ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2019 р. Справа №909/485/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді О.В. Зварич

суддів М.Б. Желік

ОСОБА_1,

секретар судового засідання М.С. Кіра,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (надалі АТ «Укртрансгаз») за №1001ВИХ-19-199 від 15.01.2019р. (вх. № 01-05/437/19 від 29.01.2019р.)

на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 06.12.2018р. (головуючий-суддя С.М. Кобецька, судді: І.В. Ткаченко, О.М. Фанда; повний текст рішення складено 14.12.2018р.)

у справі № 909/485/18

за позовом: АТ «Укртрансгаз»

до відповідача: Публічного акціонерного товариства «Тисменицягаз» (надалі ПАТ «Тисменицягаз»)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (ПАТ «НАК «Нафтогаз України»)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Комунальне підприємство «Комунальник-Т»

про стягнення 3027474,02 грн., з яких: 1268697,68 грн. вартість послуг балансування обсягів природного газу, 1191470,30 грн. пеня, 129859,92 грн. 3% річних, 437446,12 грн. інфляційні втрати,

за участю:

від позивача: Франків Л-О.І. адвокат (довіреність № 1-255 від 31.10.2018р.);

від відповідача: ОСОБА_2 адвокат (довіреність № 01Др-4-0119 від 10.01.2019р.);

від третьої особи (на стороні позивача): ОСОБА_3 адвокат (довіреність №14-208 від 26.10.2018р.);

від третьої особи (на стороні відповідача): не зявився,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції

04.06.2018р. АТ «Укртрансгаз» звернулось до господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ПАТ «Тисменицягаз» про стягнення 3027474,02 грн., з яких: 1268697,68 грн. вартість послуг балансування обсягів природного газу, 1191470,30грн. пеня, 129859,92 грн. 3% річних, 437446,12 грн. інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач несвоєчасно виконав свої зобовязання, обумовлені п. 9.4 договору транспортування природного газу № від 17.12.2015р. (зі змінами) та п. 4 гл. 4 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи (в редакції до 28.04.2017р.) щодо оплати виявленого позивачем у 2016-2017 роках обсягу негативного місячного небалансу, визначеного у актах надання послуг балансування обсягів природного газу з розрахунками вартості послуг балансування за січень - грудень 2017 року, рахунках на оплату за січень - грудень 2017 року на загальну суму 23192071,83грн.

Рішенням господарського суду Івано-Франківської області від 06.12.2018р. у справі №909/485/18 (головуючий-суддя С.М. Кобецька, судді: І.В. Ткаченко, О.М. Фанда) закрито провадження у справі за позовом АТ «Укртрансгаз» до відповідача ПАТ «Тисменицягаз» в частині стягнення 1268697,68грн. вартості послуг балансування обсягів природного газу. Відмовлено в позові АТ «Укртрансгаз» до відповідача ПАТ «Тисменицягаз» в частині стягнення 1191470,30 грн. пені, 129859,92 грн. 3% річних, 437446,12 грн. інфляційних втрат. Залишено за позивачем судові витрати в сумі 26381,64 грн.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив факт оплати відповідачем вартості послуг балансування обсягів природного газу, обумовлених договором транспортування природного газу № НОМЕР_1 від 17.12.2015р., у звязку з чим прийшов до висновку про припинення існування між сторонами предмету спору щодо стягнення 1268697,68 грн. за надані послуги балансування обсягів природного газу та закрив провадження у справі в цій частині позовних вимог на підставі п. 2ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України. Суд відмовив в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача 1191470,30 грн. пені, 3% річних в сумі 129859,92грн. та 437446,12 грн. інфляційних втрат, врахувавши, що для застосування штрафної санкції, передбаченої пунктом 13.5 договору та наслідків порушення грошових зобов'язань, встановлених частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України необхідно, щоб оплату було здійснено поза межами порядку і строків, встановлених спільними протокольними рішеннями. Доказів в підтвердження такого порушення не подано, як і не доведено того, що оплата повної вартості наданих послуг балансування здійснена відповідачем та зарахована позивачем іншими платіжними дорученнями, ніж №4 від 31.01.2018р., №5 від 06.02.2018р. згідно Порядку, затвердженого постановою КМУ від № 256 від 04.03.2002р. (зі змінами введеними в дію з 01 січня 2018 року).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

