ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.04.2019 Справа № 905/2191/18

Позивач: Акціонерне товариство ДТЕК Донецькі електромережі, (84302, Донецька область, м.Краматорськ, вул. Комерційна 8)

до відповідача: Обєднання співвласників багатоквартирного будинку Бахчиванджи 27-А, (87548, Донецька область, м.Маріуполь, вул. Бахчиванджи, 27-А).

про внесення змін до договору про постачання електричної енергії

Суддя Матюхін В.І.

Секретар судового засідання Вороніна О.С.

Представники:

позивача:

відповідача:

Акціонерне товариство ДТЕК Донецькі електромережі (позивач, товариство) звернулось до господарського суду Донецької області з позовом до Обєднання співвласників багатоквартирного будинку Бахчиванджи 27-А (відповідач, ОСББ) про внесення змін до договору про постачання електричної енергії №11/3972 від 20.02.2012р., укладеного між Акціонерним товариством ДТЕК Донецькі електромережі і Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку Бахчиванджи 27-А, на умовах товариства, викладених в додатковій угоді, а саме:

« ДОДАТКОВА УГОДА

до договору про постачання електричної енергії

№ 11/3972 від « 20» 02 2012р.

м. Краматорськ « » ____________ 2018р.

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ДТЕК ДОНЕЦЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ», що здійснює діяльність на підставі ліцензії на постачання електричної енергії АД № 036309 від 20.04.2012р. (далі - Постачальник), в особі начальника Маріупольського ЦОК ОСОБА_1, що діє на підставі довіреності № 540/15 від 23.05.2018року з одного боку, та Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Бахчиванджи 27-А» далі Споживач, в особі голови правління ОСОБА_2 що діє на підставі статуту, з іншого боку (далі - Сторони), уклали цю додаткову угоду до Договору про наступне:

«У зв'язку з набранням чинності Постанови НКРЕКП № 347 від 22.03.2018р. «Про внесення змін до постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 20.12.2001р. № 1241», Сторони дійшли згоди:

1. Внести зміни у Додаток № 3 до Договору для об'єктів юридичних осіб, які є власниками (балансоутримувачами) майна, що використовується для компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (містечок із збірних модулів, гуртожитків, оздоровчих таборів, будинків відпочинку, санаторіїв, пансіонатів, готелів тощо) в частині задоволення власних побутових потреб внутрішньо переміщених осіб; електричної енергії, яка витрачається в багатоквартирних будинках та гуртожитках на технічні цілі (роботу ліфтів, насосів та замково-переговорних пристроїв, що належать власникам квартир багатоквартирного будинку на праві спільної власності) та освітлення дворів, східців і номерних знаків; електричної енергії, яка витрачається в дачних та дачно-будівельних кооперативах, садових товариствах, гаражно-будівельних кооперативах на технічні цілі (роботу насосів) та освітлення території; електричної енергії, яка спожита на комунально-побутові потреби релігійних організацій, а саме:

- Текст, зазначений у стовпчику 12 «Від тарифу» табл. № 1 Додатку №3 до Договору викласти у новій редакції: «роздрібний однотарифний:, згідно Постанови НКРЕКП № 220 від 26.02.2015р.» по наступним точкам обліку:

Житловий будинок ввод №1

Житловий будинок ввод №2.

2. У всьому іншому, що не передбачено цією Додатковою угодою, Сторони будуть керуватися умовами Договору.

3. Ця додаткова угода є невідємною частиною договору, набирає чинності з моменту її підписання Сторонами.

4. Відповідно до ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України умови цієї Додаткової угоди застосовуються до відносин між Сторонами, які виникли до її укладення, а саме з дати початку розрахункового періоду липня 2018року.

5. Ця додаткова угода складена у двох аналогічних примірниках, що мають однакову юридичну силу, по одному для кожної з Сторін».

Ухвалою від 30.11.2018р. позовну заяву, залишено без руху.

Для усунення виявлених недоліків встановлено строк у десять календарних днів, починаючи з наступного дня після отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

11.12.2018 на адресу господарського суду надійшла заява позивача, в якій виявлені недоліки були виправлені.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 17.12.2018 відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 14.01.2019 о 12:00год.

