ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/251/19

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Курко Д.В.

За участю представників сторін:

Від позивача: Гуль В.М. на підставі довіреності;

Від відповідача: не з'явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю „Міжнародний аеропорт „Одеса" до фізичної особи-підприємця Бельшина Олександра Григоровича про стягнення 14 277,22 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю „Міжнародний аеропорт „Одеса" (далі по тексту - ТОВ „Міжнародний аеропорт „Одеса") звернулось до господарського суду із позовною заявою до фізичної особи-підприємця Бельшина Олександра Григоровича (далі по тексту - Бельшин О.Г.) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 14 277,22 грн., яка складається із суми основного боргу у розмірі 11 270,23 грн., пені у розмірі 2615,09 грн., трьох відсотків річних у розмірі 220,95 грн. та збитків від інфляції у розмірі 280,15 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобов'язань, прийнятих на себе за умовами договору оренди нежитлового приміщення №40/3-2017 від 01.08.2017р. в частині сплати орендних платежів.

Представник відповідача в судові засідання по даній справі не з'явився та про причини неявки суд не повідомив. При цьому, суд зазначає, що конверти із поштовими відправленнями суду, які були надіслано судом за адресою місцезнаходження Бельшина О.Г.: 65062, АДРЕСА_1, згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань були повернуті суду у зв'язку із неможливістю вручення адресату. Оскільки Бельшиним О.Г. не було надано суду відзиву на позов, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

01.08.2017р. між ТОВ „Міжнародний аеропорт „Одеса" (Орендодавець) та Бельшиним О.Г. (Орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення №40/3-2017, відповідно до п. п. 1.1-1.3 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове цільове платне користування нежилі приміщення на першому поверсі будівлі центрального матеріального складу, загальною площею 112,82 кв. м., які знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Одеса, Центральний аеропорт, 6уд, 2 (далі - об'єкт оренди). Вказані у договорі приміщення передаються Орендарю виключно для ведення виробничої діяльності. Договір укладено на строк з 01.08.2017р. по 31.12.2018р.

Статтею 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до статті 761 цього Кодексу право передання майна у найм має власник речі або особа, якій належать майнові права. Наймодавцем може бути також особа, уповноважена на укладення договору найму.

Згідно з п. п. 2.1, 2.2, 2.4 договору оренди №40/3-2017 від 01.08.2017р. Орендна плата за цим договором становить 4000,00 грн. Оплата здійснюється Орендарем з моменту підписання акту приймання-передачі об'єкта оренди та припиняється: з моменту фактичного звільнення Орендарем приміщення, що підтверджується підписанням сторонами акта приймання-передачі об'єкта оренди Орендодавцю. До орендної плати не включаються, зокрема, компенсація витрат за комунальні послуги (компенсація витрат за послуги тепло-, водопостачання здійснюється за окремим договором); компенсація вартості експлуатаційних витрат; компенсація витрат на електроенергію (компенсація витрат здійснюється за експлуатаційною угодою, що є додатком до цього договору); компенсація витрат на послуги зв'язку; послуги з утримання інфраструктури.

Відповідно до п. 2.5 договору оренди №40/3-2017 від 01.08.2017р. до 10 числа місяця, наступного за звітним, Орендодавець виставляє Орендарю рахунок та акт приймання-передачі послуг. Оплата рахунку здійснюється Орендарем до 15 числа того ж місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності. Підписаний акт приймання-передачі наданих послуг Орендар зобов'язується передати в бухгалтерію Орендодавця протягом 5 (п'яти) днів з моменту його отримання. Якщо протягом цього строку акт приймання-передачі наданих послуг не буде повернутий Орендодавцю, такий акт буде вважатися підписаним сторонами.

Положеннями п. 4.1.3 договору оренди №40/3-2017 від 01.08.2017р. передбачено, що оплата рахунків проводиться Орендарем до 15 (п'ятнадцятого) числа місяця, наступного за звітним, незалежно від результатів його господарської діяльності. Підписаний акт приймання-передачі наданих послуг Орендар зобов'язаний повернути в бухгалтерію Орендодавця протягом 5-ти днів з моменту його отримання. Окремо оплачувати за власний рахунок фактичні витрати за користування водою, каналізацією, електроенергією, опаленням, інші послуги та витрати, які не включені в орендну плату, для чого протягом 10 днів з моменту підписання договору укласти відповідні договори.

