ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

13 травня 2019 року

м. Одеса

Справа № 916/795/19

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Аленіна О.Ю., Лавриненко Л.В.

секретар судового засідання – Чеголя Є.О.

за участю:

від ТОВ «Будмісткомплекс» - адвокат Герус О.О., довіреність  № 2 від 28.02.2019;

від Одеського обласного територіального відділення АМК України - Лещенко Г.В., довіреність  № 65-02/1065 від 23.04.2019;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.03.2019

суддя – Літвінов С.В.

у справі № 916/795/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмісткомплекс»

до відповідача Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним пунктів 1 та 2 рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Будмісткомплекс» (далі – ТОВ «Будмісткомплекс») звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Одеське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (далі - Віддлення), в якому просить господарський суд: про визнання недійсним пунктів 1 та 2 рішення Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №23-р/к від 28.12.2018р. прийнятого за результатами розгляду справи №18-02/2017.

Разом з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Будмісткомплекс» подало заяву про забезпечення позову, згідно якої просить суд зупинити дію пунктів 1, 2 рішення Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 23-р/к від 28.12.2018 та заборонити стягнення грошових коштів.

На думку заявника, не вжиття заходів із забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що може призвести до неможливості захисту та відновлення порушених прав та законних інтересів позивача.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.03.2019 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмісткомплекс» – задоволено.

Зупинено дію пункту 1, 2 рішення Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 23-р/к від 28.12.2018, прийнятого за результатами розгляду справи № 18-02/2017, до вирішення справи по суті.

Заборонено Одеському обласному територіальному відділенню Антимонопольного комітету України, Антимонопольному комітету України, їх структурним підрозділам та посадовим особам вчиняти будь-які дії, пов’язані із стягненням з ТОВ «Будмісткомплекс» грошових коштів у вигляді штрафу у розмірі 68 000,00 грн., накладених рішенням Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 23-р/к від 28.12.2018, прийнятого за результатами розгляду справи № 18-02/2017, до вирішення справи по суті.

Задовольняючи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмісткомплекс» про забезпечення позову місцевий господарський суд здійснив оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів всіх учасників судового процесу та зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

Не погодившись з прийнятою ухвалою суду про забезпечення позову, Одеське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати п. 2 резолютивної частини, яким зупинено дію пункту 1 рішення Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 28.12.2018 № 23-р/к у справі № 18-02/2017.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Скаржник не погоджується із вказаною ухвалою, вважає її безпідставною, необґрунтованою та прийнятою з порушенням норм процесуального законодавства з огляду на наступне.

Відділення зазначає, що в порушення статей 73, 74, 77, 79, 136, 137 ГПК України позивач не надав жодних доказів, а суд не навів в ухвалі обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів Позивача, за захистом яких він звернувся до суду, тому суд першої інстанції прийшов до необґрунтованого висновку про задоволення заяви Позивача.

Позивачем не наведено жодних достатніх підстав які б свідчили, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у даній справі.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі, дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів позивача без вжиття таких заходів також не наведені, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів до забезпечення позову.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.04.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.03.2019 у справі № 916/795/19 та призначено справу № 916/795/19 до розгляду на 13.05.2019 о 12:00 год.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі.

26.04.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмісткомплекс» надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого, товариство просить залишити ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.03.2019 у справі №916/795/19 без змін, а апеляційну скаргу Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України без задоволення.

Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмісткомплекс» зазначає, що право суду зупинити дію рішення АМК передбачено умовам статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції». Законодавець дозволяє суду забезпечити існуючий або майбутній позов не тільки з мотивів неможливості чи ускладнення виконання рішення суду, але й у зв’язку з неможливістю чи ускладненням ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду

У судове засідання 13.05.2019 представник Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України  підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмісткомплекс» заперечували проти задоволення апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскаржуваної ухвали.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно статті 271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

За приписами статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення прав та охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Як зазначено вище, Товариство з обмеженою відповідальністю «Будмісткомплекс» звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Одеське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, в якому просить господарський суд: про визнання недійсним пунктів 1 та 2 рішення Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №23-р/к від 28.12.2018 прийнятого за результатами розгляду справи №18-02/2017.