В обґрунтування позову позивач посилається на Постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 22.03.2018г. № 347 «Про внесення змін до постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 20.12.2001р. № 1241», якою встановлено, що споживачі електричної енергії, за умови наявності окремого обліку споживання електричної енергії за періодами часу можуть здійснювати розрахунок за спожиту електричну енергію за тарифами, диференційованими за періодами часу, крім електричної енергії, яка витрачається в багатоквартирних будинках та гуртожитках на технічні цілі (роботу ліфтів, насосів та замково-переговорних пристроїв, що належать власникам квартир багатоквартирного будинку на праві спільної власності) та освітлення дворів, східців і номерних знаків. Отже, починаючи з 24 червня 2018 року енергопостачальні компанії, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території не можуть застосовувати тарифи, диференційовані за періодами часу, до споживачів, які витрачають, електричну енергію в багатоквартирних будинках та гуртожитках на технічні цілі (роботу ліфтів, насосів та замково-переговорних пристроїв, що належать власникам квартир багатоквартирного будинку на праві спільної власності) та освітлення дворів, східців і номерних знаків.

08.01.2019р. на адресу господарського суду надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач позов не визнав з посиланням на те, що спірні правовідносини регулюються постановою НКРЕКП №200 від 26.05.2015 та постановою НКРЕКП №498 від 23.04.2012, до яких зміни не вносились і вони не скасовані, у звязку з чим договір №11/3972 зі всіма змінами є чинним у первісній редакції.

У відзиву на позовну заяву відповідач, зокрема зазначив, що правовідносини щодо постачання електричної енергії населенню, у тому числі ОСББ, регулюються вищевказаними постановами. Згідно п.п. 2.1.1. Постанови НКРЕКП №498 від 23.04.2012 року населенню, яке розраховується з ліцензіатом за загальним розрахунковим засобом обліку та обєднане шляхом створення юридичної особи, відпуск електричної енергії проводиться за тарифами для населення. А п.п.2.3 та п.п.2.3.1. цієї ж постанови надають ОСББ можливість здійснювати розрахунки за тарифами, диференційованими за періодами часу, за наявності такого обліку споживання електроенергії. Постанова НКРЕКП №347 від 22.03.2018 року регулює використання електричної енергії за диференційованими тарифами для комерційних споживачів.

На офіційному сайті «Урядового курєру» від 23.06.2018 року було розміщено розяснення, відповідно до якого «з 24 червня, коли набере чинності постанова НКРЕКП №347 від 22 березня 2018 року, для ОСББ і ЖБК, які перейшли на двозонну систему, мають застосовуватися виключно тарифні коефіцієнти 1 (з 7:00 і до 23:00) і 0,5 (з 23:00 до 7:00). Як повідомлялося, раніше деякі енергопостачальні компанії намагалися застосовувати до ОСББ і ЖБК тарифні коефіцієнти, передбачені для комерційних споживачів: 1,35 та 0,35 відповідно. Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків (ОСББ) і житлово-будівельні кооперативи (ЖБК) мають право розраховуватися за використану на загальнобудинкові потреби електроенергію за тарифами, диференційованими за періодами часу».

У підготовче засідання 14.01.2019 зявився тільки представник позивача. Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, не скористався своїм правом на участь у підготовчому засіданні.

З метою забезпечення сторонам можливості надати суду відповідь і заперечення, ухвалою від 14.01.2019 розгляд справи (підготовче засідання) відкладено на 07.02.2019 року об 11:40 год. Цією ж ухвалою строк підготовчого провадження подовжено на 30 днів, до 18.03.2019р. включно.

07.02.2019 на адресу суду від Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зокрема зазначив, що надана відповідачем копія розяснень стосовно застосування постанови НКРЕКП №347 не опублікована в газеті «Урядовий курєр», а міститься лише на деяких інформаційних інтернет-ресурсах, які не є офіційним джерелами опублікування нормативно-правових актів. Також позивач зазначив, що:

- положенням пункту 3 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії», який набрав чинності 11 червня 2017року, визначено, що НКРЕКП до дати початку дії нового ринку електричної енергії має забезпечити відсутність перехресного субсидіювання між різними категоріями споживачів;