АТ «Укртрансгаз» подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду Івано-Франківської області від 06.12.2018р. у справі №909/485/18, в якій просить зазначене судове рішення скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ПАТ «Тисменицягаз» 1191470,30 грн. пені, 3% річних в сумі 129859,92 грн. та 437446,12 грн. інфляційних втрат, прийняти в цій частині нове рішення, яким дані позовні вимоги задоволити; змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції в частині висновку щодо оплати заборгованості відповідача за грудень 2017 року на суму 1268697,68 грн. платіжними дорученнями №4 від 31.01.2018р. та № 5 від 06.02.2018р., зазначивши, що вказана заборгованість була сплачена згідно з платіжними дорученнями № 2 від 21.05.2018р., №14 від 25.05.2018р. та № 15 від 26.06.2018р. Звертає увагу на те, що відповідач виконав свої зобовязання щодо оплати послуг з простроченням строків їх виконання, встановлених договором. Вказує, що не нараховував спірні штрафні санкції на кошти, які були сплачені відповідачем шляхом укладення спільних протокольних рішень на виконання постанови КМУ № 20 від 04.03.2002р.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ПАТ «Тисменицягаз» у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим. Звертає увагу на те, що обсяг небалансів за період з лютого 2016 року по грудень 2017 року в жодному місяці не перевищив 5% обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи. Покликається на те, що в проведеному позивачем розрахунку не відображено суму заборгованості відповідача, яка існувала станом на 01.01.2017р. 11362499,08 грн., та яку погашено в січні-лютому 2017 року спільними протокольними рішеннями, тому ніяким чином заборгованість за грудень 2017 року не могла погашатись, як стверджує скаржник, платіжними дорученнями № 2 від 21.05.2018р., №14 від 25.05.2018р. та № 15 від 26.06.2018р. Зазначає, що суд першої інстанції в повному обсязі дослідив наявні в матеріалах справи докази, якими підтверджується погашення заборгованості перед позивачем виключно за рахунок субвенцій з державного бюджету на виплату пільг та житлових субсидій населенню. Просить залишити без змін рішення господарського суду Івано-Франківської області від 06.12.2018р. у справі №909/485/18, апеляційну скаргу АТ «Укртрансгаз» без задоволення.

Треті особи не надавали письмових відзивів на апеляційну скаргу.

В судовому засіданні представники позивача та третьої особи (на стороні позивача) підтримали доводи, наведені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача просив залишити без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа (на стороні відповідача) не зявись в судове засідання. Згідно повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення від 28.03.2019р. вважається такою, що належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

Явка учасників судового процесу в судове засідання не визнавалась обовязковою. Отже, в силу положень ч.12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу при відсутності третьої особи (на стороні відповідача).

Фактичні обставини справи, встановлені судом

17 грудня 2015 року між ПАТ "Укртрансгаз" (оператор) та ПАТ "Тисменицягаз" (замовник) укладено договір транспортування природного газу № НОМЕР_1, відповідно до якого оператор надає замовнику послуги транспортування природного газу (далі послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлену у цьому договорі вартість таких послуг (а.с.29-39, т.1).

Згідно з пунктом 2.2, 2.3 договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі газотранспортної системи, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2493 від 30.09.2015р. (далі Кодекс), з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.

Пунктом 2.3 договору обумовлено, що до послуг, які можуть бути надані замовнику за цим договором належать послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі балансування).

Відповідно до пункту 9.1 договору у разі виникнення у замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, замовник зобовязаний сплатити оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу.

Згідно з пунктом 9.4 договору оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов'язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п'яти банківських днів.

В пункті 11.4 договору зазначено, що послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого замовником відповідно до Кодексу та розділу IX цього договору.

У відповідності до пункту 13.5 договору у разі порушення замовником строків оплати, передбачених цим договором, замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми прострочкеного платежу за кожен день прострочення платежу.

Цей договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31 грудня 2016 року, умови договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 грудня 2015 року. Цей договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (пункт 17.1 договору).

29 листопада 2017 року оператор та замовник уклали додаткову угоду №1 до договору транспортування природного газу від 17.12.2015р. № НОМЕР_1, в пункті 7 якої обумовили, що ця додаткова угода набирає чинності з моменту її підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками, умови додаткової угоди застосовуються до відносин між сторонами по договору, починаючи з 29 грудня 2016 року (а.с.41-43, т.1).

Згідно інформації про надходження на точках входу та розподіл по точках виходу обсягів природного газу віднесених на операторів газорозподільних мереж за 2016-2017р.р. у ПАТ "Тисменицягаз" виявлено небаланс обсягів (а.с. 44-66, т.1).

