ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року                                                                           Справа №918/786/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Демидюк О.О., суддя Павлюк І.Ю. ,  суддя Савченко Г.І.

при секретарі судового засідання Вавринчук А.І.

Представники сторін в судове засідання не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" на рішення господарського суду Рівненської області від 12.02.2019 року у справі №918/786/18 (суддя Церковна Н.Ф., повний текст рішення складено 14.02.2019 року)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубна металургійна компанія - Дніпро"

до Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс"

про стягнення заборгованості в сумі 136 805,08 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Рівненської області від 12.02.2019 року у справі №918/786/18 позов задоволено, стягнуто з Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Трубна металургійна компанія - Дніпро" 55 633, 82 грн основного боргу, 21 037,19 грн пені, 3 704, 33 грн трьох відсотків річних, 2 063, 56 інфляційних втрат та 2 052,10 грн судового збору.

Закрито провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення з Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" 54 366, 18 грн основного боргу у зв'язку з тим, що відповідачем частково сплачено наявну заборгованість.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач Приватне підприємство "Агро-Експрес-Сервіс" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Рівненської області від 12.02.2019 року у справі №918/786/18 та прийняти нове рішення, яким  відмовити у задоволенні позовних вимог ТзОВ "Трубна металургійна компанія - Дніпро" до ПП "Агро-Експрес-Сервіс" заборгованості, з урахуванням нарахованої пені, 3 % річних, інфляційних, у загальній сумі 136 805,08 (сто тридцять шість тисяч вісімсот п’ять гривень 08 копійок) грн., в частині стягнення з ПП "Агро-Експрес-Сервіс" 110 000,00 грн. суми основного боргу, 3033,93 грн. - пені, 509,28 грн. - відсотків річних, 2 063,56 грн. інфляційних, 290,10 грн. судового збору. Решту позовних вимог залишити без змін.

Апелянт вважає, що судом першої інстанції не було зобов’язано сторони процесу провести звірку взаєморозрахунків зі складенням відповідного Акту, не було досліджено аргументи відповідача, що призвело до невірного тлумачення обставин справи і як наслідок допущення недоліків, неточностей та розбіжностей при прийнятті оскаржуваного рішення.

В обгрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що суд першої інстанції вирішив стягнути з ПП "Агро-Експрес-Сервіс" на користь ТОВ "Трубна металургійна компанія - Дніпро" 55 633,82 грн. основного боргу, 3 704,33 грн. 3% річних, 21 037,19 грн. пені, 2 063,56 грн. інфляційних втрат та 2 052,10 грн. судового збору.

Відповідачем, згідно платіжного доручення № 273 від 15.01.2019 року було здійснено оплату наявної заборгованості в сумі 90 000,00 грн. (дев’яносто тисяч гривень).

Однак, суд здійснив невірні висновки щодо розподілу оплати заборгованості. Як вбачається з платіжного доручення № 273 від 15.01.2019 року призначення платежу: за труби згідно специфікації № 2 до договору № 2803/18 від 28.03.2018 року.

Саме порушення договірних зобов’язань є предметом спору по даній справі, і платіж здійснено згідно договору, по якому виникла заборгованість.

Судом першої інстанції не було встановлено і викладено в рішенні позиції сторін щодо даного платежу.

Також, судом першої інстанції не правильно було розтлумачено обставини виникнення моменту виконання зобов’язання по договірних відносинах між Позивачем і Відповідачем.

У рішенні від 14.02.2019 року по справі № 918/786/18 жодним чином не згадується відзив на позовну заяву Відповідача, який містить позицію Відповідача щодо вказаного спору.

Відповідно до п. 4.1. Покупець здійснює 100% передоплату партії товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця протягом 3-х банківських днів з моменту виставлення рахунку.

Згідно умов п. 4.2. Договору - можливі інші умови розрахунків, які погоджуються додатково.

Як вбачається з пунктів 2 специфікацій № 5 від 08.08.2018 року та № 6 від 09.08.2018 року - у кожній з них визначено умови оплати. З цього можна зробити висновок, що у випадку визначення сторонами договору умов оплати у специфікаціях, вступає в дію п. 4.2. Договору.