- ст.7 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що ціни та тарифи на ринку електричної енергії, що регулюються державою, не повинні допускати перехресного субсидіювання між користувачами системи;

- програмою діяльності Кабінету Міністрів України, затвердженою постановою від 14 квітня 2016року № 294 та схваленою Верховною ОСОБА_2 України 14 квітня 2016року № 1099-УШ, передбачено ліквідацію перехресного субсидіювання між користувачами системи;

- пропозиція товариства щодо укладання додаткової угоди стосовно застосування при розрахунках відповідача за спожиту електричну енергію тарифів, не диференційованих за періодами часу, узгоджується з вимогами чинного законодавства (аналогічна позиція викладена у листі НКРЕКП №10884/17.2.1/7-18 від 21.11.2018року);

- у звязку з наявністю змін, внесених Постановою НКРЕКП № 347, які суттєво впливають на взаємовідносини, що виникають в процесі постачання електричної енергії, спірний договір має бути приведений у відповідність до вимог чинного законодавства;

- оскільки постанова НКРЕКП №347 набрала чинності 24.06.2018, саме з цього часу до відповідача не можуть застосовуватись раніше встановлені тарифні коефіцієнти, визначені Постановою НКРЕКП №1241.

У підготовчому засіданні 07.02.2019р. оголошувалась перерва до 25.02.2019р. до 11:40 год.

У підготовче засідання 25.02.2019р. зявився тільки представник відповідача і пояснив, що розрахунки між позивачем і споживачами електричної енергії, які підпадають під визначення категорії населення, до яких відноситься і обєднання співвласників багатоквартирного будинку і у разі наявності окремого обліку споживання електроенергії за періодами часу, проводяться за відповідними тарифами та тарифними коефіцієнтами відповідно до Порядку застосування тарифів на електроенергію, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 23.04.2012 № 498 та зареєстрованого в міністерстві юстиції України 23.04.2012 за № 599/20912 та з урахуванням постанови НКРЕКП № 220 від 26.02.2015р. «Про встановлення тарифів на електроенергію, що відпускається населенню». На підтвердження саме такого порядку розрахунку між сторонами (за тарифами як для населення) відповідач надав копії рахунків і актів приймання-передачі електроенергії за липень листопад 2018 року.

25.02.2019р. на адресу господарського суду надійшли додаткові пояснення позивача, в яких останній заначив наступне:

1. Згідно статті 1 Закону України «Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку» ОСББ - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Тобто, ОСББ це перш за все юридична особа.

2. Відповідно до пункту 2.3 Порядку застосування тарифів на електроенергію, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 23.04.2012 № 498 і зареєстрованого в міністерстві юстиції України 23.04.2012 за № 599/20912 (діл - Порядок), за наявності окремого обліку споживання електроенергії за періодами часу розрахунки населення проводяться за відповідними тарифами для населення та тарифними коефіцієнтами. Отже, тарифні коефіцієнти визначені Порядком № 498, застосовуються виключно до населення.

Разом з тим, відповідно до пункту 2.1 Порядку, до категорії населення належать фізичні особи/громадяни), які споживають електричну енергію для власних побутових потреб у житлових будинках, квартирах (у тому числі квартирах, які розташовані на цокольних поверхах багатоквартирних житлових будинків), гуртожитках; для потреб особистого селянського господарства, присадибних і садових ділянок, дач; для освітлення особистих гаражів та боксів. Таким чином, розрахунки споживачів електричної енергії, які підпадають під визначення категорії населення і у разі наявності окремого обліку споживання електроенергії за періодами часу, проводяться за відповідними тарифами та тарифними коефіцієнтами відповідно до Порядку. При цьому постачання електричної енергії в будинку здійснюється не тільки для забезпечення цією енергією мешканців квартир, а і для електрозабезпечення технічних цілей (робота ліфтів, насосів) та освітлення дворів, східців і номерних знаків багатоквартирного жилого будинку, у звязку з чим, відповідно до положень чинного законодавства, між енергопостачальною компанією та відповідним управителем (балансоутримувачем) багатоквартирного житлового будинку укладається договір про постачання електричної енергії.

