ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року

м. Київ

Справа № 922/1126/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючий), Пількова К.М. і Селіваненка В.П.,

за участю секретаря судового засідання Хоменко І.М.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю "Віал-Маркет",

представник позивача - не з`явився,

відповідач - Харківське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України,

представники відповідача - Кравченко О.К., головн. спец. (дов. від 02.01.2019),

розглянув касаційну скаргу Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

на рішення господарського суду Харківської області від 10.10.2018 (головуючий суддя Шатерніков М.І.)

та постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 (головуючий суддя - Пуль О.А., судді: Тарасова І.В., Фоміна В.О.)

у справі № 922/1126/18

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Віал-Маркет" (далі - Товариство)

до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (далі - Відділення)

про скасування рішення.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Відділення про скасування рішення від 01.03.2018 № 16-р/к у справі № 2/12-96-17 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу" (далі - Рішення АМК).

Рішенням господарського суду Харківської області від 10.10.2018 у справі № 922/1126/18, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 21.01.2019, позов задоволено повністю з посиланням на його обґрунтованість.

Відділення, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, просить суд касаційної інстанції судові акти попередніх інстанцій зі справи скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Так, згідно з доводами Відділення, викладеними у касаційній скарзі:

- судом апеляційної інстанції безпідставно не прийнятий наданий Відділенням лист Харківської місцевої прокуратури № 5 від 13.11.2018 № 03-28-998-18 як доказ у справі;

- судами попередніх інстанцій на порушення приписів статті 86 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) не надано оцінки як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, не зазначено мотивів відхилення або врахування кожного доказу;

- суди залишили поза увагою (необґрунтовано поставили під сумнів) офіційну відповідь Харківської дирекції ПАТ "УКРПОШТА", до якої додані належні та допустимі докази на підтвердження отримання вимоги Відділення уповноваженою особою Товариства;

- суди надали перевагу письмовим поясненням та сумнівному висновку експерта, який безпідставно врахований судами як беззаперечний доказ у справі без дослідження його на належність, допустимість та достовірність;

- судами не враховано те, що висновок експерта від 20.04.2018 наданий в межах досудового розслідування (не судового провадження), а тому останній не міг бути беззаперечним доказом та повинен бути перевірений на належність та допустимість у межах розгляду справи № 922/1126/18;

- суди залишили поза увагою те, що вказаний висновок експерта може вважатися належним доказом лише після його оцінки в межах кримінального провадження;

- факт підробки документів, відповідальність за який передбачена приписами статті 358 Кримінального кодексу України, має бути відображений у вироку суду, що набрав законної сили;

- Рішення АМК прийняте 01.03.2018, а висновок експерта датований 20.04.2018, тобто після прийняття Рішення АМК. Таким чином, суди у вирішенні спору повинні були досліджувати ті обставини та докази, що передували прийняттю Рішення АМК;

- суди попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях посилалися на постанову про закриття кримінального провадження та на її зміст, водночас суди взагалі не досліджували вказану постанову у розгляді справи № 922/1126/18 та остання у матеріалах справи відсутня.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Відповідно до протоколу від 02.05.2019 повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги) між суддями, у зв`язку з перебуванням судді Львова Б.Ю. у відпустці визначено такий склад колегії суддів для розгляду касаційної скарги у справі № 922/1126/18: Булгакова І.В . (головуючий), Пільков К.М. і Селіваненко В.П.

Перевіривши на підставі встановлених попередніми судовими інстанціями обставин справи правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення представника Відділення, Касаційний господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги з огляду на таке.