У відповідності з ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України (далі - ЦКУ), якщо договором встановлений обов'язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до ст. 530 ЦКУ.

Беручи до уваги ч. 2 ст. 530 ЦКУ, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги.

17 листопада 2018 року Відповідачем було отримано від Позивача вимогу (про сплату грошових коштів за поставлену продукцію), внх №211 від 12 11 2011 року

Керуючись умовою, передбаченою ч. 2 ст. 530 ЦКУ иарахуваиил штрафних санкцій, відсотків річних та інфляційних втрат може здійснюватися лише після спливу 7 (семи) днів з моменту отриманий ГЩ "Агро-Бкспрес- Серис" вказаної вимоги.

Згідно ч. 5. Ст. 254 ЦКУ якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, шо визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку е перший за ним робочий день. Так як останній день строку оплати згідно вимоги Позивача припадає на 24,11.201$ року, суботу, останнім днем строку оплати вважається 26.11.2018 року. Тобто днем, з якого можуть нараховуватися пеня, 3% річних, та інфляційні втрати є 27.11.2018 року.

Додаток № 38 до позовної заяви ТОВ "Трубна Металургійна Компанія-Дніпро" містить розрахунок пені, 3% річних, та інфляційних втрат. Проте, позивачем невірно здійснено розрахунок так як дата виникнення заборгованості щодо специфікацій № 5 від 08.08.2018 року та № 6 від 09.08.2018 року вказана з помилкою.

Розрахунок відсотків річних та інфляційних втрат шодо специфікацій № 5 від 08.08.2018 року та № 6 від 09.08.2018 року, буде наступним:

Пеня за період з 27.11.2018 року - 07.12.2018 року при заборгованості за даними специфікаціями в сумі 56847.79 грн. сума пені порівнюватиме 308,38 гри. (триста вісім гривень 38 копійок).

Відсотки річних за період з 27.11.2018 року - 07.12.2018 року при заборгованості за даними специфікаціями в сумі 56847,79 грн., сума відсотків річних дорівнюватиме 51,40 грн. (п’ятдесят одна гривня 40 копійок).

За період з 27.11.2018 року - 07.12.2018 року при заборгованості за даними специфікаціями в сумі 56 847.79 грн. період прострочення платежу менший за місяць, тому інфляційні втрати не нараховуються.

Таким чином, різниця між невірно обчисленими Позивачем, щодо специфікацій № 5 від 08.08.2018 року та № 6 від 09.08.2018 року, пенею, інфляційними втратами та розрахунками в даній апеляційній скарзі дорівнює 3 437,77 грн..

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" на рішення господарського суду Рівненської області від 12.02.2019 року у справі №918/786/18 та призначено її до розгляду на 13.05.2019 року.

11.04.2019 року від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просив рішення господарського суду Рівненської області від 12.02.2019 року у справі №918/786/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, також просив здійснювати розгляд справи №918/786/18 без присутності його представника.

11.05.2019 року від представника апелянта надійшло клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги на іншу дату, у зв'язку із його зайнятістю в судовому засіданні по іншій справі.

Розглянувши клопотання про відкладення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні, тощо).

При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами.

За приписами ч.ч.1-3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав:

1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання;

2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними;

3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи;

4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки;

2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки;

3) невки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з'явилася особа, яку він представляє, або інший її представник;

4) невки в судове засідання учасника справи, якщо з'явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов'язковою.

Отже, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

А тому, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання представника апелянта про відкладення розгляду апеляційної скарги на іншу дату задоволенню не підлягає.

В судове засідання 13.05.2019 року представники сторін не з'явились.

Сторони по справі були належним чином повідомлені про час та дату судового засідання, що підтверджується долученими до матеріалів справи рекомендованими повідомленнями.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзив на апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню враховуючи наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 березня 2018 року між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) укладено договір поставки №2803/18 (далі договір), за умовами якого продавець зобовязується продати та передати у власність покупця, а Покупець зобовязується прийняти та оплатити металопродукцію (далі - товар) (п. 1.1. договору).

Цей договір вступає в силу з моменту підписання і діє до 31.12.2020 року. Закінчення строку дії договору не звільняє сторін від проведення розрахунків по ньому (п. п. 11.1, 11.2 договору).

