Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2019 р. м. Рівне Справа № 918/182/19

Господарський суд Рівненської області у складі судді О. Андрійчук, за участю секретаря судового засідання Б. Рижого, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Військової частини НОМЕР_1

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт Дім"

про стягнення пені та штрафу за договором про закупівлю товарів за державні кошти,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився,

від відповідача: не з`явився,

УСТАНОВИВ:
У березні 2019 року Військова частина НОМЕР_1 звернулася до Господарського суду Рівненської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт Дім", в якому просить, посилаючись на ст. 193 ГК України та ст.ст. 526, 611, 612 ЦК України, стягнути 5 039,97 грн пені та 12 599,93 грн штрафу за неналежне виконання договору про закупівлю товарів за державні кошти № 149/18 від 04.10.2018 року.

Ухвалою суду від 19.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання у справі (з урахуванням ухвали суду про внесення виправлень від 29.03.2019 року) призначено на 10.04.2019 року.

Ухвалою суду від 10.04.2019 року оголошено перерву в судовому засіданні на 06.05.2019 року.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Як убачається з позовної заяви, 04.10.2018 року між позивачем та відповідачем укладений договір про закупівлю товарів за державні кошти № 149/18, за яким відповідач зобов`язався в обумовлені строки поставити позивачу товар, визначений в специфікації, а позивач зобов`язався прийняти та своєчасно оплатити його.

04.10.2018 року сторонами складено специфікацію на загальну суму 179 999,00 грн, за якою товар мав бути поставлений у строк до 01.11.2018 року, однак станом на дату звернення до суду відповідач свій обов`язок з поставки товару так і не виконав, у зв`язку з чим позивач на підставі п. 10.2. договору та ст. 231 ГК України здійснив нарахування пені в розмірі 5 039,97 грн та штрафу в сумі 12 599,93 грн, які просить стягнути в судовому порядку з відповідача за порушення умов договору.

У матеріально-правове обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на ст.ст. 11, 509, 525, 526, 611, 612, ст.ст. 174, 193, 231 ГК України.

02.05.2019 року від позивача на виконання ухвали суду від 10.04.2019 року надійшли додаткові пояснення, за якими останній зазначає, що оскільки товар не поставлявся, відтак видаткові накладні не складалися.

Відповідач відзиву у строки і порядку, визначені ухвалами суду від 19.03.2019 року від 01.04.2019 року, не надав, обставин, викладених у позовній заяві, не спростував, отже суд вирішує спір за наявними матеріалами справами.

Заяви і клопотання сторін, результати їх розгляду.
27.03.2019 року та 18.04.2019 року на адресу суду від представника Військової частини НОМЕР_1 надійшли клопотання про проведення судових засідань у режимі відеоконференції, у задоволенні яких ухвалами суду від 27.03.2019 року та 18.04.2019 року відмовлено через технічну неможливість забезпечити участь представника позивача в режимі відеоконференції у визначені ухвалами суду дату та час проведення судових засідань.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши надані докази, суд установив таке.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.
04.10.2018 року між позивачем (замовник) та відповідачем (постачальник) укладено договір № 149/18 про закупівлю товарів за державні кошти, за п. 1.1. якого постачальник зобов`язався у 2018 році поставити замовникові товар, зазначений у специфікації, яка є невід`ємною частиною договору та має силу протоколу узгодження договірної ціни, вікна, двері та супутні вироби.

04.10.2018 року між сторонами підписано специфікацію, в якій визначено найменування та кількість товару, а також його вартість з урахуванням ПДВ 179 999,00 грн.

Згідно з п. 15.1. договору цей договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2018 року.

За п. 2.1. договору кількість товару та асортимент передбачаються у видаткових накладних та додатках до договору.

Ціна договору становить 179 999,00 грн, у тому числі ПДВ 29 999,83 грн. У ціну договору включаються витрати на монтаж, установку, налагодження обладнання, навчання працівників, транспортування, страхування, сплату мита, податків та інших зборів і обов`язкових платежів (п.п. 4.1., 4.3. договору).

Відповідно до п.п. 5.1., 5.2. договору згідно зі ст. 49 БК України оплата у розмірі 100% від ціни договору має бути перерахована постачальнику протягом 35 банківських днів з моменту отримання товару. Вид розрахунків безготівковий.