Місцевим та апеляційним господарськими судами у справі, зокрема, встановлено, що:

- у зв`язку з дослідженням Відділенням ринків нерухомого майна для цілей торгівлі, що надається в оренду, 11.08.2017 Товариству за його місцезнаходженням згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 61162, м. Харків, просп. Героїв Сталінграду, 136/8, рекомендованим листом № 231 з поштового відділення № 22 м. Харкова було направлено Вимогу голови Відділення про надання інформації;

- згідно з Вимогою Товариство було зобов`язано у 14-тиденний строк з дня її отримання надати запитувану інформацію;

- на запит голови Відділення № 02-26/2-3690 Харківська дирекція ПАТ "УКРПОШТА" листом від 27.11.2017 № 01-20/855 повідомила, що рекомендований лист № 231 вручений 14.08.2017 уповноваженій особі Товариства ОСОБА_3 на підставі довіреності від 29.12.2016;

- Відділення дійшло висновку про те, що Товариство отримало вимогу 14.08.2017 та не подало інформацію, запитувану Вимогою у встановлений строк - 14 днів з дня отримання;

- розпорядженням адміністративної колегії Відділення від 12.12.2017 № 181-рп/к було розпочато розгляд справи у зв`язку з наявністю бездіяльності Товариства, яка полягає у неподанні інформації, передбаченої Вимогою голови Відділення у встановлений строк;

- 18.12.2017 Відділенням на ім`я Товариства була направлена вимога № 02-26/2-4190, в якій Товариство було зобов`язано в строк до 22.01.2018 надати до Відділення таку інформацію: дату отримання Товариством Вимоги; зазначити особу (ПІБ), яка отримала Вимогу; причини неподання інформації на Вимогу у встановлені строки; дохід (виручку) Товариства від реалізації продукції (товарів, робіт та послуг) за 2017 рік;

- на виконання вимоги від 18.12.2017 Товариство листом від 22.01.2018 повідомило Відділення про те, що першу Вимогу не отримувало. Також було повідомлено про те, що своєю довіреністю від 29.12.2016 Товариство уповноважило ОСОБА_3 на отримання всіх видів вхідної кореспонденції, що надходить на адресу останнього. Перевіркою начебто факту вручення 14.08.2017 рекомендованого листа № 231 ОСОБА_3 . встановлено, що даний лист (Вимогу) вказана особа не отримувала, а її підпис на повідомленні про вручення є підробленим, у зв`язку з чим ОСОБА_3 звернулася до Слобідського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області із заявою про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого статтею 358 Кримінального кодексу України (далі - КК України) за фактом підроблення її підпису на повідомленні про отримання рекомендованого листа № 231;

- листом від 07.03.2018 № 02-26/2-849 Відділення направило Товариству копію Рішення АМК, згідно з яким:

визнано, що Товариство, не подавши інформацію, передбачену Вимогою голови Відділення у встановлений строк, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації територіальному відділенню Антимонопольного комітету України у встановлені головою територіального відділення строки (пункт 1);

за вчинення зазначеного порушення на Товариство накладено штраф у розмірі 41 300 грн. (пункт 2);

- відсутні докази, які спростовують правомірність звернення громадянки ОСОБА_3 щодо вчинення злочину у вигляді підробки її підпису, зокрема вирок суду про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за статтею 383 КК України (завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину);

- незважаючи на наявність сукупності доказів неотримання позивачем Вимоги, а саме: письмових пояснень директора Товариства та ОСОБА_3 , яка позивачем уповноважена на отримання всієї вхідної кореспонденції, що надходить на адресу останнього, щодо неотримання позивачем відповідної вимоги та підробки підпису ОСОБА_3 на повідомленні про вручення рекомендованого листа (Вимоги) № 231; звернення громадянки ОСОБА_3 до Слобідського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо вчинення злочину у вигляді підробки її підпису на повідомленні про вручення рекомендованого листа (Вимоги) № 231, за яким відкрито кримінальне провадження № 0000477, Відділенням безпідставно притягнуто Товариство до відповідальності за вчинення порушення, передбачене пунктом 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді неподання інформації Відділенню у встановлені головою територіального відділення АМК строки;