За твердженням позивача, ним було здійснено процедуру алокації відповідача, за результатами якої було встановлено наявність у відповідача негативних місячних небалансів у лютому-грудні 2016р. та січні-грудні 2017 року.

На підтвердження обсягів небалансів у ПАТ "Тисменицягаз" позивач надав відповідні довідки «Інформація про надходження на точках входу та розподіл по точках виходу обсягів природного газу віднесених на операторів газорозподільних мереж з зазначенням обсягів небалансу за 2016-2017 роки» (а.с. 44-66, т.1).

У звязку з неврегулюванням відповідачем негативного місячного небалансу за вказані періоди у строк та в порядку, визначеними умовами договору та Кодексом, позивач надав відповідачу послуги балансування, про що складені та направлені відповідачу односторонні акти про надання послуг балансування обсягів природного газу, додатками до яких є розрахунки вартості послуг балансування та рахунки на оплату послуг на загальну суму 23192071,83 грн. (т.1 а.с.67-201).

В ході розгляду справи колегією суддів встановлено, що 20.01.2017 з метою погашення взаємної заборгованості між Головним управлінням Державної Казначейської служби України в Івано-Франківської області (сторона 1), Департаментом фінансів Івано-Франківської ОДА (сторона 2), Фінансовим управлінням Тисменицької РДА (сторона 3), ТзОВ "Івано-Франківськгаз збут" (сторона 4), ПАТ "Тисменицягаз" (сторона 5), ПАТ "Укртрансгаз" (сторона 6) та НАК "Нафтогаз України" (сторона остання) укладено спільне протокольне рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України №524/у, предметом якого є організація проведення сторонами взаєморозрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг, субсидій та компенсацій" №20 від 11.01.2005р. (а.с.30-32, т.2).

В розділі 2 спільного протокольного рішення №524/у від 20.01.2017р. його сторони погодили наступний порядок проведення взаєморозрахунків.

Державна казначейська служба України перераховує кошти загального фонду Державного бюджету України стороні 1 у сумі 4696469,98 грн. з приміткою "Постанова Уряду від 11.01.05 №20" (п. 2.2 спільного протокольного рішення).

Послідовність перерахування стороною 2 - 3 - 4- 5- 6 - останній стороні коштів сумі 4696469,98 грн. відображено у пунктах 2.3-2.8 спільного протокольного рішення.

Згідно розділу 4 сторони, що підписали спільне протокольне рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог Постанови Уряду від 11.01.2005 №20 та Порядку проведення розрахунків і невиконання своїх зобовязань за цим спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України.

ПАТ "Укртрансгаз" підписало спільне протокольне рішення без жодних зауважень, з чого можна зробити висновок про те, що позивач погодився на визначений порядок розрахунків.

На аналогічних умовах між цими ж сторонами укладено спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України № 700/у від 06.02.2017р. на суму 3200000,00 грн., №701/у від 06.02.2017р. на суму 312837,17 грн., №702/у від 06.02.2017р. на суму 294045,92грн., №703/у від 06.02.2017р. на суму 278265,56 грн., №704/у від 06.02.2017р. на суму 1500000,00 грн., №705/у від 06.02.2017р. на суму1080880,45 грн., №1412/у від 22.02.2017р. на суму 3830541,40 грн., №2001/у від 21.03.2017р. на суму 3068751,66 грн., №2428/у від 20.04.2017р. на суму 956436,38 грн., №2783/у від 23.05.2017р. на суму 1166622,61 грн., №3001/у від 22.06.2017р. на суму 538143,65 грн., №3119/у від 20.07.2017р. на суму 276682,80 грн., №3251/у від 16.08.2017р. на суму 295037,53 грн., №3593/у від 20.09.2017р. на суму 303000,00 грн., №3748/у від 19.10.2017р. на суму 428098,10 грн., №4120/у від 28.11.2017р. на суму 943300,00 грн., №4569/у від 19.12.2017р. на суму 2128123,49 грн. (а.с.33-82, т.2).

ПАТ "Тисменицягаз" належно виконало свої зобовязання, обумовлені пунктами 2.7 спільних протокольних рішень, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень №1 від 26.01.2017р., №№ 2, 3, 4, 5, 6, 7 від 09.02.2017р., №15 від 03.05.2017р., №16 від 29.06.2017р., №18 від 21.09.2017р., №№ 19,20 від 28.09.2017р., №№ 21,22 від 01.11.2017р., №№ 23,24 від 20.12.2017р. та банківськими виписками (а.с.2-23, т.4).

