ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2019 р. Справа№ 910/15666/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Чорної Л.В.

при секретарі судового засідання Мельничук О.С.

позивач не з'явився

відповідач не з'явився

третя особа не з'явився

розглянувши матеріали апеляційної скарги

Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2019 (повний текст рішення складено 24.01.2019)

у справі №910/15666/18 (суддя Привалов А.І.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Гармаш Єви Павлівни

до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

третя особа Жовтневий відділ Державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції

про зобов'язання звільнити рахунки з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Гармаш Єва Павлівна звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у зв'язку з виконанням судового рішення Луганського Окружного адміністративного суду за виконавчим документом № 812/1018 від 16 квітня 2013 р. постановою державного виконавця Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції (далі-третя особа) № 37746675 від 27 листопада 2013 р. було накладено арешт на належні їй грошові кошти на рахунках НОМЕР_1 та НОМЕР_2 у Луганській філії банку відповідача. Проте, після зняття арешту банк не звільнив обтяження з її коштів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.01.2019 у справі №910/15666/18 позовні вимоги Фізичної особи-підприємця Гармаш Єви Павлівни задоволено частково. Зобов'язано Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звільнити грошові кошти, які належать Фізичній особі-підприємцю Гармаш Єві Павлівні та знаходяться на рахунках НОМЕР_1 та НОМЕР_2 у Луганській філії АТ КБ "Приватбанк", з-під арешту, накладеного в ході виконавчого провадження Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції № 37746675. Присуджено до стягнення з Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на користь Фізичної особи-підприємця Гармаш Єви Павлівни 1762 грн. витрат по оплаті судового збору.

Ухвалюючи зазначене рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що підстави для обтяження грошових коштів на рахунках позивача НОМЕР_1 та НОМЕР_2 у Луганській філії АТ КБ "Приватбанк" відсутні, оскільки постановою Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції № 37746675 було звільнено з-під арешту грошові кошти, що містяться на рахунках позивача у банку відповідача, в зв'язку з виконанням рішення.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" подало до Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2019 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права та процесуального права щодо оцінки доказів. Так, апелянт зазначає, що арешт на кошти позивачки був накладений не тільки постановою державного виконавця Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції (далі-третя особа) № 37746675 від 27 листопада 2013 р., за яким згідно даних "Автоматизованої системи виконавчого провадження" виконавче провадження не закінчено, а ще двома постановами від 14 лютого 2014 р. Посилаючись на те, що відомостей про зняття арешту з коштів боржника за двома останніми постановами у нього немає, то у позові просив відмовити.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2019 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Хрипун О.О., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2019 у справі №910/15666/18, розгляд справи №910/15666/18призначено на 25.04.2019.

Відповідно до витягу з протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 24.04.2019, у зв'язку з участю судді Хрипуна О.О. у засіданні 25.04.2019, сформовано для розгляду апеляційної скарги у справі №910/15666/18 колегію суддів у складі головуючого судді: Агрикової О.В., суддів: Чорногуз М.Г., Чорна Л.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2019 колегією суддів в зазначеному складі прийнято апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до свого провадження.

В судове засідання 25.04.2019 року представники сторін не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 12, ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Враховуючи те, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об'єктивного розгляду справи, та зважаючи на обмежений процесуальний строк розгляду апеляційної скарги, судова колегія визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутності представників сторін.

Статтями 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт на майно (кошти) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання рішення Луганського Окружного адміністративного суду за виконавчим документом № 812/1018 від 16 квітня 2013 р. постановами державного виконавця Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції № 37746675 від 27 листопада 2013 р. про стягнення 36743,06 грн. боргу, від 14 лютого 2014 р. про стягнення 3674,31 грн. виконавчого збору та від 14 лютого 2014 р. про стягнення 1379,13 грн. витрат виконавчого провадження, було накладено арешт на належні позивачці грошові кошти на рахунках НОМЕР_1 та НОМЕР_2 у Луганській філії банку відповідача.

Відповідно до Платіжних доручень №№ D1213SEVHG, D1213SBLC4 від 13 грудня 2013 р. та №№ E0219FGDJR, E0219FEXTD від 19 лютого 2014 р. (а.с. 9-11) позивачем сплачено 36793,06 грн. боргу, 3674,31 грн. виконавчого збору та 1379,13 грн. витрат виконавчого провадження.

27 лютого 2014 р. постановою Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції № 37746675 було звільнено з-під арешту грошові кошти, що містяться на рахунках позивача у банку відповідача, в зв'язку зі сплатою боргу в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з претензією від 15.03.2017, в якій просив звільнити з під арешту кошти що знаходяться на рахунках НОМЕР_1 та НОМЕР_2. Разом із зазначеною претензією позивачем надіслано відповідачу постанову Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції № 37746675 було звільнено з-під арешту грошові кошти, що підтверджується описом вкладення та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 19-20).

У відповідь на зазначену претензію відповідач листом від 29.04.2017 №20.1.0.0.0/7-20170426/557 повідомив позивача про відмову в знятті арешту.

Статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду.

Згідно зі ст. 59 Закону України "Про банки та банківську діяльність" арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця, приватного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця, приватного виконавця або за рішенням суду.

Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Враховуючи вищевикладене, в зв'язку зі сплатою передбачених вищевказаними виконавчими документами грошових сум, після винесення постанови Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції № 37746675 про звільнення з-під арешту грошові кошти, що містяться на рахунках позивача у банку, відсутні підстави для обтяження грошових коштів.

Посилання апелянта на те, що арешт на кошти позивачки був накладений не тільки постановою державного виконавця Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Луганського міського управління юстиції (далі-третя особа) № 37746675 від 27 листопада 2013 р., за яким згідно даних "Автоматизованої системи виконавчого провадження" виконавче провадження не закінчено, а ще двома постановами від 14 лютого 2014 р., колегією суддів визнано безпідставними, оскільки зазначені постанови винесені в рамках одного виконавчого провадження №37746675.

Посилання апелянта на порушення місцевим господарським судом положень ст.238 ГПК України щодо обов'язковості зазначення в описовій частині рішення стислого викладу позиції сторін, заяв, клопотань, інших процесуальні дії у справі, мотивованої оцінки кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування, колегією суддів визнано безпідставним, оскільки не призвело до неправильного вирішення спору.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно та всебічно досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2019 у справі №910/15666/18 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.

Враховуючи вимоги ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, п.1 ч.1 ст. 275, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2019 у справі №910/15666/18 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2019 у справі №910/15666/18 залишити без змін.

3.Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2019 у справі №910/15666/18.

4.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/15666/18.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 25.04.2019 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

Л.В. Чорна