- після розгляду відповідачем справи № 2/12-96-17 та прийняття за результатами розгляду Рішення АМК обставини щодо неотримання позивачем Вимоги додатково до наданих позивачем доказів підтвердилися висновком експерта від 20.04.2018 за результатами проведеного в межах зазначеного кримінального провадження експертного дослідження, відповідно до якого підпис від імені ОСОБА_3 у графі "Розписка в одержанні (прізвище одержувача)" документа від 14.08.2017 ф. 8 № 7 виконаний не ОСОБА_3 , а іншою особою;

- 15.08.2018 позивач надав суду письмові пояснення, в яких, зокрема, зазначив, що згідно з постановою про закриття кримінального провадження № 0000477 підтверджується факт підроблення підпису ОСОБА_3 на документах про вручення поштової кореспонденції у тому числі листів №№ 258, 282, 231, та законність висновку експерта, який підтвердив даний факт. Як підставу для винесення даної постанови слідчий зазначив про те, що підробка підпису ОСОБА_3 на даних документах про вручення поштової кореспонденції не є злочином, за який передбачена кримінальна відповідальність.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для скасування (визнання недійсним) Рішення АМК.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням названого Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно з частинами першою та другою статті 12 того ж Закону для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються Комітетом у межах його компетенції. У разі необхідності можуть утворюватись міжобласні територіальні відділення.

Повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства. Повноваження територіального відділення Антимонопольного комітету України не можуть виходити за межі повноважень Антимонопольного комітету України, визначених законом.

У відповідності до пункту 1 частини третьої статті 7 наведеного Закону у сфері формування та реалізації конкурентної політики, сприяння розвитку конкуренції, нормативного і методичного забезпечення діяльності Антимонопольного комітету України та застосування законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб інформацію, у тому числі з обмеженим доступом, необхідну для дослідження ринків, а також інформацію про реалізацію конкурентної політики.

Згідно з пунктами 5 та 12 частини першої статті 17 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" голова територіального відділення Антимонопольного комітету України має, зокрема, такі повноваження: при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом; проводити дослідження ринку, визначати межі товарного ринку, а також становище, в тому числі монопольне (домінуюче), суб`єктів господарювання на цьому ринку та приймати відповідні рішення (розпорядження).

Статтею 22 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, зокрема, що:

- розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом;

- невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Статтею 221 цього ж Закону передбачено, що суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю, інші юридичні особи, їх структурні підрозділи, філії, представництва, їх посадові особи та працівники, фізичні особи зобов`язані на вимогу органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення подавати документи, предмети чи інші носії інформації, пояснення, іншу інформацію, в тому числі з обмеженим доступом та банківську таємницю, необхідну для виконання Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями завдань, передбачених законодавством про захист економічної конкуренції та про державну допомогу суб`єктам господарювання.

Виходячи з положень зазначених норм чинного законодавства, а також встановлених фактичних обставин справи, Комітет у межах наданих йому повноважень мав право витребувати у Товариства відповідну інформацію (необхідну для проведення дослідження ринків нерухомого майна для цілей торгівлі, що надається в оренду), а Товариство, у свою чергу, зобов`язане було надати таку інформацію у встановлений строк (наведена позиція узгоджується з висновком щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеним, зокрема, у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 зі справи № 922/2274/17, від 19.06.2018 зі справи № 917/1410/17).

Відповідно ж до пункту 13 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

Відповідно до частини першої статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" органи Антимонопольного комітету України накладають штрафи на об`єднання, суб`єктів господарювання: юридичних осіб; фізичних осіб; групу суб`єктів господарювання - юридичних та/або фізичних осіб, що відповідно до статті 1 цього Закону визнається суб`єктом господарювання, у випадках, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з частиною другою зазначеної статті Закону України "Про захист економічної конкуренції" за порушення, передбачене, зокрема, пунктом 13 статті 50 цього Закону накладається штраф у розмірі до одного відсотка доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Підставами для визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України, зокрема, є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права (частина перша статті 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції").