3. Розрахунок відповідача за спожиту електричну енергію здійснюється за загальним будинковим приладом обліку (по тарифам як для населення), при цьому індивідуальні договори з мешканцями будинку (які відносяться до категорії населення) не укладались, а окремий прибор обліку електричної енергії, яка споживається на технічні цілі у відповідача не встановлено.

4. Оплата за спожиту електричну енергію на технічні цілі будинку здійснюється управителем (балансоутримувачем) багатоквартирного житлового будинку відповідно до примітки до тарифів на електричну енергію, що відпускається населенню, затверджених постановою НКРЕ від 26.02.2016року № 220.

Постановою НКРЕКП № 220 від 26.02.2015р.. «Про встановлення тарифів на електроенергію, що відпускається населенню» визначено, що електрична енергія, яка витрачається в багатоквартирних будинках та гуртожитках на технічні цілі (роботу ліфтів, насосів та замково-переговорних пристроїв, що належать власникам квартир багатоквартирного будинку на праві спільної власності) та освітлення дворів, східців і номерних знаків, відпускається за тарифом, як для населення, яке розраховується з енергопостачальною організацією за загальним розрахунковим засобом обліку та обєднане шляхом створення юридичної особи, житлово-експлуатаційним організаціям, крім гуртожитків.

Таким чином, розрахунки за спожиту електричну енергію на технічні цілі (роботу ліфтів, насосів та замково-переговорних пристроїв, шо належать власникам квартир багатоквартирного будинку на праві спільної власності) та освітлення дворів, східців і номерних знаків не можуть проводитись за тарифами, диференційованими за періодами часу, із застосуванням тарифних коефіцієнтів відповідно до Порядку.

5. За постановою НКРЕКП № 1241 від 20.12.2001р. «Про тарифи, диференційовані за періодами часу», було встановлено ставки тарифів для споживачів відповідного класу, у разі здійснення споживачами розрахунків за періодами часу, які визначались для кожного періоду часу, шляхом множення роздрібного тарифу для споживачів відповідного класу на тарифний коефіцієнт. У той же час, НКРЕКП здійснила аналіз застосування тарифних коефіцієнтів за періодами часу для різних категорій споживачів та прийняла Постанову від 22.03.2018г. № 347 «Про внесення змін до постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 20.12.2001р. № 1241», якою було встановлено, що споживачі електричної енергії, за умови наявності окремого обліку споживання електричної енергії за періодами часу, можуть здійснювати розрахунок за спожиту електричну енергію за тарифами, диференційованими за періодами часу, крім електричної енергії, яка витрачається в багатоквартирних будинках та гуртожитках на технічні цілі (роботу ліфтів, насосів та замково-переговорних пристроїв, що належать власникам квартир багатоквартирного будинку на праві спільної власності) та освітлення дворів, східців і номерних знаків.

Таким чином, до категорій споживачів, зазначених у пункті 1 Постанови №1241 на сьогодні не можуть застосовуватися тарифні коефіцієнти, визначені Постановою №1241 та порядком № 498.

6. Для Споживача вже передбачені окремі (знижені) тарифи на електричну енергію (на рівні як для населення). Таким чином, відбувається перехресне субсидіювання цього споживача за рахунок інших споживачів.

7. Відповідно до п.2.1 Договору про постачання електричної енергії, укладеного між Позивачем та Відповідачем, під час виконання його умов, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством України.

Відповідно до п. 9.3 Договору у разі зміни чинного законодавства України або нормативно-правових актів, якщо внаслідок набрання чинності зазначеними змінами умови договору не відповідають вимогам нормативних та/або законодавчих актів, Сторони до внесення відповідних змін у договір зобовязуються керуватися чинними нормами законодавства та нормативних актів.

Отже, Позивач та Відповідач відповідно до умов укладеного між ними договору взяли на себе зобовязання діяти у повній відповідності до вимог чинного законодавства, зокрема в сфері електроенергетики.

Ухвалою від 25.02.2019р. закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті на 18.03.2019 року о 10:20 год.

Оскільки станом на 18.03.19р. до суду не поверталось рекомендоване повідомлення про отримання відповідачем копії ухвали від 25.02.2019р., ухвалою від 18.03.2019 року розгляд справи по суті відкладено на 01.04.2019 року о 10:40 год. У судове засідання викликались сторони справи (позивач, відповідач). Явка визнавалась обовязковою.

