ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" квітня 2019 р.Справа № 922/1293/15

Господарський суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Сальнікова Г.І.

судді: Чистякова І.О. , Ольшанченко В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Профагро" (вх. № 8992 від 11 квітня 2019 року), в порядку ст. 340 ГПК України, у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл", м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Профагро", м. Харків
про стягнення коштів у розмірі 911 886,95 грн.
за участю представників:

від стягувача - Мєхоношин Д.В., довіреніть №337 від 04.01.2019

від боржника - Панарін М.М., згідно договору про надання правової допомоги б/н від

09.07.2018

приватнй виконавець виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігор Миколайович -

не прибув

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Харківської області від 17.01.2017 по справі № 922/1293/15 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Агроскоп Інтернешнл" до товариства з обмеженою відповідальністю "Профагро" про стягнення основної заборгованості у розмірі 603721,44 грн., пені у розмірі 110 740,32 грн., штрафу в розмірі 27 259,40 грн. інфляційних втрат у розмірі 122667,24 грн. та 3% річних у розмірі 47498,55 грн. позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

11.04.2019 до господарського суду Харківської області від товариства з обмеженою відповідальністю "Профагро" надійшла скарга (вх. № 8992) відповідно до якої останній просить суд:

- поновити ТОВ «Профагро» строк на оскарження постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про відкриття виконавчого провадження № 58393091 від 14 лютого 2019 року та постанов про арешт коштів боржника № 58393091 від 15 лютого 2019 року і про арешт майна боржника № 58393091 від 15 лютого 2019 року як такий, що пропущений з поважних причин;

- визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про відкриття виконавчого провадження № 58393091 від 14 лютого 2019 року та зобов'язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича усунути порушення;

- визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про арешт коштів боржника № 58393091 від 15 лютого 2019 року та зобов'язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича усунути порушення;

- визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про арешт майна боржника № 58393091 від 15 лютого 2019 року та зобов'язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича усунути порушення.

У зв'язку із закінченням терміну повноважень судді Денисюк Т.С. та судді Макаренко О.В., у відповідності до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу, призначено повторний автоматизований розподіл скарги по справі №922/1293/15 (т.с. 6, а.с. 1). Повторним автоматизованим розподілом судової справи між суддями, для розгляду скарги по справі №922/1293/15 визначено колегію суддів: головуючий суддя (суддя - доповідач): Сальнікова Г.І., суддя Чистякова І.О., суддя Ольшанченко В.І. (т.с. 6 а.с. 2).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.04.2019 поновлено строк на оскарження постанови приватного виконавця та постанов про арешт коштів боржника, прийнято скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Профагро" (вх. № 8992 від 11.04.2019) до розгляду у відкритому судовому засіданні на 18.04.2019 о 12:00.

18.04.2019 до загального відділу діловодства господарського суду Харківської області стягувачем було подано відзив на скаргу (вх. №9627), в якому стягувач повністю заперечив проти скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Профагро", оскільки провадження виконавчих дій виключно за місцезнаходженням боржника, як загальне правило, не тільки не передбачене законодавством, але й позбавляло б стягувачів права на вибір місця виконання рішення суду, а наявність у боржника майна, на яке можна було б звернути стягнення, тільки у вигляді безготівкових коштів на рахунках у банках поза регіоном місцезнаходження боржника робило б для стягувачів неможливим відновлення порушених майнових прав і нівелювало б значення і користь судового захисту як такого. У відзиві на скаргу стягувачем вказано про наявне зловживання з боку боржника своїм правом на оскарження дій виконавців тощо), оскільки норми законодавства приватний виконавець Щербаков І. М. при відкритті обговорених по даній справі не порушив, зокрема, виконавчий документ відповідає усім вимогам закону, провадження відкрито за заявою стягувача у місці, де перебувало майно (а саме - кошти) боржника, борг не стягнуто в більшому обсязі або не виконано в неналежному вигляді/способі тощо, а якщо надавати боржникам можливість зловживати своїми правами, якщо підставами для скарг і далі будуть будь-які формальні та такі, що не подобаються боржнику підстави, то інститут виконавчого провадження в Україні в належному вигляді запрацює дуже нескоро, що в свою чергу підриватиме довіру і авторитет судової влади в очах позивачів та подаватиме всю державу Україна в не найкращому вигляді.

Поданий стягувачем відзив на скаргу досліджено та приєднано до матеріалів справи.

В призначене судове засідання 18.04.2019 повноважний представник скаржника (боржника) з'явився, вимоги скарги підтримав повністю та наполягав на її задоволенні.