Згідно з Правилами надання послуг поштового зв`язку, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (далі - Правила надання послуг поштового зв`язку):

- реєстровані поштові відправлення вручаються, кошти за поштовими переказами виплачуються одержувачам за умови пред`явлення ними паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, військового квитка для військовослужбовця строкової служби, посвідчення народного депутата України, документа, що замінює паспорт, паспорта іноземного громадянина з візою або посвідки на постійне чи тимчасове проживання на території України іноземного громадянина (пункт 89);

- адресат може уповноважити іншу особу на одержання адресованого йому поштового відправлення, коштів за поштовим переказом за довіреністю, що оформляється в установленому законодавством порядку.

Довіреність на одержання поштового відправлення, коштів за поштовим переказом може бути посвідчена нотаріально, посадовою особою організації, в якій довіритель працює, навчається, перебуває на стаціонарному лікуванні, або за місцем його проживання (пункт 90);

- поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв`язку адресатам на поштову адресу або видаються/виплачуються в об`єкті поштового зв`язку.

Поштові перекази, адресовані юридичним особам та фізичним особам на особисті рахунки, перераховуються на відповідні рахунки в установах банків (пункт 91);

- порядок доставки поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичних друкованих видань юридичним особам визначається на підставі договору, що укладається юридичною особою з оператором поштового зв`язку за місцем обслуговування.

Прості та рекомендовані поштові відправлення, повідомлення про надходження поштових відправлень, поштових переказів, повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, періодичні друковані видання, адресовані юридичним особам, можуть доставлятися з використанням абонентських поштових скриньок, що встановлюються на перших поверхах приміщень чи інших доступних для цього місцях або у канцелярії, експедиції тощо, розміщені на перших поверхах приміщень, чи видаватися в приміщеннях об`єкта поштового зв`язку представникам юридичних осіб, уповноваженим на одержання пошти.

У разі вручення рекомендованих поштових відправлень, рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, поштових переказів, повідомлень про надходження поштових відправлень з використанням абонентської поштової скриньки згідно з укладеним договором датою вручення вважається дата їх вкладення до скриньки.

Відправлення "EMS", адресовані юридичним особам, можуть видаватися їх представникам, уповноваженим на одержання пошти, у приміщенні адресата (пункт 94);

- реєстровані поштові відправлення (крім рекомендованих), адресовані юридичним особам, видаються їх представникам, уповноваженим на одержання пошти, в об`єкті поштового зв`язку на підставі довіреності, оформленої в установленому порядку. Копія довіреності, засвідчена в установленому порядку, зберігається в об`єкті поштового зв`язку (пункт 96);

- для одержання реєстрованого поштового відправлення, коштів за поштовим переказом одержувач повинен заповнити бланк повідомлення із зазначенням даних пред`явленого документа, що посвідчує особу (назва, серія, номер, дата видачі, найменування органу, який видав), дати одержання поштового відправлення, поштового переказу та розписатись. У разі одержання реєстрованого поштового відправлення, коштів за поштовим переказом, адресованих до запитання, на абонементну скриньку або за місцем роботи, а також коли адреса, зазначена на поштовому відправленні, поштовому переказі, не відповідає адресі місця реєстрації одержувача, крім даних про документ, що посвідчує особу, зазначається також адреса, за якою фактично проживає одержувач (пункт 105).

Згідно з положеннями ГПК України:

- судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності (частина перша статті 13);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 14);

- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх, зокрема, вимог (частина перша статті 74);

- належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування; суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (частина перша статті 76);

- обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина перша статті 77).

Попередні судові інстанції у прийнятті судових рішень зі справи виходили з того, що названим висновком експерта від 20.04.2018 та письмовими поясненнями ОСОБА_3 , директора Товариства повністю спростовується факт отримання Вимоги ОСОБА_3 , а, отже, і Товариством (за відсутності іншого висновку експертизи або вироку суду про притягнення експерта до кримінальної відповідальності за завідомо неправдивий висновок).

