ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

03 травня 2019 року м. ТернопільСправа № 921/278/19
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Бурди Н.М.

розглянувши заяву Селянського (фермерського) господарства «Галичина» б/н від 26.04.2019 про забезпечення позову у справі №921/278/19:

за позовом: Селянського (фермерського) господарства «Галичина», с. Озеряни, Борщівський район, Тернопільська область, 48711

до відповідача: Озерянської сільської ради, вул. Центральна, 120,с. Озеряни, Борщівський район, Тернопільська область, 48711

про визнання незаконним та скасування рішень Озерянської сільської ради №825 від 21.08.2018 та №838 від 02.10.2018, поновлення права постійного користування земельною ділянкою.

Встановив:

02.05.2019 на розгляд господарського суду Тернопільської області надійшла позовна заява Селянського (фермерського) господарства «Галичина» до Озерянської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішень Озерянської сільської ради №825 від 21.08.2018 та №838 від 02.10.2018, поновлення права постійного користування земельною ділянкою у відповідності до Державного Акту на право постійного користування землею від 25.09.1992.

02.05.2019 одночасно з поданням позовної заяви позивач звернувся до суду з заявою №б/н від 26.04.2019 про забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Озерянської сільської ради № 825 від 21 серпня 2018 року та № 838 від 02 жовтня 2018 року та заборонити Озерянській сільській раді вчиняти будь-які дії щодо передачі, відчуженні, прийнятті рішень та оформлення будь-яких документів на земельну ділянку площею 20,4813 га., кадастровий номер :01:001:0700, яка знаходиться на території Озерянської сільської ради Борщівського району Тернопільської області та перебувала в постійному користуванні СФГ «Галичина».

В обґрунтування підстав поданої заяви позивач посилається на наявність обґрунтованих побоювань того, що протягом розгляду судом даної справи, відповідачем буде здійснено зміну цільового призначення спірної земельної ділянки із земель фермерського господарства на землі для товарного сільськогосподарського виробництва. Заявник вважає, що саме з цією метою, як слідує із рішення сільської ради № 838 від 02.10.2018 року, надано дозвіл на розробку проекту землеустрою для зміни цільового призначення земельної ділянки, а тому невжиття заходів забезпечення позову в даній справі може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, що в свою чергу унеможливить поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Крім того, в обґрунтування поданої ним заяви, позивач посилається на отриману в результаті проведеної між сільським головою ОСОБА_1 та керівником фермерського господарства ОСОБА_2 телефонної розмови інформацію про ймовірну передачу сільською радою спірної земельної ділянки на аукціон для її продажу.

Суд, розглянувши заяву б/н від 26.04.2019 про забезпечення позову, дійшов висновку, що її слід відхилити з огляду на таке:

- відповідно до приписів статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

- згідно з положеннями частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

За приписами ч.1 ст.140 ГПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Враховуючи положення ст.ст.13, 74, 80 ГПК України особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Також постановою Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011р. №16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову» роз'яснено, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник та наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Таким чином, зі змісту вищенаведених норм законодавства вбачається, що необхідною умовою вжиття заходів до забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття заходів можуть виникнути перешкоди щодо виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення виконання рішення.

Згідно з частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною третьою статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

З огляду на викладене, а також враховуючи, що посилань на належні та допустимі докази, в розумінні приписів ст. ст. 76-77 ГПК України, на підставі яких суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності невідкладного забезпечення позову, заявником не зроблено та не долучено до матеріалів справи, а тому саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що доводи позивача про існування обставин, які в подальшому можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову, є лише припущенням без будь-якого документального підтвердження, а відтак подану заяву належить відхилити.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Селянського (фермерського) господарства «Галичина» б/н від 26.04.2019 про забезпечення позову у справі №921/278/19- відмовити.

2. Ухвалу надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвала набирає чинності з дати її прийняття 03.05.2019 та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя Н.М. Бурда