Також, в матеріалах справи містять копії платіжних доручень №4 від 31.01.2018р. та №5 від 06.02.2018р., якими підтверджено перерахування відповідачем позивачу коштів в сумі 6300000,00 грн. згідно договору № від 17.12.2015р. на підставі постанови КМУ №256 від 04.03.2002р., якою затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (а.с. 24-25, т.4).

Вищевикладеними обставинами підтверджено, що відповідач оплатив спірну вартість послуг балансування обсягів природного газу, обумовлених договором транспортування природного газу № НОМЕР_1 від 17.12.2015р.

Предметом даного спору є стягнення з відповідача на користь позивача 1268697,68грн. вартості послуг балансування обсягів природного газу, 1191470,30 грн. пені, 129859,92 грн. 3% річних та 437446,12 грн. інфляційних втрат.

Норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, унормовано, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу приписів статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

В статті 610 Цивільного кодексу України вказано, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вищеописаними платіжними дорученнями №1 від 26.01.2017р., №№ 2, 3, 4, 5, 6, 7 від 09.02.2017р., №15 від 03.05.2017р., №16 від 29.06.2017р., №18 від 21.09.2017р., №№19,20 від 28.09.2017р., №№ 21,22 від 01.11.2017р., №№ 23,24 від 20.12.2017р., №4 від 31.01.2018р. та №5 від 06.02.2018р. підтверджено, що відповідач оплатив спірну вартість послуг балансування обсягів природного газу, обумовлених договором транспортування природного газу № від 17.12.2015р. в порядку, визначеному спільними протокольними рішеннями та постановою КМУ №256 від 04.03.2002р.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про припинення існування між сторонами предмету спору щодо стягнення 1268697,68 грн. за надані послуги балансування обсягів природного газу та наявність правових підстав для закриття провадження у справі у зазначеній частині позовних вимог в силу положень пункту 2частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, рішення господарського суду Івано-Франківської області від 06.12.2018р в частині закриття провадження у даній справі щодо стягнення з ПАТ «Тисменицягаз» на користь АТ «Укртрансгаз» 1268697,68грн. вартості послуг балансування обсягів природного газу ніким не було оскаржене.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача 1191470,30 грн. пені, 129859,92 грн. 3% річних та 437446,12 грн. інфляційних втрат необхідно зазначити, що у спірному періоді відповідач проводив оплату за послуги з балансування виключно за рахунок коштів, що виділялись у вигляді субвенцій на оплату пільг та житлових субсидій населенню щодо послуг з транспортування природного газу у відповідності до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою КМУ № 20 від 11.01.2005р., який діяв до 01 січня 2018 року та згідно Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою КМУ від № 256 від 04.03.2002 (із змінами та доповненнями).

Відтак, підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаємних розрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, їх сторони, в тому числі позивач, погодили порядок проведення взаєморозрахунків, а тому безпідставним є твердження позивача про порушення відповідачем строків оплати послуг з балансування, що передбачені договором, та притягнення відповідача до відповідальності у вигляді стягнення інфляційних втрат, процентів річних та пені за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за вказаним договором.

Отже, суд правомірно відмовив у задоволенні зазначеної частини позовних вимог, яка стосується виконання зобовязань по оплаті послуг з балансування в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 N 20 (зі змінами) та спільними протокольними рішеннями про організацію взаємних розрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, стороною яких є позивач. При цьому врахував відсутність доказів про те, що оплата повної вартості наданих послуг балансування здійснена відповідачем та зарахована позивачем іншими платіжними дорученнями, ніж №4 від 31.01.2018, №5 від 06.02.2018 згідно Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою КМУ від № 256 від 04.03.2002 (зі змінами).

Доводи апеляційної скарги, не спростовують висновків, наведених в оскаржуваному судовому рішенні.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, що входять в предмет доказування (ч.1 ст. 76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 ГПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч.1 ст.78 ГПК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвеція) зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010 року).

З огляду на вищевказане, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги необхідно покласти на скаржника відповідно до положень ст.129 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» за №1001ВИХ-19-199 від 15.01.2019р. (вх. № 01-05/437/19 від 29.01.2019р.) залишити без задоволення, рішення господарського суду Івано-Франківської області від 06.12.2018р. у справі № 909/485/18 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя М.Б. Желік

Суддя Г.В. Орищин