Згідно з частини першої статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції», заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідно до частин третьої - п'ятої статті 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» прийняття господарським судом до розгляду заяви про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України не зупиняє його виконання, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення органу Антимонопольного комітету України, прийнятого:

згідно з частиною першою  статті 48 цього Закону, частиною першою  статті 30 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції»;

за результатами перевірки відповідно до частини п'ятої статті 57  цього Закону;

за результатами перегляду відповідно до частини третьої статті 58  цього Закону,

а також перегляд за заявою сторони відповідного рішення (постанови) господарського суду зупиняє виконання зазначеного рішення органу Антимонопольного комітету України на час розгляду цієї справи чи перегляду відповідного рішення (постанови) господарського суду, якщо органом Антимонопольного комітету України відповідно до частини третьої статті 48  цього Закону  чи господарським судом не визначено інше.

Незалежно від положень частини четвертої цієї статті, у разі наявності достатніх підстав, господарський суд може зупинити дію рішення органу Антимонопольного комітету України.

Таким чином, наведеною нормою передбачене право господарського суду самостійно зупинити дію оскаржуваного рішення органу Антимонопольного комітету України за наявності на те достатніх підстав.

Відповідно до статті 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов’язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов’язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об’єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 19 цієї частини.

Отже, зі змісту наведених норм вбачається, що господарський суд може зупинити дію оскаржуваного рішення шляхом вжиття заходів до забезпечення позову, вичерпний перелік яких наведений у статті 137 ГПК України.

Так, забезпечення позову розглядається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи і може застосовуватись на будь-якій стадії процесу, гарантуючи при цьому реальне виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог.

Необхідність вжиття заходів забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Будмісткомплекс» обумовлена тим, що невжиття таких заходів із забезпечення позову унеможливить ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Натомість, у випадку вжиття судом вищенаведених заходів забезпечення позову, судом не лише буде забезпечено ефективний захист прав позивача, але і буде дотримано баланс інтересів сторін, оскільки:

- з одного боку, судом буде вжито заходи, які гарантують недопущення порушення прав позивача та їх ефективне відновлення, а,

-з іншого боку, таких захід забезпечення позову не порушує інтереси відповідача та зупиняє дію рішення лише в тій частині, яка стосується позивача.

Враховуючи наявність зв'язку між таким заходом до забезпечення позову як зупинення дії пункту 1, 2 рішення Адміністративної колегії Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 23-р/к від 28.12.2018, прийнятого за результатами розгляду справи № 18-02/2017, до вирішення справи по суту, якими визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Будмісткомплекс» вчинило порушення передбачене пунктом 1 статті 50, пунктом 4 частини другої статті 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та накладення штрафу на товариство у розмірі 68  000,00 грн. та предметом спору, співмірність та адекватність вказаного заходу із заявленими позивачем вимогами, , колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про доцільність та обґрунтованість вжиття обраного ним заходу до забезпечення позову у даній справі.

Отже, доводи апеляційної скарги, що позивачем не наведено жодних достатніх підстав які б свідчили, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у даній справі, колегією суддів не приймаються, оскільки не вжиття таких заходів, може утруднити повернення суми штрафу з Державного бюджету України у разі задоволення позовних вимог і призвести до порушення прав та законних інтересів позивача. Крім того заходи забезпечення позову, що застосовані місцевим господарським судом, відповідають позовним вимогам, на забезпечення яких вони вживаються.

При цьому, слід зауважити, що в силу статті   55,  124 Конституції України  кожному гарантується право на судовий захист своїх прав та охоронюваних законом інтересів, а відтак колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вжитий захід до забезпечення позову не обмежує право відділення Антимонопольного комітету України та не є перешкодою для звернення останнього з відповідним позовом до суду.

За таких обставин, колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком господарського суду Одеської області, який відповідає матеріалам справи та чинному законодавству, у зв'язку з чим підстав для скасування чи зміни ухвали Господарського суду Одеської області від 25.03.2019 у справі №  916/795/19 не вбачається.

Відповідно до п. «в» ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги) покладаються на Одеське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, оскільки доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування оскаржуваного рішення не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Керуючись статями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284

ГПК України, колегія суддів -,

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 25.03.2019 у справі №  916/795/19– залишити без змін.

Апеляційну скаргу Одеського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України – залишити без задоволення.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Одеське обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена в касаційному порядку, передбаченому параграфом 1 глави 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 15.05.2019.

Головуючий суддя                                                                      І.Г. Філінюк

Суддя                                                                                          О.Ю. Аленін

Суддя                                                                                          Л.В. Лавриненко