Умови поставки визначені у п.п. 6.1., 6.2. договору, за якими строк поставки товарів до 01.11.2018 року. Місце поставки товарів на умовах DDP Україна, м. Ірпінь, вул. 11-а Лінія, 1 (Інкотермс у редакції 2010 року).

До обов`язків постачальника віднесено, зокрема забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим договором.

Як установлено судом із фактичних обставин справи, відповідач свого обов`язку з поставки товару, визначеного специфікацією від 04.10.2018 року, не виконав.

28.11.2018 року, 10.12.2018 року та 21.02.2019 року направив на адресу відповідача претензії щодо не поставки товару у строк, визначений умовами договору, а також про застосування до відповідача відповідальності, передбаченої п. 10.2. договору, що стверджується фіскальними чеками, однак відповіді на них не отримав.

Згідно з п. 10.2. договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів за бюджетні кошти постачальник сплачує замовнику за порушення строків виконання зобов`язань пеню в розмірі 0,1 % вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

З урахуванням викладеного судом установлено, що між сторонами виникли правовідносини з поставки товару, а спір у цій справі пов`язаний із несвоєчасним виконанням відповідачем умов договору. Регулювання вказаний правовідносин здійснюється ГК України, ЦК України.

Норми права, що підлягають до застосування, та мотиви їх застосування, оцінка аргументів, наведених сторонами.
Частиною 1 ст. 265 ГК України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 6 ст. 265 ГК України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно о ч.ч. 1, 2 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу (ч. 1 ст. 663 ЦК України).

У ч. 1 ст. 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент, зокрема вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Приписами ч. 1 ст. 688 ЦК України унормовано, що покупець зобов`язаний повідомити продавця про порушення умов договору купівлі-продажу щодо кількості, асортименту, якості, комплектності, тари та (або) упаковки товару у строк, встановлений договором або актами цивільного законодавства, а якщо такий строк не встановлений, - в розумний строк після того, як порушення могло бути виявлене відповідно до характеру і призначення товару.

Відповідно до ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України договір є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків (господарських зобов`язань).

У силу вимог ч. 1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У силу приписів ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Вказаною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Частиною 2 ст. 231 ГК України унормовано, що у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, штрафної санкції, передбаченої абз. 3 ч. 2 ст. 231 ГК України, допускається за сукупності таких умов: якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачений договором або законом: якщо, між іншим, порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки; якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу.

Як установлено судом з умов договору, строк поставки товари, визначений сторонами, до 01.11.2018 року, тобто останній день виконання зобов`язання 31.10.2018 року, отже з 01.11.2018 року у позивача виникло право на нарахування пені, а з 02.12.2018 року на нарахування штрафу.

Суд, перевіривши розрахунок заявлених позовних вимог, установив, що розмір пені становить 5 039,97 грн (при заявленому 5 039,97 грн), а штрафу 12 599,93 грн (при заявленому 12 599,93 грн) (розрахунок додається), а отже пеня та штраф підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

Зважаючи, що відповідачем не надано доказів належного та своєчасного виконання умов договору в чати сні поставки товару, отже суд визнає, що права позивача порушені та підлягають захисту.

Висновки суду за результатами вирішення спору.
За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення майнових прав позивача, що полягало у непоставці товару в обумовлений строк, а отже про наявність підстав для задоволення вимог про стягнення 5 039,97 грн пені та 12 599,93 грн штрафу.

Розподіл судових витрат.
Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

У позовній заяві позивачем зазначено попередній розрахунок судових витрат, що складаються із судового збору в розмірі 1 921, 00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи, що позов задоволено частково, відтак судовий збір в розмірі 1 921,00 грн покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позов Військової частини НОМЕР_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт дім» про стягнення пені та штрафу за договором про закупівлю товарів за державні кошти задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт дім" (вул. Соборна, 2 а, м. Рівне, 33012, ідентифікаційний код 41772839) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 5 039,97 грн пені, 12 599,93 грн штрафу.

Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «Комфорт дім" (вул. Соборна, 2 а, м. Рівне, 33012, ідентифікаційний код 41772839) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) 1 921,00 грн судового збору.

Позивач: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ).
Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Комфорт дім" (вул. Соборна, 2 а, м. Рівне, 33012, ідентифікаційний код 41772839).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повне судове рішення складене та підписане 06.05.2019 року.

Суддя О. Андрійчук