Договір підписаний уповноваженими представниками позивача та відповідача та скріплений печатками сторін.

Відповідно до п. 1.2. договору, найменування продукції, асортимент, якість, кількість, вартість одиниці, та загальна сума товару, а також умови та строки передачі товару зазначаються у специфікаціях або рахунках, які є невідємною частиною даного договору.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що покупець здійснює 100 % передоплату партії товару, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця на протязі 3-х банківських днів з моменту виставлення рахунку. Згідно з п. 4.2 договору, можливі інші умови розрахунків, які погоджуються додаткового.

Сторонами були погоджені та підписані специфікації №1-6 до договору поставки.

Пунктом 2 специфікації №2 від 07.06.2018 року передбачені наступні умови оплати:

50 % - передоплата після підписання додатку;

50% - по факту виготовлення товару.

Пунктом 2 специфікацій №5-6 сторони передбачили 100 % передоплату за товар.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов договору та специфікацій до нього позивач поставив відповідачу товар, а відповідач прийняв товар на загальну суму 2 283 350, 00 грн, про що свідчать видаткові накладні №РН-207 від 25.06.2018 року, №РН-162 від 06.06.2018 року, №РН-208 від 25.06.2018 року, №РН-220 від 02.07.2018 року, №РН-328 від 09.08.2018 року, №РН-329 від 09.08.2018 року, №РН-330 від 09.08.2018 року, №РН-333 від 09.08.2018 року, №РН-332 від 09.08.2018 року, та виставило відповідні рахунки на оплату № СФ-188 від 04.06.2018 року, № СФ-194 від 06.06.2018 року, № СФ-240 від 23.06.2018 року, СФ-255 від 02.07.2018 року, СФ-325 від 07.08.2018 року, СФ-326 від 07.08.2018 року, СФ-339 від 09.08.2018 року (а.с. 21 - 53).

Факт виконання поставки товару позивачем та прийняття його відповідачем підтверджується підписом останнього у відповідній графі про отримання та скріпленням печаткою юридичної особи вказаних видаткових накладних.

Водночас, відповідач за поставлений товар розрахувався частково, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 54-76).

Враховуючи наведене, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений товар за вказаними вище видатковими накладними та специфікаціями на день подання позову до суду становить по специфікації №2 - 54 366, 18 грн, специфікації №5 - 3 750 грн, специфікації №6 - 53 097, 79 грн.

В порядку досудового врегулювання спору 13.11.2018 року позивачем було відправлено відповідачу лист з вимогою про оплату існуючої заборгованості, однак вказаний лист був залишений останнім без відповіді та задоволення.

У грудні 2018 року позивач до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 136 805, 08 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між позивачем та відповідачем договору поставки № 2803/18 від 28.03.2018 року, внаслідок чого позивачем заявлено вимоги про стягнення боргу за поставлену продукцію в сумі 110 000, 00 грн.

Крім того, за несвоєчасне проведення розрахунків за поставлений товар позивачем нараховано 21 037, 19 грн пені, 3 704, 33 грн трьох відсотків річних, 2 063, 56 інфляційних втрат.

Після порушення провадження у справі відповідач оплатив наявну заборгованість в сумі 90 000, 00 грн., що підтверджується наданим відповідачем платіжним дорученням №273 від 15.01.2019 року з призначенням платежу: за труби зг. спец. №2 до договору №2803/18 від 28.03.2018 року (а.с. 129).

Враховуючи те, що відповідачем частково сплачено наявну заборгованість,суд першої інстанції дійшов висновку, що провадження у справі в частині вимог про стягнення основної заборгованості в сумі 54 366, 18 грн. підлягає закриттю.

Здійснивши перерахунок заявлених позивачем до стягнення з відповідача сум пені, інфляційних втрат та 3% річних, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача вказаних сум підлягають задоволенню за розрахунком позивача в повному розмірі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Однією з підстав виникнення господарського зобов'язання згідно із ст. 174 Господарського кодексу України, є господарський договір.