Згідно зі статтею 3 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" основним завданням названого Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 17 названого Закону голову територіального відділення Антимонопольного комітету України наділено повноваженнями вимагати, зокрема, від суб`єктів господарювання інформацію, в тому числі з обмеженим доступом, при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках.

Аналогічні за змістом приписи містить й підпункт 5 пункту 8 Положення про територіальне відділення Антимонопольного комітету України, затвердженого розпорядженням названого Комітету від 23.02.2001 № 32-р.

При цьому закон не визначає певної форми витребування інформації, у зв`язку з чим його може бути здійснено в будь-якій письмовій формі, крім тієї, щодо якої є пряма заборона закону, з урахуванням, однак, того, що в разі заперечення суб`єктом господарювання факту отримання ним запиту про надання інформації орган Антимонопольного комітету України з огляду на вимоги статті 74 ГПК має подати господарському суду належні докази надсилання такого запиту. Відповідні докази мають свідчити про надіслання запиту за місцезнаходженням суб`єкта господарювання, визначеним згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, і про отримання його від підприємства зв`язку уповноваженою на це особою відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку.

Отже, Відділення при витребуванні у Товариства інформації, в разі заперечення суб`єктом господарювання отримання ним запиту про надання інформації орган Антимонопольного комітету України має подати господарському суду належні докази надсилання такого запиту, а відповідні докази мають свідчити про надіслання запиту за місцезнаходженням суб`єкта господарювання, визначеним згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, і про отримання його від підприємства зв`язку уповноваженою на це особою відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку.

За таких обставин попереднім судовим інстанціям необхідно було дослідити та з`ясувати: чи було Відділенням належними доказами доведено відправлення Вимоги Товариству та її отримання відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, з урахуванням того, що організація власної господарської діяльності забезпечується самим Товариством, зокрема щодо призначення відповідальної особи на отримання поштової кореспонденції та подальшим її одержанням; дослідити лист від 27.11.2017 № 01-20/855 Харківської дирекції ПАТ "УКРПОШТА" та з`ясувати, де була отримана Вимога та чи була вона отримана відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку.

Разом з тим посилання попередніх судових інстанцій на висновок експерта від 20.04.2018 як на підтвердження неотримання ОСОБА_3 Вимоги є передчасним, оскільки жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Висновки місцевого та апеляційного господарських судів щодо неповного з`ясування Відділенням обставин, що мають значення для справи № 2/12-96-17, і невідповідності викладеного в Рішенні АМК обставинам справи є передчасними і такими, що не ґрунтуються на наявних у матеріалах справи та досліджених судами доказах.

З огляду на наведене Суд дійшов висновку про те, що при вирішенні даного спору попередні судові інстанції не дотримались вимог статей 86, 236 ГПК України щодо прийняття судового рішення на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, що унеможливило встановлення усіх фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому судові рішення зі справи підлягають скасуванню як такі, що прийняті з порушенням норм процесуального права.

Відповідно до частин першої та другої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Згідно з приписами пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Зважаючи на викладене, рішення та постанова у справі підлягають скасуванню, а справа - передачі на новий розгляд до місцевого господарського суду.

Під час нового розгляду справи судам слід взяти до уваги викладене у цій постанові, вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного встановлення обставин справи, прав і обов`язків сторін, і в залежності від встановленого та у відповідності з чинним законодавством вирішити спір з належним обґрунтуванням мотивів та підстав такого вирішення у судовому рішенні, ухваленому за результатами судового розгляду. За результатами нового розгляду має бути вирішено й питання щодо розподілу судових витрат зі справи.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України задовольнити частково.

2. Рішення господарського суду Харківської області від 10.10.2018 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 зі справи № 922/1126/18 скасувати.

Справу передати на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя К. Пільков

Суддя В. Селіваненко