кам`яне) у вагоні № 56875388 складає 70450 кг, у вагоні № 59481317 складає 69300 кг, у вагоні № 56876162 складає 70650 кг, у вагоні № 56916653 складає 68450 кг, у вагоні № 53541231 складає 68450 кг, у вагоні № 53419537 складає 69750 кг, у накладній № 47565486 від 28.09.2018 у вагоні № 65250755 складає 68350 кг, у накладній № 47565502 від 28.09.2018 у вагоні № 60032463 складає 69450 кг.

Згідно з ст. 24 Статуту залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Доказів того, що залізницею при прийняті вантажу до відправлення було перевірено правильність відомостей в накладних № 47361837 від 22.09.2018, № 47565486 від 28.09.2018 та № 47565502 від 28.09.2018 щодо фактичної маси вантажу у вагонах № 59481317, № 56876162, № 56916653, № 5354123, № 53419537, № 65250755, № 60032463 та встановлено її невідповідність не подано.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 862/5083 передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

Відповідно до п. 129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин як невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах.

Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу.

Як свідчать матеріали справи, по прибуттю на станцію Авдіївка Донецької залізниці у вагонах було виявлено недостачу вантажу, а саме у вагоні № 56875388 в кількості 1700 кг, про що складено комерційний акт № 482803/274 від 25.09.2018, у вагоні № 59481317 в кількості 1800 кг, про що складено комерційний акт № 482803/275 від 25.09.2018, у вагоні № 56876162 в кількості 2200 кг, про що складено комерційний акт № 482803/276 від 25.09.2018, у вагоні № 56916653 в кількості 1700 кг, про що складено комерційний акт № 482803/277 від 25.09.2018, у вагоні № 53541231 в кількості 1400 кг, про що складено комерційний акт № 482803/278 від 25.09.2018, у вагоні № 53419537 в кількості 2450 кг, про що складено комерційний акт № 482803/279 від 25.09.2018, у вагоні № 65250755 в кількості 2400 кг, про що складено комерційний акт № 482803/291 від 29.09.2018, у вагоні № 60032463 в кількості 2600 кг, про що складено комерційний акт № 482803/292 від 29.09.2018.

Статтею 110 Статуту передбачено, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Згідно із статтею 113 Статуту за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Відповідно до ст. 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто.

При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах, зокрема вантажі рідкі або здані до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані.

Згідно ст. 115 Статуту, вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

За наступними розрахунками суду вартість втраченого вантажу становить 7.758,69 грн:

Сума норми природної втрати та граничного розходження від маси вантажу у вагоні № 56875388 складає 1409 кг (70450 кг * 2%), а кількість фактичної недостачі становить 1700 кг (1700 кг (недостача зазначена у комерційному акті № 482803/275 від 25.09.2018) - 1409 кг (сума норми природної втрати) = 291 кг х 1,58723 грн (вартість 1 кг), вартість втраченого вантажу 461,88 грн.

Сума норми природної втрати та граничного розходження від маси вантажу у вагоні № 59481317 складає 1386 кг (69300 кг * 2%), а кількість фактичної недостачі становить 1800 кг (1800 кг (недостача зазначена у комерційному акті № 482803/275 від 25.09.2018) - 1386 кг (сума норми природної втрати) = 414 кг х 1,58723 грн (вартість 1 кг), вартість втраченого вантажу 657,11 грн.

Сума норми природної втрати та граничного розходження від маси вантажу у вагоні № 56876162 складає 1413 кг (70650 кг * 2%), а кількість фактичної недостачі становить 2200 кг (2200 кг (недостача зазначена у комерційному акті № 482803/276 від 25.09.2018) - 1413 кг (сума норми природної втрати) = 787 кг х 1,58723 грн (вартість 1 кг), вартість втраченого вантажу 1.249,50 грн.

Сума норми природної втрати та граничного розходження від маси вантажу у вагоні № 56916653 складає 1369 кг (68450 кг * 2%), а кількість фактичної недостачі становить 1700 кг (1700 кг (недостача зазначена у комерційному акті № 482803/277 від 25.09.2018) - 1369 кг (сума норми природної втрати) = 331 кг х 1,58723 грн (вартість 1 кг), вартість втраченого вантажу 525,37 грн.

Сума норми природної втрати та граничного розходження від маси вантажу у вагоні № 53541231 складає 1369 кг (68450 кг * 2%), а кількість фактичної недостачі становить 1400 кг (1400 кг (недостача зазначена у комерційному акті № 482803/278 від 25.09.2018) - 1369 кг (сума норми природної втрати) = 31 кг х 1,58723 грн (вартість 1 кг), вартість втраченого вантажу 49,20 грн.

Сума норми природної втрати та граничного розходження від маси вантажу у вагоні № 53419537 складає 1395 кг (69750 кг * 2%), а кількість фактичної недостачі становить 2450 кг (2450 кг (недостача зазначена у комерційному акті № 482803/279 від 25.09.2018) - 1395 кг (сума норми природної втрати) = 1055 кг х 1,58723 грн (вартість 1 кг), вартість втраченого вантажу 1.674,53 грн.

Сума норми природної втрати та граничного розходження від маси вантажу у вагоні № 65250755 складає 1367 кг (68350 кг * 2%), а кількість фактичної недостачі становить 2400 кг (2400 кг (недостача зазначена у комерційному акті № 482803/291 від 29.09.2018) - 1367 кг (сума норми природної втрати) = 1033 кг х 1,39978 грн (вартість 1 кг), вартість втраченого вантажу 1.445,97 грн.

Сума норми природної втрати та граничного розходження від маси вантажу у вагоні № 60032463 складає 1389 кг (69450 кг * 2%), а кількість фактичної недостачі становить 2600 кг (2600 кг (недостача зазначена у комерційному акті № 482803/292 від 29.09.2018) - 1389 кг (сума норми природної втрати) = 1211 кг х 1,39978 грн (вартість 1 кг), вартість втраченого вантажу 1695,13 грн.

Відповідно до п. 2.7 роз`яснення президії Вищого господарського суду України № 04-5/601 від 29.05.2002 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Статут не передбачає обов`язкового додання до претензії або позову доказів сплати вантажоодержувачем або уповноваженою особою вартості вантажу.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 130 Статуту право на пред`явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу має одержувач - за умови пред`явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідачем не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» обґрунтовані та підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (86065, Донецька область, м. Авдіївка, проїзд Індустріальний, 1, ) 7.758 (сім тисяч сімсот п`ятдесят вісім) грн 69 коп. збитків, 1.910 (одна тисяча дев`ятсот десять) грн 47 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя В.В.Сівакова