ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2019 року м.Дніпро Справа № 904/1968/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді:Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Чередка А.Є., Паруснікова Ю.Б.,

розглянувши в письмовому провадженні матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2018 року (повний текст рішення складено 26.07.2018 року) у справі № 904/1968/18 (суддя Юзіков С.Г.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Надеждівського житлово-комунального підприємства, с. Надеждівка, Криворізький район, Дніпропетровська область

про стягнення 40 537,28 грн. інфляційних втрат, трьох відсотків річних та штрафних санкцій за неналежне виконання грошового зобов'язання,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2018 року у справі № 904/1968/18 в задоволені позову відмовлено. Витрати у справі покладено на позивача.

Рішення суду мотивовано наступними обставинами:

- відповідач є теплогенеруючою організацією, яка виробляє з природного газу теплову енергію, яка споживається бюджетними установами та організаціями;

- частиною 3 ст. 7 Закону України "Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" врегульовано питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016 року), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом;

- зазначена норма є нормою прямої дії, її виконання не потребує від відповідача вчинення будь-яких дій;

-право на списання неустойки, інфляційних нарахувань та процентів річних поставлено у залежність лише до умови погашення основної заборгованості за отриманий природний газ у строк до набрання чинності цим Законом;

- беручи до уваги, що предметом спору у даній справі є стягнення пені, річних та індексу інфляції, нарахованих на суму основного боргу за спожитий у 2015 році природний газ та, з урахуванням того, що відповідач погасив борг до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", на його погашений борг не можуть нараховуватися пеня, індекс інфляції та 3% річних, а нараховані - підлягають списанню на підставі ст. 3, ч. 3 ст. 7 наведеного Закону.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилався на те, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального права, а саме: Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованої о водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", ст.23 Закону України "Про теплопостачання", та процесуального права - ч.2 ст.11, ч.ч. 1, 2 ст.236 Господарського процесуального кодексу України.

Апелянт вважає, що застосування вищезазначеного Закону до правовідносин сторін є неправомірним, оскільки його положення стосуються лише підприємств та організації, включених до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості. Доказів включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, а відтак застосування ч.3 ст.7 Закону є неправомірним.

Просить суд скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2018 року у справі № 904/1968/18, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач спростовує її доводи, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Положенням ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Відповідно до ч.5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За приписами ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 09.08.2018 року було відкрито апеляційне провадження в порядку письмового провадження.

Указом Президента України від 29.12.2017 № 454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" ліквідовано Дніпропетровський апеляційний господарський суд та Донецький апеляційний господарський суд; утворено Центральний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Дніпропетровську, Запорізьку та Кіровоградську області, з місцезнаходженням у місті Дніпрі.

03.10.2018 року розпочав роботу Центральний апеляційний господарський суд.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

Відповідно до ч.ч. 5, 7 ст. 31 ГПК України, у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому цією статтею, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На виконання вказаних правових норм забезпечено передачу справи № 904/1968/18 за позовом за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Надеждівського житлово-комунального підприємства про стягнення 40 537,28 грн. інфляційних втрат, трьох відсотків річних та штрафних санкцій за неналежне виконання грошового зобов'язання з Дніпропетровського апеляційного господарського суду до Центрального апеляційного господарського суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрального апеляційного господарського суду для розгляду справи № 904/1968/18 визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач), суддів: Чередка А.Є., Паруснікова Ю.Б.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.10.2018 року справу № 904/1968/18 було прийнято до свого провадження.

Відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2018 року у справі № 904/1968/18 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами 12.12.2014 року було укладено Договір №1195/15-БО-5 купівлі-продажу природного газу (далі Договір), за п.1.1. якого Продавець (Позивач) зобов'язався передати у власність Покупцю (Відповідачеві) у 2015 році природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а Покупець зобов'язався прийняти та оплатити цей природний газ (далі газ), на умовах цього Договору.

Газ, що продається за цим Договором, використовується Покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями (далі споживачами) (п.1.2. Договору).

Згідно з п.3.1. Договору Продавець передає Покупцю газ у пунктах приймання-передачі газу на вхідній запірній/відключній арматурі Покупця.

Право власності на газ переходить від Продавця до Покупця в пунктах приймання-передачі. Після переходу права власності на газ Покупець несе всі ризики і приймає на себе всю відповідальність, пов'язану з правом власності на газ.