Умовами п. 4.12 договору оренди №40/3-2017 від 01.08.2017р. врегульовано, що після закінчення строку дії договору або у разі його дострокового розірвання Орендар зобов'язаний у 15-денний строк або в строк, визначений у повідомленні про розірвання договору, передати Орендодавцю об'єкт оренди за актом приймання-передачі в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в оренду, та відшкодувати Орендодавцеві збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об'єкта оренди.

Відповідно до п. 6.2 договору оренди №40/3-2017 від 01.08.2017р. за несвоєчасне внесення або внесення не в повному обсязі орендної плати Орендодавець має право нарахувати Орендарю пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, з урахуванням індексації, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу, включаючи день оплати, а також санкції, передбачені чинним законодавством України та договором.

На виконання умов договору оренди №40/3-2017 від 01.08.2017р. між сторонами по справі 01.08.2017р. було підписано акт приймання-передачі приміщення, відповідно до якого Орендодавець передає, а Орендар приймає у строкове цільове платне користування нежилі приміщення на першому поверсі будівлі центрального матеріального складу, загальною площею 112,82 кв. м., які знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Одеса, Центральний аеропорт, 6уд, 2.

В силу положень ст.ст. 765, 766 ЦК України наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму. Якщо наймодавець не передає наймачеві майно, наймач має право за своїм вибором: вимагати від наймодавця передання майна і відшкодування збитків, завданих затримкою; відмовитися від договору найму і вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Додатковою угодою №3 (експлуатаційна угода про компенсацію використаної електричної енергії) до договору оренди №40/3-2017 від 01.08.2017р. сторонами було врегульовано питання відшкодування Орендарем на користь Орендодавця вартості спожитої електричної енергії.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди №3 до договору оренди №40/3-2017 від 01.08.2017р. Орендодавець забезпечує приміщення, передане в оренду Орендарю електричною енергією для потреб електроустановок останнього напругою за ІІІ-ю категорією надійності електропостачання електроприймачів з дозволеною потужністю 10 кВт напругою 380 В, що розташоване в нежилому приміщенні будови столярної майстерні (площа 112,82 кв. м.), а Орендар компенсує Орендодавцю вартість спожитої електроенергії за її фактичним використанням, відповідно до показників електролічильника Орендаря згідно з тарифами електропостачальної організації, витрати за послуги з використання електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. п. 2.3.4, 2.4 додаткової угоди №3 до договору оренди №40/3-2017 від 01.08.2017р. Орендар зобов'язаний щомісячно самостійно одержати в бухгалтерії Орендодавця рахунок та акт приймання-передачі за отримані послуги в минулому місяці для розрахунку. У разі звільнення Орендарем займаного приміщення, реорганізації, ліквідації Орендар зобов'язаний повідомити Орендодавця за 20 діб до дня зміни власника приміщення і в цей самий термін здійснити сплату усіх видів платежів, передбачених цією угодою до дня зміни власника приміщення, а Орендодавець зобов'язаний припинити постачання електричної енергії з дня звільнення Орендарем приміщення.

Згідно з п. 7.4 додаткової угоди №3 до договору оренди №40/3-2017 від 01.08.2017р. щомісячно 22-23 числа Орендар зобов'язаний надавати письмово в електрослужбу Орендодавця дані про спожиту електроенергію за поточний місяць за формою акту про обсяги використаної електроенергії.

Положеннями п. 7.10 додаткової угоди №3 до договору оренди №40/3-2017 від 01.08.2017р. до 10 числа місяця, наступного за звітним, Орендодавець виставляє Орендарю рахунок та акт приймання-передачі послуг. Орендар зобов'язаний щомісячно самостійно одержувати в бухгалтерії Орендодавця рахунок та акт приймання-передачі за отримані послуги в минулому місяці для розрахунку. Оплата рахунку здійснюється Орендарем до 15 числа того ж місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності. Підписаний акт приймання-передачі наданих послуг Орендар зобов'язується передати в бухгалтерію Орендодавця протягом 5 днів з моменту його отримання. Якщо протягом цього строку акт приймання-передачі наданих послуг не буде повернутий Орендодавцю, такий акт буде вважатись підписаним сторонами.

Відповідно до п. п. 8.1, 8.2 додаткової угоди №3 до договору оренди №40/3-2017 від 01.08.2017р. умови цієї додаткової угоди набирають чинності з дати набрання чинності договором оренди №40/3-2017 від 01.08.2017р. Ця угода є чинною протягом дії договору нежитлового приміщення №40/3-2017 від 01.08.2017р.