Представник стягувача у призначене судове засідання 18.04.2019 з'явився, проти вимог скарги заперечив повністю. В обґрунтування своїх заперечень стягувачем вказано, зокрема, про те, що підставою для звернення до суду зі скаргою на дії виконавця мають бути реальні і значні порушення останнім вимог законодавства (поведінка, яка згідно зі ст. 19 Конституції України прямо передбачена законом як недопустима), а не звичайне небажання боржника виконувати рішення суду. Стягувачем наголошено про те, що боржником не доведено ні посиланням на судову практику, ні на норми закону, ні доводами, ні будь-якими доказами, що виконавче провадження при звичайному стягненні боргу може бути відкрите виключно за місцезнаходженням боржника і не може бути відкрите у обраному стягувачем місці, де виявлено майно чи кошти боржника, якщо це місце відрізняється від місцезнаходження боржника. Окремо стягувачем вказано про тривале невиконання боржником судового рішення.

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Щербаков Ігор Миколайович у судове засідання 18.04.2019 у судове засідання 18.04.2019 не прибув, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом надіслання копії ухвали суду від 15.04.2019, а також шляхом здійснення секретарем судового засідання телефонограми (якою повідомлено зміст ухвали суду від 15.04.2019), яку отримав приватний виконавець особисто (т.с. 6 а.с. 26).

Приписами ч. 2 ст. 342 ГПК України встановлено, що неявка стягувача, боржника, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не є перешкодою для розгляду скарги.

З урахуванням наведеного, а також враховуючи визначеного процесуальним законом строку на розгляд скарги, суд вважає за можливе розглянути скаргу в засіданні суду за відсутністю приватного виконавця.

Дослідивши матеріали скарги, суд встановив наступне.

Скаржник (боржник) звернувся до суду із скаргою в якій просить суд: визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про відкриття виконавчого провадження № 58393091 від 14 лютого 2019 року та зобов'язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича усунути порушення; визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про арешт коштів боржника № 58393091 від 15 лютого 2019 року та зобов'язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича усунути порушення; визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про арешт майна боржника № 58393091 від 15 лютого 2019 року та зобов'язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича усунути порушення.

Скаргу мотивовано тим, що постанова приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про відкриття виконавчого провадження ВП № 58393091 від 14 лютого 2019 року є незаконною, підлягає скасуванню та суперечить вимогам ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", з огляду на те, що скаржник (боржник) зареєстрований в м. Харкові, філій або представництв у м. Києві немає та не має ніякого майна на території м. Київ.

Як вказує скаржник (боржник) у своїй скарзі, приватний виконавець Щербаков І.М. порушив вимоги ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" та відкрив провадження не за місцезнаходженням юридичної особи - боржника чи його майна, за наявності достовірної інформації про знаходження боржника в іншому виконавчому окрузі, що є порушенням правил територіальної діяльності.

З огляду на вищевказане, на думку скаржника, постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про відкриття виконавчого провадження ВП № 58393091 від 14 лютого 2019 року, про стягнення з боржника основної винагороди ВП № 58393091 від 14 лютого 2019 року, про арешт коштів боржника ВП № 58393091 від 15 лютого 2019 року та про арешт майна боржника ВП № 58393091 від 15 лютого 2019 року є протиправними.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав скарги, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Питання, що виникають на стадії виконання рішень, винесених господарським судом, вирішуються в порядку, передбаченому нормами ГПК України та Законом України "Про виконавче провадження". Спеціальним нормативним актом з питань виконання судового рішення є Закон України "Про виконавче провадження", яким врегульовані питання щодо порядку, умов та підстав здійснення виконавчого провадження з примусового виконання рішень. Поряд з цим Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (далі - Закон) визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.

Частиною 1, ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно з ст.1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Згідно з приписами ч.1 ст.22 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" про початок діяльності приватний виконавець повідомляє Міністерство юстиції України. Пунктом 2 частини 2 цієї статті Закону визначено, що у повідомленні про початок діяльності обов'язково зазначаються виконавчий округ, на території якого приватний виконавець має намір здійснювати діяльність.

У Єдиному реєстрі приватних виконавців України містяться відомості про виконавчий округ, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність ( пункт 4 частини 2 статті 23 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" ).