Ухвалою від 01.04.2019 року у звязку з неявкою на виклик у судове засідання відповідача, належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи, розгляд справи по суті відкладено 15.04.2019 року об 11:20 год.

Причиною виникнення спору є різне тлумачення сторонами чинного законодавства. Позивач наполягає на тому, що відповідач є юридичною особою і тому до взаємовідносин між сторонами має бути застосована постанова НКРЕКП від 22.03.2018г. № 347 «Про внесення змін до постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 20.12.2001р. № 1241» і з 24 червня 2018 року:

- енергопостачальні компанії не можуть застосовувати тарифи, диференційовані за періодами часу, до споживачів, які витрачають, електричну енергію в багатоквартирних будинках та гуртожитках на технічні цілі (роботу ліфтів, насосів та замково-переговорних пристроїв, що належать власникам квартир багатоквартирного будинку на праві спільної власності) та освітлення дворів, східців і номерних знаків;

- розрахунки за спожиту електричну енергію на технічні цілі (роботу ліфтів, насосів та замково-переговорних пристроїв, що належить власникам квартир багатоквартирного будинку на праві спільної власності) та освітлення дворів, східців і номерних знаків не можуть проводитись за тарифами, диференційованими за періодами часу, із застосуванням тарифних коефіцієнтів відповідно до порядку.

Відповідач навпаки вважає, що правовідносини щодо постачання електричної енергії населенню, у тому числі ОСББ, регулюються постановами НКРЕКП №200 від 26.05.2015 і НКРЕКП №498 від 23.04.2012, до яких зміни не вносились. Постанова ж, на яку посилається позивач (№347 від 22.03.2018 року), регулює використання електричної енергії за диференційованими тарифами для комерційних споживачів, яким ОСББ не є.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача і відповідача під час розгляду справи у відкритому судовому засіданні, господарський суд встановив:

20.02.2012 між Публічним акціонерним товариством «Донецькобленерго», тип та назва якого у подальшому були змінені на Акціонерне товариство «ДТЕК Донецькі електромережі» (постачальник) в особі заступника начальника Маріупольського РЕМ ВП Приазовських електричних мереж та Обєднанням співвласників багатоквартирного будинку «Бахчиванджи 27-А» (споживач) в особі голови був укладений договір про постачання електричної енергії №11/3972, предметом якого у відповідності до п.1.1 є продаж постачальником електричної енергії споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача із загальною (за всіма обєктами) приєднаною потужністю 45,0 кВт, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 20.05.2012 (п.9.5 договору).

Додатковою угодою від 15.03.2013 строк дії договору продовжено до 31.12.2013. Також в додатковій угоді зазначено, що договір вважається щорічно продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Під час розгляду справи обидві сторони не заявляли про припинення дії договору, у звязку з чим суд вважає, що на час розгляду справи договір про постачання електричної енергії №11/3972 є чинним.

Відповідно до п.2.1 договору під час виконання його умов, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватися чинним законодавством України, зокрема правилами користування електричною енергією.

Згідно п.9.3 договору у разі зміни чинного законодавства України або нормативно-правових актів, якщо внаслідок набрання чинності зазначеними змінами умови договору не відповідають вимогам нормативних та/або законодавчих актів, сторони до внесення відповідних змін у договір зобовязуються керуватися чинними нормами законодавства та нормативних актів.

Тобто, цими пунктами (п.2.1 і п.9.3) договору сторони домовились, що вони зобовязані керуватися чинним законодавством України (не залежно від того внесені відповідні зміни до договору, чи ні):

- у вирішенні питань, які не обумовлені цим договором або

- у випадках, коли наслідком зміни чинного законодавства стала невідповідність умов договору вимогам нових нормативних та/або законодавчих актів.

Статтею 188 Господарського кодексу України визначений порядок зміни та розірвання господарських договорів, а саме:

« 1. Зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

2. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором.

3. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду.

4. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

5. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду».

Оскільки ст.188 Господарського кодексу України не зазначає підстав змін договору, то щодо цього питання за основу мають бути взяті ст.ст.651, 652 Цивільного кодексу України.