Шляхом підписання додаткової угоди від 14.05.2018р. до договору оренди №40/3-2017 від 01.08.2017р. (додаток №4 до договору) сторонами було викладено п. 1.3 договору у новій редакції, відповідно до якого договір укладено на строк з 01.08.2017р. по 24.06.2018р. включно.

24.06.2018р. між ТОВ „Міжнародний аеропорт „Одеса" та Бельшиним О.Г. було підписано акт приймання-передачі (повернення) орендованого приміщення, з якого вбачається, що Орендарем було повернуто, а Орендодавцем прийнято нежилі приміщення на першому поверсі будівлі центрального матеріального складу, загальною площею 112,82 кв. м., які знаходиться за адресою: Одеська обл., м. Одеса, Центральний аеропорт, 6уд, 2.

На виконання умов договору оренди №40/3-2017 від 01.08.2017р. ТОВ „Міжнародний аеропорт „Одеса" було виставлено Бельшину О.Г. рахунки та складено наступні акти приймання-передачі наданих послуг: рахунок №1281 від 30.04.2018р. на суму 4000,00 грн., акт №1388 від 30.04.2018р. на суму 4000,00 грн., рахунок №1691 від 31.05.2018р. на суму 4000,00 грн., акт №1806 від 31.05.2018р. на суму 4000,00 грн., рахунок №2177 від 24.06.2018р. на суму 3199,99 грн., акт №2309 від 24.06.2018р. на суму 3199,99 грн., рахунок №1568 від 30.04.2018р. на суму 39,66 грн., акт №1679 від 30.04.2018р. на суму 39,66 грн., рахунок №1981 від 31.05.2018р. на суму 15,29 грн., акт №2108 від 31.05.2018р. на суму 15,29 грн., рахунок №2420 від 30.06.2018р. на суму 15,29 грн., акт №2558 від 30.06.2018р. на суму 15,29 грн. При цьому, надані позивачем акти наданих послуг відповідачем не підписані.

08.11.2018р. ТОВ „Міжнародний аеропорт „Одеса" звернулось до Бельшина О.Г. із претензією №1, відповідно до якої позивач, посилаючись на неналежне виконання відповідачем прийнятих на себе зобов'язань за договором оренди №40/3-2017 від 01.08.2017р., просив сплатити заборгованість у загальному розмірі 11 270,23 грн. До претензії позивачем було додано вище перераховані акти та рахунки на оплату. Оскільки претензія позивача була залишена відповідачем без відповіді та задоволення, ТОВ „Міжнародний аеропорт „Одеса" звернулось до господарського суду із даними позовними вимогами.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи вимог, суд виходить з наступного.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 286 ГК України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Орендна плата встановлюється у грошовій формі. Залежно від специфіки виробничої діяльності орендаря орендна плата за згодою сторін може встановлюватися в натуральній або грошово-натуральній формі. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Статтею 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Проте, як свідчать матеріали справи, в порушення прийнятих на себе зобов'язань Бельшиним О.Г. не було внесено орендної плати та не відшкодовано вартості спожитої електричної енергії протягом квітня - червня 2018р., у зв'язку з чим, за відповідачем рахується прострочена заборгованість у загальному розмірі 11 270,23 грн. При цьому, господарський суд зауважує, що не підписання відповідачем актів за договором оренди №40/3-2017 від 01.08.2017р. та додатковою угодою №3 до нього, які були надіслані позивачем на адресу відповідача разом із претензією №1 від 08.11.2018р., є достатніми доказами на підтвердження заявлених позивачем вимог. Господарський суд зазначає, що не підписання з боку Бельшина О.Г. вказаних актів не є підставою для звільнення відповідача від обов'язку сплати орендної плати та відшкодування вартості електричної енергії.

Крім того, господарський суд, враховуючи правову природу договору оренди майна, за умовами якого Орендодавець передає майно у строкове платне користування Орендаря, а також враховуючи наявний в матеріалах справи акт приймання-передачі майна від 01.08.2017р., вважає за необхідне зауважити, що достатнім доказом на підтвердження виникнення в Орендаря обов'язку оплачувати орендну плату є безпосередньо сам факт користування приміщенням. При цьому, виникнення обов'язку зі сплати орендних платежів не пов'язується із підписанням між сторонами актів наданих послуг, оскільки Орендар зобов'язаний сплачувати орендні платежів в силу вимог чинного законодавства та положень договору.

