ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
06.05.2019 Справа № 905/768/19
про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за надані послуги зі збору, вивезення та захоронення побутових відходів в сумі 6767,62 грн., розмір інфляційних втрат у розмірі 129,08 грн., 3% річних в сумі 40,15 грн. та судового збору в сумі 192,10 грн.,-

Товариство з обмеженою відповідальністю «УМВЕЛЬТ Бахмут» звернулось до господарського суду Донецької області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги зі збору, вивезення та захоронення побутових відходів в сумі 6767,62 грн., розмір інфляційних втрат у розмірі 129,08 грн., 3% річних в сумі 40,15 грн. та судового збору в сумі 192,10 грн.
Заяву обґрунтовано порушенням боржником грошових зобовязань за договором №685 від 01.08.2018.
Розглянувши подану заяву та додані до неї документи, суд відмовляє у видачі судового наказу з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Частиною 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.
Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додаються копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості та інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
За приписами статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Заявником до матеріалів заяви про видачу судового наказу не надано належним чином засвідченої копії договору № 685 від 01.08.2018, що є порушенням вимог статті 150 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, в заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника.
В порушення вищезазначених вимог заявником у заяві про видачу судового наказу про стягнення боргу визначено боржниками «Супермаркет «ПАСТА» та фізичну особу-підприємця ОСОБА_1, в той час як у прохальній частині заяви заявник просить стягнути суму боргу лише з ОСОБА_1 без зазначення відомостей щодо стягнення вказаної суми заборгованості саме як з фізичної особи чи фізичної особи-підприємця. Крім того, заявником не зазначено повне найменування та код ЄДРПОУ «Супермаркет «ПАСТА», визначеного одним з боржників за вказаним наказом.
Відповідно до ч.1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: 1) заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; 2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; 3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу; 4) наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу; 5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред'явлення позову в суд за такою вимогою; 6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; 7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 цієї частини; 8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; 9) заяву подано з порушенням правил підсудності.
Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу (ч. 2 ст.152 ГПК України).
При цьому, суд зазначає, що відповідно до положень частини 1 статті 153 ГПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.
У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч.2 ст. 151 ГПК України).
За таких обставин, враховуючи недотримання заявником вимог ч.3 ст.150 Господарського процесуального кодексу України, а саме ненадання належних та достатніх доказів на підтвердження викладених в заяві обставин, заява товариства з обмеженою відповідальністю «УМВЕЛЬТ Бахмут» про видачу судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги зі збору, вивезення та захоронення побутових відходів в сумі 6767,62 грн., розмір інфляційних втрат у розмірі 129,08 грн., 3% річних в сумі 40,15 грн. та судового збору в сумі 192,10 грн. підлягає залишенню без задоволення.
Керуючись ст.ст. 12, 76, 77, 147, 148, 150, 152, 153, 154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд
Відмовити товариству з обмеженою відповідальністю «УМВЕЛЬТ Бахмут» у видачі судового наказу про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги зі збору, вивезення та захоронення побутових відходів в сумі 6767,62 грн., розмір інфляційних втрат у розмірі 129,08 грн., 3% річних в сумі 40,15 грн. та судового збору в сумі 192,10 грн.
Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання 06.05.2019 та може бути оскаржена в порядку, передбаченому параграфом 1 глави 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Ю.В. Бокова