Статтею 651 Цивільного кодексу України передбачені підстави для зміни або розірвання договору, а саме:

« 1. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

2. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

3. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим».

Згода сторін про зміну умов договору не досягнута, позивач як на підставу вимог у позові не посилається на істотне порушення договору відповідачем і останній у односторонньому порядку не відмовлявся від договору ні у повному обсязі, ні частково, у звязку з чим суд вважає, що підстав для внесення змін до договору про постачання електричної енергії №11/3972 відповідно до ст.651 Цивільного кодексу України не має.

Стаття 652 Цивільного кодексу України, якою регламентовано зміни або розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин, встановлено наступне:

« 1. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

2. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

3. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору.

4. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

Єдиною підставою, на яку позивач у позові посилається, обґрунтовуючи свої вимоги щодо внесення змін до укладеного між сторонами договору, є не істотна зміна обставин, а зміна чинного законодавства України, що не одне і теж, у звязку з чим підстав для внесення змін до договору про постачання електричної енергії №11/3972 у порядку, визначеному ст.652 Цивільного кодексу України, також не існує.

Щодо зміни чинного законодавства України, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до пунктів 3.1.1 та 3.1.8 Правил роздрібного ринку електричної енергії, постачання електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії, що укладається між енергопостачальником та споживачем. Договір про постачання електричної енергії регулює відносини між постачальником електричної енергії та споживачем, визначає зміст правових відносин, прав та обов'язків.

Згідно з умовами спірного договору розрахунки за активну електроенергію за розрахунковий період мають здійснюватися за роздрібними тарифами відповідного класу напруги, які у встановленому порядку затверджуються НКРЕ України, (додаток №5 до договору).

В додатку №5 до договору визначений тариф згідно постанови НКРЕКП №200 від 26.02.2015 «Про встановлення тарифів на електроенергію, що відпускається населенню».

За твердженням відповідача, не спростованим позивачем, постачання електричної енергії населенню, у тому числі ОСББ, регулюються постановами НКРЕКП №200 від 26.02.2015 «Про встановлення тарифів на електроенергію, що відпускається населенню» та №498 від 23.04.2012 «Про затвердження Порядку застосування тарифів на електроенергію».

Постанова НКРЕКП №220 від 26.02.2015 встановлює тарифи на електроенергію, що відпускається населенню, у тому числі населенню, яке розраховується з енергопостачальною організацією за загальним розрахунковим засобом обліку та обєднане шляхом створення юридичної особи, житлово-експлуатаційним організаціям, крім гуртожитків (п.1.6). В примітці також зазначено: «Електрична енергія, яка витрачається в багатоквартирних будинках та гуртожитках на технічні цілі (роботу ліфтів, насосів та замково-переговорних пристроїв, що належать власникам квартир багатоквартирного будинку на праві спільної власності) та освітлення дворів, східців і номерних знаків, відпускається за тарифом 52,5 коп. за 1 кВт·год (без податку на додану вартість)».

Постановою НКРЕКП №498 від 23.04.2012 визначений порядок застосування тарифів на електроенергію, у п.2.1.1. якого передбачено: «Населенню, яке розраховується з ліцензіатом за загальним розрахунковим засобом обліку та обєднане шляхом створення юридичної особи, відпуск електричної енергії проводиться за тарифами для населення», тобто ця постанова підтверджує, що ОСББ користується тарифами для населення, а пункти 2.3 та 2.3.1 цієї постанови прямо вказують на можливість використання диференційованих за періодом часу тарифів.

За постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України (НКРЕЕ) № 1241 від 20.12.2001р. «Про тарифи, диференційовані за періодами часу», було встановлено ставки тарифів для споживачів відповідного класу, у разі здійснення споживачами розрахунків за періодами часу, які визначались для кожного періоду часу шляхом множення роздрібного тарифу для споживачів відповідного класу на тарифний коефіцієнт.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 22.03.2018р. № 347 «Про внесення змін до постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 20.12.2001р. № 1241» абзац перший пункту 1 постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 20 грудня 2001 року № 1241 «Про тарифи, диференційовані за періодами часу» викладений в новій редакції і встановлено, що «споживачі електричної енергії (крім

населення;