У п.6.1. Договору погоджено, що оплата за газ здійснюється Покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

У разі невиконання Покупцем умов п. 6.1 цього Договору Продавець має право не здійснювати поставку газу Покупцю або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання Покупцем пункту 6.1 умов цього договору він зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу (п.7.2. Договору).

Строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 років (п.9.3. Договору).

Судом встановлено, що на виконання умов Договору, Позивач поставив, а Відповідач прийняв природний газ на загальну суму 1 074 834,32 грн., що підтверджуються актами приймання - передачі природного газу від 31.01.15р. за січень на суму 228 539,05 грн., від 28.02.15р. за лютий на суму 192 125,83 грн., від 31.03.15р. за березень на суму 136 366,36 грн., від 30.04.15р. за квітень на суму 59 780,70 грн., від 31.10.15р. за жовтень на суму 75 695,22 грн., від 30.11.15р. за листопад на суму 156 443,86 грн., від 31.12.15р. за грудень на суму 225 883,30 грн.

З розрахунку штрафних санкцій, 3 % річних та індексу інфляції, який надано Позивачем, вбачається, що за спожитий природний газ Відповідач розраховувався несвоєчасно, останній платіж провів 30.12.2015 року, що є порушенням строків, встановлених п. 6.1 Договору.

Позивач, з посиланням на п. 7.2 Договору, нарахував пеню за наступні періоди:

- з 17.02.2015 року по 31.03.2015 року в розмірі 7 752,91 грн.,

- з 17.03.2015 року до 01.06.2015 року в розмірі 6 599,56 грн.,

- з 15.04.2015 року до 11.16.2015 року в розмірі 12 737,13 грн.,

- з 15.05.2015 року до 29.09.2015 року в розмірі 4 817,93 грн.,

- з 17.11.2015 року до 10.12.2015 року в розмірі 778,37 грн.,

- з 15.12.2015 року до 27.12.2015 року в розмірі 571,12 грн.

Крім того, з посиланням на ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на прострочений борг Відповідача, Позивач нарахував індекс інфляції - 5 490,86 грн. за період з березня по червень 2015 року, 3% річних - 2 634,93 грн. за період з 17.02.2015 року до 31.03.2015 року, 6 599,56 грн. за період з 17.03.2015 року до 01.06.2015 року, 12 737,13 грн. за період з 15.04.2015 року до 11.16.2015 року, 4 817,93 грн. за період з 15.05.2015 року до 29.09.2015 року, 778,37 грн. за період з 17.11.2015 року до 10.12.2015 року, 571,12 грн. за період з 15.12.2015 року до 27.12.2015 року.

Відповідно до умов Договору, ст. 216-217, 230-231 Господарського кодексу України та ст.625 Цивільного кодексу України право Позивача на нарахування зазначених сум є доведеним.

Однак підстави для стягнення в судовому порядку, відсутні з огляду на наступне:

30.11.2016 року набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", який визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ст. 1 Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Процедура врегулювання заборгованості - заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаеморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості. Реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості - державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" від 02.06.2005 року теплогенеруюча організація - суб'єкт господарської діяльності, який має у своїй власності або користуванні теплогенеруюче обладнання та виробляє теплову енергію.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Статтею 3 вказаного Закону передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Частиною 3 ст. 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Враховуючи, що є доведеним факт сплати відповідачем заборгованості за Договором до 30.11.2016 року - дати набрання чинності вказаним Законом, суд першої інстанції вірно визначив відсутність підстав для стягнення заявлених позивачем сум.

Доводи скаржника про недоведеність факту включення Відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості колегія суддів не приймає як підставу для задоволення апеляційної скарги, оскільки відсутність у відповідача заборгованості за спожитий природний газ унеможливлює внесення підприємства до реєстру у розумінні вимог Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії".

Отже, висновок оскаржуваного судового рішення належно обгрунтований, скаржником не спростований. Апеляційна скарга є не доведеною та задоволенню не підлягає.

Судові витрати за її розгляд слід покласти на апелянта згідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду господарського суду Дніпропетровської області від 18.07.2018 року у справі № 904/1968/18 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених ч.3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: А.Є. Чередко

Суддя: Ю.Б. Парусніков