ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

14.05.2019м. Дніпро№ 904/4521/18

Суддя Крижний О.М., розглянувши заяву: Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецдоррембуд", м. Павлоград, Дніпропетровська область

про відстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2019 у справі №904/4521/18:

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Євробуд Плюс", с. Богуслав, Павлоградський район, Дніпропетровська область

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецдоррембуд", м. Павлоград, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості за договором поставки у розмірі 1 348 603, 03 грн.

Представники:

Від позивача: Дорохова Т.М., наказ №19-к від 14.05.2019, в.о. директора

Від відповідача (заявника): Загрудній І.В., довіреність від 21.03.2019, адвокат

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євробуд Плюс" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецдоррембуд" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки № 15/18-М від 15.05.2018.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2019 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Євробуд Плюс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецдоррембуд" про стягнення 1 336 737,19 грн. основного боргу, 154 513,41 грн. пені, 11 865,84 грн. 3% річних, 15 907,18 грн. інфляційних, 22 546, 75 грн. витрат по сплаті судового збору задоволено у повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецдоррембуд" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євробуд Плюс" суму 1 336 737,19 грн. основного боргу, 154 513,41 грн. пені, 11 865,84 грн. 3% річних, 15907,18 грн. інфляційних, 22 546, 75 грн. витрат по сплаті судового збору.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 24.04.2019 рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2019 у справі № 904/4521/18 залишено без змін.

На виконання рішення суду видано наказ №904/4521/18 від 06.05.2019.

Разом з цим, 02 травня 2019 року до господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецдоррембуд" надійшла заява, відповідно до якої відповідач просить відстрочити виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/4521/18 на один рік до 24.04.2020.

Заява обґрунтована складним фінансовим становищем, наявністю кредитних зобов`язань та більше 6 невиконаних рішень суду про стягнення коштів. Одноразове стягнення суми понад 1,5 млн. грн. може призвести до зупинення господарської діяльності та початку процедури банкрутства. Списання коштів з рахунків відповідача може призвести до призупинення роботи по діючим договорам, що зумовить подання численних позовів про стягнення процентів, інфляційних втрат тощо. Відстрочення виконання вказаного рішення суду на один рік зможе гарантувати належність виконання судового рішення відповідачем.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.05.2019 заяву про відстрочення виконання рішення передано для розгляду судді Крижному О.М., у зв`язку із перебуванням судді Суховарова А.В. у відпустці.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 06.05.2019 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецдоррембуд" про відстрочення виконання рішення та призначено її розгляд у судовому засіданні на 13.05.2019.

Позивач проти задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду заперечує посилаючись на те, що відповідачем не надано документів, які свідчать про істотне ускладнення виконання рішення або неможливість його виконання у розумінні ч.2 ст. 331 ГПК України. Позивач вказує, що недостатність чи відсутність коштів у відповідача не можна вважати безумовними винятковими обставинами за наявності яких виконання рішення суду можна відстрочити. Позивачем до відзиву на заяву про відстрочення виконання рішення додано 4 договори на виконання ремонтних робіт, укладених відповідачем у 2018 році, за яким відповідач є генеральним підрядником та відповідно отримує плату за виконання обумовлених договором робіт. Відтак, позивач стверджує, що відповідач є діючим підприємством, яке веде активну господарську діяльність та отримує прибуток, а тому спроможне сплатити заборгованість, стягнуту з нього за рішенням суду.

У відповіді на відзив заявник не погоджується із запереченнями позивача та вказує про відсутність коштів на банківських рахунках. Відносно наданих позивачем доказів, а саме роздруківки з пошуково-аналітичної системи про наявність коштів на рахунках заявник зазначає, що від Департаменту житлово-комунального господарства Дніпропетровської обласної державної адміністрації на користь ТОВ "Спецдоррембуд" протягом лютого-квітня 2019 року здійснено платежі на загальну суму 87 610 343,18 грн., з яких здійснено розрахунки з контрагентами у березні-квітні 2019 року на суму 82 237 200,64 грн. Різниця у розмірі 5 373 142,54 грн. витрачена на виплату заробітної плати за 4 місяці, податки та збори з заробітної плати, а також податки на нерухомість, ЄСВ, на прибуток та інші. Додатково заявник звертає увагу, що відповідно до листа ТОВ "Укратрансконструкція" від 26.04.2019 №4/1, останній зобов`язується здійснити у повному обсязі оплату на користь заявника за договором оренди техніки у розмірі 10 324 333,32 грн., а тому у відповідача будуть наявні кошти у повному обсязі виконати рішення суду.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецдоррембуд" про відстрочення виконання рішення, дослідивши наявні у справі матеріали суд дійшов висновку про відмову в задоволенні даної заяви з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч.4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю (ч.7 ст. 331 ГПК України).

Отже, у Господарському процесуальному кодексі України та спеціальному законі, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку (Закон України "Про виконавче провадження"), не встановлений вичерпний перелік обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення, і на підставі яких суд може прийняти рішення про надання розстрочки.