За приписами ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Стаття 525 Цивільного кодексу України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

За приписами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Матеріали справи свідчать, що на виконання умов договору та специфікацій до них позивач своєчасно поставив відповідачу продукцію, що підтверджується видатковими накладними №РН-207 від 25.06.2018 року, №РН-162 від 06.06.2018 року, №РН-208 від 25.06.2018 року, №РН-220 від 02.07.2018 року, №РН-328 від 09.08.2018 року, №РН-329 від 09.08.2018 року, №РН-330 від 09.08.2018 року, №РН-333 від 09.08.2018 року, №РН-332 від 09.08.2018 року, та виставило відповідні рахунки на оплату № СФ-188 від 04.06.2018 року, № СФ-194 від 06.06.2018 року, № СФ-240 від 23.06.2018 року, СФ-255 від 02.07.2018 року, СФ-325 від 07.08.2018 року, СФ-326 від 07.08.2018 року, СФ-339 від 09.08.2018 року (а.с. 21 - 53).

Станом на 07.12.2018 року позивачем було поставлено товар на загальну суму 2 283 350 грн., однак відповідачем було сплачено лише 2 173 350 грн.

Тобто відповідач мав прострочену заборгованість перед позивачем в сумі 110 000 грн.

З вище викладеного вбачається, що позивач в повному обсязі виконав свої зобов'язання по поставці товару, а відповідач порушив строки оплати за поставлений товар, чим порушив п. 4.1. Договору поставки та п. 2 специфікацій №2, 5, 6. та станом на 07.12.2018 року по вище зазначеним специфікаціям та накладним не оплатив 11 000 грн.

Також, з матеріалів справи вбачається, що в порядку досудового врегулювання спору 13.11.2018 року позивачем було відправлено відповідачу лист з вимогою про оплату існуючої заборгованості.

До вказаної вимоги позивачем було долучено акт звірки розрахунків за період з 01.01.2018 по 12.11.2018 року.

Лист з вимогою про оплату існуючої заборгованості, а також акт звірки розрахунків було отримано ПП "Агро-Експрес-Сервіс" 15.11.2018 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення однак вказаний лист був залишений останнім без відповіді та задоволення (а.с. 77 - 83).

Як вбачається з матеріалів справи, після порушення провадження у справі відповідач оплатив наявну заборгованість в сумі 90 000, 00 грн., що підтверджується наданим відповідачем платіжним дорученням №273 від 15.01.2019 року з призначенням платежу: за труби зг. спец. №2 до договору №2803/18 від 28.03.2018 року (а.с. 129).

Відповідно до ст. 601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом предявлення вимоги.

Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Отже, зарахування - це односторонній правочин, який за правовими наслідками не відрізняється від виконання зобовязання належним чином.

Зарахування можливе за наявності таких умов: зустрічність вимог - одночасна участь сторін у двох зобов'язаннях і при цьому кредитор за одним зобов'язанням є боржником в іншому зобов'язанні;

- однорідність вимог (гроші, однорідні речі);

- настання строку виконання зобов'язання або визначення строку моментом запитання, або щоб термін виконання не був вказаний взагалі, тобто виконання можна було вимагати в будь-який момент;

- звернення з заявою однієї сторони до іншої.

Враховуючи, що заява ПП "Агро-Експрес-Сервіс" про зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 90 000 грн. відсутні, а заборгованість відповідача перед позивачем за специфікаєю №2  становить лише 54 366, 18 грн., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про зарахування погашення заборгованості лише в межах суми боргу по специфікації №2 та закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення основної заборгованості в сумі 54 366, 18 грн.

Перевіривши розрахунки суми пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, колегія суддів  вважає занеобхідне зазначити наступне.

Право на нарахування пені визначене п. 7.2. договору, за яким у разі недотримання покупцем строків оплати товару, покупець сплачує на користь продавця пеню в розмірі діючої облікової ставки НБУ від суми не оплаченого в строк товару за кожен день прострочення.

Приписами ст. 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 6 ст. 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) (лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 року № 62-97 року.

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

При перевірці заявлених позивачем до стягнення з відповідача сум пені, 3% річних та інфляційних втрат судом першої інстанції було встановлено, що дата виникнення заборгованості по специфікаціям №2, 5, 6  вказана з помилкою.

Здійснивши перерахунок заявлених позивачем до стягнення з відповідача сум пені, інфляційних втрат та 3% річних, суд першої інстанції встановив, що розрахунки суми пені, 3% річних та інфляційних втрат позивача є меншими не перевищують обрахованого судом розміру.