Господарський суд також зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження звернення Бельшина О.Г. до ТОВ „Міжнародний аеропорт „Одеса" із проханням надати акт приймання-передачі послуг за додатковою угодою №3 до договору оренди №40/3-2017 від 01.08.2017р., у зв'язку з чим, господарський суд враховуючи вимоги додаткової угоди, доходить висновку, що обсяг та вартість спожитої відповідачем електричної енергії є погодженими між сторонами по справі.

З огляду на вище викладене, господарський суд доходить висновку про обґрунтованість заявлених ТОВ „Міжнародний аеропорт „Одеса" позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 11 270,23 грн. за період з квітня по червень 2018р. включно, що має наслідком задоволення позову у названій частині вимог.

З посиланням на умови п. 6.2 договору оренди №40/3-2017 від 01.08.2017р. позивачем було нараховано Бельшину О.Г. до сплати пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за порушення строків сплати передбачених договором та додатковою угодою №3 платежів, у загальному розмірі 2615,09 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов'язання. Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов'язань. Частиною ст. ст. 547, 548 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Так, згідно ч. ч. 1 - 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання.

При цьому, відповідно до преамбули 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР (із змінами та доповненнями) вказаний закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

При здійсненні нарахування пені слід мати на увазі приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно з якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно з п. 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (з наступними змінами і доповненнями) огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 ГПК України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Проаналізувавши здійснений позивачем розрахунок пені, заявленої до стягнення, та суми, на які необхідно здійснювати її нарахування, суд дійшов висновку, що правильним розміром пені є сума 2598,05 грн. Господарський суд зазначає, що при здійсненні нарахування пені позивачем не було враховано вимог ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, а також неправильно визначено суму заборгованості, на яку позивачем було нараховано пеню протягом періоду з 15.05.2018р. по 12.07.2018р.

Підсумовуючи вищенаведене, господарський суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ТОВ „Міжнародний аеропорт „Одеса" у названій частині шляхом присудження до стягнення із Бельшина О.Г. на користь позивача пені у розмірі 2598,05 грн.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У зв'язку із порушенням відповідачем прийнятих на себе грошових зобов'язань за договором оренди №40/3-2017 від 01.08.2017р. та додатковою угодою №3 до договору, позивачем, в порядку ст. 625 ЦК України на суму основного боргу було нараховано Бельшину О.Г. до сплати 3% річних в сумі 220,95 грн. та збитки від інфляції у розмірі 280,15 грн. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок трьох відсотків річних та збитків від інфляції, господарський суд зазначає, що здійснений позивачем розрахунок є правильним, у зв'язку з чим, позовні вимоги ТОВ „Міжнародний аеропорт „Одеса" у частині стягнення із Бельшина О.Г. 3% річних в сумі 220,95 грн. та збитків від інфляції у розмірі 280,15 грн. підлягають задоволенню судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищезазначене, позов товариства з обмеженою відповідальністю „Міжнародний аеропорт „Одеса" до фізичної особи-підприємця Бельшина Олександра Григоровича підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення на користь позивача суми основного боргу у розмірі 11 270,23 грн., пені у розмірі 2598,05 грн., трьох відсотків річних у розмірі 220,95 грн. та збитків від інфляції у розмірі 166,43 грн. відповідно до ст. ст. 11, 15, 509, 525, 530, 526, 547, 549, 610, 611, 612, 617, 759, 762, 765, 766 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 231, 286, 343 Господарського кодексу України, ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР. В решті позову необхідно відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 - 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Бельшина Олександра Григоровича /65062, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1/ на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Міжнародний аеропорт „Одеса" /65054, Одеська область, м. Одеса, вул. Центральний аеропорт, 6уд 2, ідентифікаційний код 37947040/ суму основного боргу у розмірі 11 270,23 грн. /одинадцять тисяч двісті сімдесят грн. 23 коп./, пеню у розмірі 2598,05 грн. /дві тисячі п'ятсот дев'яносто вісім грн. 05 коп./, три відсотки річних у розмірі 220,95 грн. /двісті двадцять грн. 95 коп./, збитки від інфляції у розмірі 166,43 грн. /сто шістдесят шість грн. 43 коп./, судовий збір у розмірі 1918,09 грн. /одна тисяча дев'ятсот вісімнадцять грн. 09 коп./.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 02.05.2019р.

Суддя С.П. Желєзна