У той же час, слід зважити на таке:

1) виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012);

2) невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012);

3) відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини (надалі Суд) право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II);

4) за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", №22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Тобто, у цьому контексті для визнання поважними причин затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність грошових коштів на рахунках та несвоєчасний розрахунок контрагентів.

Згідно статей 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Належних та допустимих доказів на підтвердження винятковості випадку, що за статтею 331 Господарського процесуального кодексу України є визначальною підставою для відстрочки виконання судового рішення, боржник суду не надав.

Для належного вирішення питання щодо надання відстрочки виконання судового рішення, господарським судам необхідно з`ясувати чи наявні у справі докази, які б підтверджували добросовісну поведінку боржника і вжиття ним належних заходів для виконання рішення.

Зазначаючи про намір виконувати рішення суду у добровільному порядку, відповідач (боржник) посилається на складне фінансове становище, наявність кредитних зобов`язань та більше 6 невиконаних рішень суду про стягнення коштів понад 8 млн. грн. Вказує що, одноразове стягнення суми понад 1,5 млн. грн. може призвести до зупинення господарської діяльності та початку процедури банкрутства. Списання коштів з рахунків відповідача може призвести до призупинення роботи по діючим договорам, що зумовить подання численних позовів про стягнення процентів, інфляційних втрат тощо

Однак, до заяви про розстрочення виконання рішення заявником не додано доказів свого складного матеріального становища. Додані балансові довідки є внутрішніми документами відповідача та не відтворюють повної господарської звітності товариства за звітний період. Відповідач у заяві про відстрочення виконання рішення суду вказує про наявність діючих договорів, за якими ним виконуються роботи та планується отримання відповідної оплати, при цьому заявником не обґрунтовано чому саме просить відстрочити виконання рішення суду на один рік, а не розстрочити його виконання із відповідним графіком, враховуючи заплановані отримання коштів від контрагентів за діючими договорами. Також відповідачем не надано беззаперечних доказів того, що фактично відповідач зможе виконати дане рішення суду через рік. Наданий лист ТОВ "Укртрансконструкція" від 26.04.2019 №4/1, свідчить лише про намір останнього у строк до 31.12.2019 розрахуватися із ТОВ "Спецдоррембуд", однак доказів того що відповідач вживає відповідних заходів для прискорення отримання коштів від контрагентів до заяви не додано. Також відповідачем не надано і податкових звітів, які б підтверджували збитковість товариства у останньому звітному періоді.

Статтею 1291 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За положеннями частини другої ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Статтею 326 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Законом України №475/97 від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (надалі "Конвенція") та Перший протокол до Конвенції, а відтак в силу ст. 9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із практики Європейського суду з прав людини право на судовий розгляд, гарантоване статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони, яка поважає верховенство права, дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997; рішення у справі "Бурдов проти Росії" №59498/00 від 07.05.2002; рішення у справі "Ясіун`єне проти Литви" №41510/98 від 06.03.2003; та рішення по справі "Руйану проти Румунії" №34647/97 від 17.06.2003).

За таких обставин виконання судового рішення є важливою стадією судового процесу у контексті забезпечення міжнародних демократичних стандартів щодо дотримання закріпленого у статті 8 Конституції України принципу верховенства права.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає, що межі виправданої затримки виконання рішення суду залежить, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом.

Заявником не надано доказів, які б підтверджували наявність виключних обставин що унеможливлюють виконання судового рішення. Надані вибіркові документи не дають можливості зробити однозначний висновок щодо фінансового стану боржника, а також проаналізувати вплив негайного виконання судового рішення на такий стан.

До того ж, заявником не надано доказів того, що він зможе виконати рішення суду до 24.04.2020. Заявником додані лише балансові довідки про наявність зобов`язань боржника зі сплати заробітної плати, кредитних зобов`язань та наявність грошових коштів на рахунках у загальному розмірі 10 304,17 грн., які є внутрішніми документами юридичної особи. Додані платіжні доручення та виписки з рахунків також підтверджують лише ведення відповідачем своєї господарської діяльності.

Таким чином, із наданих доказів, не вбачається наявність у відповідача надзвичайних (виключних) обставин, які свідчать про істотне ускладнення виконання рішення у розумінні ч.2 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі. Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати як доводи позивача так і заперечення відповідача, а також дотримуватися розумно встановленого строку розстрочки.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність доказів на підтвердження надзвичайних (виключних) обставин, беручи до уваги заперечення позивача проти відстрочення виконання рішення, правові підстави для задоволення заяви про відстрочку виконання рішення суду відсутні.

Таким чином, заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецдоррембуд" про відстрочку виконання рішення задоволенню не підлягає.

У той же час заявник, за наявності відповідних доказів, які підтверджують наявність виключних обставин, що унеможливлюють виконання судового рішення, не позбавлений права повторно звернутися до суду із заявою про розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду.

Керуючись статтями 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецдоррембуд" про відстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 17.01.2019 у справі № 904/4521/18 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення - 14.05.2019 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено - 14.05.2019.

Суддя О.М. Крижний