Відповідно до частин 1, 2, 3, 6 статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" виконавчим округом є територія Автономної Республіки Крим, області, міста Києва чи Севастополя. Приватний виконавець має право приймати до виконання виконавчі документи, місце виконання яких відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" знаходиться у межах Автономної Республіки Крим, області або міста Києва чи Севастополя, у яких розташований його виконавчий округ. Інформація про приватних виконавців виконавчого округу та реквізити їхніх офісів розміщуються у всіх судах та в органах державної виконавчої служби, розташованих у межах відповідного виконавчого округу. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що і Закон України "Про виконавче провадження" і Закон України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначають вимоги (критерії) до місця відкриття приватним виконавцем виконавчого провадження. При цьому, згідно з частиною 2 статті 25 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" право приватного виконавця відкривати виконавче провадження обмежується виконавчим округом, на території якого приватний виконавець здійснює діяльність та відомості щодо якого внесені та містяться у Єдиному реєстрі приватних виконавців України.

Зі змісту норми частини 2 статті 24 Закону України "Про виконавче провадження" випливає, що якщо місце проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника розташовано в окрузі, в якому приватний виконавець здійснює діяльність та відповідно на яку розповсюджуються відповідна компетенція цього приватного виконавця, він має право прийняти до виконання відповідні виконавчі документи та відкрити виконавче провадження з їх виконання.

При цьому, суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження місцезнаходження боржника у м. Київ, або наявності зареєстрованого за боржником майна у м. Києві.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 2 ст. 27 ГПК України передбачено, що для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Зважаючи на те, що приватний виконавець Щербаков Ігор Миколайович здійснює свою діяльність у виконавчому окрузі міста Києва, а місцезнаходженням відповідача станом на дату відкриття виконавчого провадження є місто Харків, та враховуючи відсутність у виконавця на час винесення постанови про відкриття виконавчого провадження беззаперечних доказів щодо знаходження майна боржника у місті Києві, в тому числі і грошових коштів на рахунках боржника, колегія суддів зазначає, що виконавець у відповідності до норм чинного законодавства не мав права приймати виконавчий документ у цій справі до виконання та вчиняти будь-які виконавчі дії.

За наведених вище положень закону, встановлених судом фактів та змісту вимог скаржника, суд дійшов висновку про порушення приватним виконавцем прав боржника як сторони виконавчого провадження, а тому скаргу ТОВ "Профагро" на дії приватного виконавця по справі № 922/1293/15 належить задовольнити повністю.

Стосовно доводів стягувача, які викладені останнім у своєму відзиві на скаргу, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Право боржника (як сторони виконавчого провадження) на звернення із скаргою до суду регламентовані приписами ст. 339 ГПК України.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов'язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Суд погоджується з доводами стягувача, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

При цьому, виконання судового рішення має виконуватися виключно у відповідності з діючим законодавством.

Тобто, виконавче провадження має здійснюється з дотриманням засад, які чітко визначені вимогами статті 2 Закону України "Про виконавче провадження", а саме:

1) верховенства права;

2) обов'язковості виконання рішень;

3) законності;

4) диспозитивності;

5) справедливості, неупередженості та об'єктивності;

6) гласності та відкритості виконавчого провадження;

7) розумності строків виконавчого провадження;

8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями;

9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Ураховуючи викладене, право на звернення боржника із скаргою до суду не можна ототожнювати із "небажанням боржника виконувати рішення суду", про що неодноразово наголошувалося стягувачем під час розгляду скарги.

Водночас, суд звертає увагу стягувача на те, що у разі порушення його прав, останній також має процесуальне право, як сторони виконавчого провадження, звернутися до суду із скаргою у разі наявності бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання рішення.

Керуючись ст.ст. 234, 339, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Профагро" в порядку ст. 340 ГПК України (вх. № 8992 від 11 квітня 2019 року) задовольнити повністю.

2. Визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про відкриття виконавчого провадження № 58393091 від 14 лютого 2019 року та зобов'язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича усунути порушення.

3. Визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про арешт коштів боржника № 58393091 від 15 лютого 2019 року та зобов'язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича усунути порушення.

4. Визнати неправомірною постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича про арешт майна боржника № 58393091 від 15 лютого 2019 року та зобов'язати приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Щербакова Ігоря Миколайовича усунути порушення.

5. Копію ухвали надіслати учасникам провадження у справі та приватному виконавцю рекомендованим листом.

6. Ухвала господарського суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку та строк, визначений Розділом IV ГПК України.

7. Ухвалу складено та підписано "18" квітня 2019 р.

Головуючий суддя Суддя Суддя Г.І. Сальнікова І.О. Чистякова В.І. Ольшанченко