юридичних осіб, які є власниками (балансоутримувачами) майна, що використовується для компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (містечок із збірних модулів, гуртожитків, оздоровчих таборів, будинків відпочинку, санаторіїв, пансіонатів, готелів тощо) в частині задоволення власних побутових потреб внутрішньо переміщених осіб;

електричної енергії, яка витрачається в багатоквартирних будинках та гуртожитках на технічні цілі (роботу ліфтів, насосів та замково-переговорних пристроїв, що належать власникам квартир багатоквартирного будинку на праві спільної власності) та освітлення дворів, східців і номерних знаків;

електричної енергії, яка витрачається в дачних та дачно-будівельних кооперативах, садових товариствах, гаражно-будівельних кооперативах на технічні цілі (роботу насосів) та освітлення території;

електричної енергії, яка спожита для власних потреб дитячих центрів "Артек" і "Молода гвардія";

електричної енергії, яка спожита на комунально-побутові потреби релігійних організацій)

за умови наявності окремого обліку споживання електричної енергії за періодами часу можуть здійснювати розрахунок за спожиту електричну енергію за тарифами, диференційованими за періодами часу».

У звязку з веденням в дію постанови НКРЕКП № 347 від 22.03.2018р. «Про внесення змін до постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 20.12.2001р. № 1241» позивачем на адресу відповідача був направлений проект відповідної додаткової угоди, якою пропонувалось в табл. № 1 Додатку №3 до Договору визначити вид тарифу для точок обліку як: роздрібний однотарифний.

Листом №48 від 14.09.2018 відповідач повідомив позивача, що за посиланням в преамбулі додаткової угоди на вступ в дію постанови НКРЕКП №347 від 22.03.2018 не відноситься до предмета договору №11/3972 від 20.02.2012. Дана постанова вносить зміни до постанови №1241 від 20.12.2001, яка у свою чергу в п.1 прямо вказує, що населення і ОСББ не підпадають під його дію. Регулювання питань тарифів на електроенергію для населення і технічних потреб ОСББ здійснюється виключно відповідно до постанови НКРЕКП №220 від 26.02.2015 і постанови НКРЕКП №498 від 23.04.2012.

Позивач розглянув вищезазначене звернення та надав відповідь за вих.№15/1275, запропонувавши ще раз ознайомитись та підписати додаткову угоду до договору про постачання електричної енергії №11/3972 від 20.02.2012року.

На час звернення позивача з позовом до суду (листопад 2018 року) постанова Національної комісії регулювання електроенергетики України від 20 грудня 2001 року № 1241 «Про тарифи, диференційовані за періодами часу» (зі змінами, у тому числі внесеними постановою НКРЕКП № 347 від 22.03.2018р.) була чинна, проте, коли справа уже розглядалась судом (перше підготовче засідання було призначене на 14.01.2019) вона уже була не чинною (відповідно до п.5 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 894 від 23.08.2018 втратила чинність з 01 січня 2019 року).

З огляду на вищевикладене, оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, а також зважаючи на те, що:

- умовами укладеного між сторонами договору не передбачено, що зміна чинного законодавства України є підставою для зміни договору;

- на час розгляду справи постанова Національної комісії регулювання електроенергетики України від 20 грудня 2001 року № 1241 «Про тарифи, диференційовані за періодами часу» (зі змінами), на яку позивач посилається як на підставу своїх вимог, втратила чинність;

- відповідно до ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду;

- за загальним правилом саме з набуттям судовим рішенням законної сили у даному випадку повязується внесення змін до договору;

- ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України, на яку позивач посилається у позовній заяві, передбачене право сторін, а не суду «встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення»,

господарський суд вважає, що позовні вимоги необґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Судові витрати в межах, встановлених законодавством, покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене і керуючись ст.ст.210, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017), господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Акціонерного товариства «ДТЕК Донецькі електромережі» до Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Бахчиванджи 27-А» про внесення змін до договору про постачання електричної енергії №11/3972 від 20.02.2012р., відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у порядку, передбаченому п.17.5 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, протягом двадцяти днів з дня його проголошення (складення повного судового рішення).

Повний текст судового рішення складено 25.04.2019р.

Суддя В.І. Матюхін