СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"07" травня 2019 р.           Справа № 905/49/15

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Пелипенко Н.М., суддя Барбашова С.В., суддя Гребенюк Н.В.,

без виклику учасників справи,

розглянувши апеляційну скаргу відповідача - ТОВ «Сіваш Агро» (вх. №1384 Д/3) на рішення Господарського суду Донецької області від "04" квітня 2019 р. (повний текст складено 08.04.2019) у справі № 905/49/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «Агросвіт», смт. Приютівка Олександрівського району Кіровоградської області,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіваш Агро», м. Маріуполь Донецької області,

про стягнення заборгованості у розмірі 156645,48 грн.

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ТОВ «Науково-виробнича фірма «Агросвіт» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до ТОВ «Сіваш Агро» про стягнення 156645,48 грн заборгованості з оплати одержаного у квітні-травні 2014 року та липні 2014 року товару на підставі договору поставки товару для виробництва сільськогосподарської продукції від 26.03.2014 №ПФ26/03-4 та видаткових накладних.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 03.08.2015 у справі № 905/49/15 у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Постановою Донецького апеляційного господарського суду від 25.11.2015 зазначене рішення суду першої інстанції скасовано, позов задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 156645,48 грн.

Постановою Вищого Господарського Суду України від 10.02.2016 у справі № 905/49/15 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 25.11.2015 та рішення Господарського суду Донецької області від 03.08.2015 скасовано, справу № 905/49/15 передано на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі. Скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій суд касаційної інстанції зазначив, що дійшовши висновку про відсутність можливості встановити, що товар, визначений у видаткових накладних, на які посилається позивач, поставлений саме за умовами договору від 26.03.2014 № ПФ26/03-4, оскільки в цих накладних міститься посилання на коди товару, які не визначені умовами спірного договору та доповненнями до нього, і в зв'язку з цим відмовивши в позові, суд першої інстанції ухилився від з'ясування фактичних обставин справи та правової кваліфікації відносин сторін і його висновки про неможливість встановити обставини спору не є вичерпними. Так, приймаючи рішення про відмову в позові про стягнення заборгованості, суд першої інстанції не з'ясував правової природи укладеного між сторонами договору, з урахуванням його умов і фактичних дій сторін, пов'язаних з виконанням взятих на себе зобов'язань, та які норми матеріального права підлягають застосуванню до спірних правовідносин. В свою чергу, апеляційний господарський суд, дійшовши протилежного висновку про задоволення позову, зазначених порушень, допущених судом першої інстанції, не усунув і прийняв постанову без посилання на норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини. Так, в порушення наведених норм процесуального права суд апеляційної інстанції прийняв і розглянув додаткові докази позивача, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, при цьому у постанові не зазначив підстави та мотиви такого прийняття.

Під час нового розгляду справи позивач подав до Господарського суду Донецької області заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої фактично до стягнення заявлено основну суму заборгованості за поставлену продукцію за договором № ПФ26/03-4 від 26.03.2014 в період з квітня 2014 року по липень 2014 року в сумі 986922,75 грн.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 04.04.2019 у справі № 905/49/15 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Левшина Г.В., суддя Чернова О.В.; суддя Курило Г.Є.) позовні вимоги позивача задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 404226,49 грн. Стягнуто з позивача на користь відповідача судові витрати в сумі 2381,20 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Відповідач – ТОВ «Сіваш Агро» 19.04.2019, тобто з дотриманням встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, засобами поштового зв'язку направив до Східного апеляційного господарського суду через Господарський суд Донецької області апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та неповне з`ясування фактичних обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, стягнути з позивача судові витрати за подання касаційної скарги, апеляційної скарги та витрати на проведення судових експертиз.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні (сторонам) у справі.

У відповідності до ст. 259 Господарського процесуального кодексу України, особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Таким чином, доказом надсилання копії апеляційної скарги іншій стороні можуть бути подані в оригіналах або належним чином засвідчених копіях: документ встановленої форми, що підтверджує надсилання засобами поштового зв'язку листа з копією апеляційної скарги та доданих до неї документів, зокрема касовий чек, розрахункова квитанція, реєстр поштових відправлень, витяг з відповідного реєстру тощо, а також опис вкладення до зазначеного листа.

В порушення вимог п. 3 ч. 3 ст. 258 та ст. 259 Господарського процесуального кодексу України, апелянтом - ТОВ «Сіваш Агро» до апеляційної скарги в якості доказу про надсилання копії апеляційної скарги позивачу - ТОВ НВФ "Агросвіт" надано лише опис вкладення до цінного листа від 19.04.2019 та не надано поштової квитанції, що підтверджує надсилання зазначеного листа на адресу позивача - ТОВ НВФ "Агросвіт", що підтверджується актом Господарського суду Донецької області від 22.04.2019 № 118.

Частиною 2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу встановлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог ст. 258 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 174 цього Кодексу, та відповідно, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, з наданням строку для усунення недоліків, встановлених судом.

Враховуючи вищезазначене, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі ч. 2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу, з наданням відповідачу ТОВ «Сіваш Агро» строку для усунення недоліків, встановлених судом, а саме: надання оригіналу або належним чином засвідченої копії поштової квитанції на підтвердження надсилання листа від 19.04.2019 з копією апеляційної скарги позивачу - ТОВ НВФ "Агросвіт".

Якщо апелянтом не будуть усунуті недоліки в строк, встановлений судом, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута заявнику на підставі ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням викладеного та керуючись чч. 1, 2 ст. 174, ст. 234, ч. 1 ст. 254, п. 3 ч. 3 ст. 258, чч. 2, 6 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіваш Агро» залишити без руху.

2. Встановити апелянту строк для усунення допущених при поданні апеляційної скарги недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, а саме:

- надати оригінал або належним чином засвідчену копію поштової квитанції на підтвердження надсилання листа від 19.04.2019 з копією апеляційної скарги на адресу позивача - ТОВ НВФ "Агросвіт".

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати за веб-адресою https://court.gov.ua/sud4875/

Головуючий суддя Н.М. Пелипенко

Суддя С.В. Барбашова

Суддя Н.В. Гребенюк