Перевіривши розрахунки здійснені судом першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що вони є арифметично правильними.

Відповідно до ч. 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Враховуючи, що суд обмежений в праві вийти за межі позовних вимог в частині стягнення сум пені, інфляційних втрат та 3% річних, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача вказаних сум підлягають задоволенню за розрахунком позивача в повному розмірі.

Щодо посилань апелянта на те, що судом першої інстанції було неправильно встановлено обставини виникнення моменту виконання зобов'язання за договором поставки товару по специфікаціям №5 та №6, оскільки нарахування штрафних санкцій, відсотків річних та інфляційних втрат може здійснюватися лише після спливу 7 днів з моменту отримання ПП "Агро-Експрес-Сервіс" вимоги від ТзОВ "Трубна металургійна компанія - Дніпро" колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що покупець здійснює 100 % передоплату партії товару, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця на протязі 3-х банківських днів з моменту виставлення рахунку. Згідно з п. 4.2 договору, можливі інші умови розрахунків, які погоджуються додатково.

Сторонами були погоджені та підписані специфікації №1-6 до договору поставки.

Пунктом 2 специфікацій №5-6 сторони передбачили 100 % передоплату за товар.

Так, по специфікації №5, видаткова накладна №РН-329 від 08.08.2018, рахунок-фактура №СФ-326 виставлений 07.08.2018 року, граничний строк оплати товару настав 10.08.2018 року.

По специфікації №6, видаткова накладна №РН-332 від 09.08.2018, рахунок-фактура №СФ-339 виставлений 09.08.2018 року, граничний строк оплати товару настав 10.08.2018 року.

Докази того, що сторонами погоджувалися інші умови розрахунків в матеріалах справи відсутні.

А тому, посилання апелянта на те, що оплата за поставлений товар могла ним здійснюватися лише після спливу 7 днів з моменту отримання ПП "Агро-Експрес-Сервіс" вимоги від ТзОВ "Трубна металургійна компанія - Дніпро", колегія суддів вважає безпідставними.

Посилання апелянта на те, що судом першої інстанції не було зобов'язано сторони провести звірку взаєморозрахунків за договором поставки товару зі складенням відповідного акту колегія суддів не приймає до уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивачем на адресу відповідача надсилвся Лист з вимогою про оплату існуючої заборгованості, а також акт звірки розрахунків, однак вказаний лист та акт звірки розрахунків був залишений останнім без відповіді та задоволення (а.с. 77 - 83).

Відповідно до п. 10.2 Договору сторона для якої виникла неможливість виконання зобов'язанння зобов'язана невідкладно повідомити іншу сторону в письмовому вигляді про неможливість виконання зобов'язання.

Апелянтом не надано жодних доказів, які б підтверджували неможливість виконання взятого на себе зобов'язання щодо оплати за поставлений товар у встановлені договором строки, а також не надано доказів, які б обгрунтовували причини не підписання акту звірки-розрахунків направленого позивачем.

З вище викладеного вбачається, що ПП "Агро-Експрес-Сервіс" здійснював взяті на себе зобов'язання не належним чином.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Інші доводи апелянта викладені ним в апеляційній скарзі, висновків суду першої інстанції не спростовують.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію ("Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод") та практику Суду (Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини) як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).

Статею 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Апелянтом не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції в зв'язку з чим, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вище викладене в сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення господарського суду Рівненської області від 12.02.2019 року у справі №918/786/18 прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права та з врахуванням обставин справи, а тому відсутні правові підстави для його скасування.

На підставі ст.129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги, у зв'язку з відмовою в її задоволенні покладається на апелянта.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" на рішення господарського суду Рівненської області від 12.02.2019 року у справі №918/786/18 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду Рівненської області від 12.02.2019 року у справі №918/786/18 залишити без змін.

3. Справу №918/786/18  повернути до господарського суду Рівненської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття..

Повний текст постанови складений "14" травня 2019 р.

Головуючий  суддя                                                                      Демидюк О.О.

Суддя                                                                                              Павлюк І.Ю.

Суддя                                                                                              Савченко Г.І.