ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/585/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "ОСОБА_1 Дніпро", (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 32; ідент. код 14352406)

до Фермерського господарства ОСОБА_2, (63742, Харківська обл., Куп'янський район, село Кислівка, провулок Чуйкова, будинок 3; ідент. код 36551064)

про стягнення 878686,94 грн.

за участю представників:

позивача не зявився

відповідача - не зявився

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "ОСОБА_1 Дніпро" 28.02.2019 звернулось до господарського суду з позовом до Фермерського господарства ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 170118-А від 17.01.2018 р. в розмірі 878686,94 грн., з яких: 700 000,00 грн. несплачена частка кредиту; 106016,43 грн. несплачені відсотки за користування кредитом; 47342,47 грн. - пеня за несвоєчасну сплату кредиту; 16629,68 грн. пеня за несвоєчасну сплату відсотків; 8800,00 грн. - інфляційні втрати за несвоєчасне погашення кредиту; 3898,36 грн. - інфляційні втрати за несвоєчасне погашення відсотків. Позов обґрунтований неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань по вказаному договору. В якості правових підстав позивач посилається на ст.ст. 526, 629 ЦК України.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04 березня 2019 року позов АТ "ОСОБА_1 Дніпро" прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 922/585/19, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження, у справі розпочате підготовче провадження та призначено підготовче засідання об 11:30 26.03.2019.

У підготовчому засіданні 26.03.2019 у справі № 922/585/19 було постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті в порядку передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України на 23 квітня 2019 року об 11:30 год.

18.04.2019 року від позивача на адресу суду надійшло клопотання (вх 9686) про проведення судового засідання у справі № 922/585/19, яке призначене на 23.04.2019 р. об 11:30 без участі представника АТ "ОСОБА_1 Дніпро". У клопотанні наголошено, що позивач підтримує позовні вимоги у повному обсязі. Суд визнає, що неявка представника позивача у судове засідання не перешкоджає розгляд справи.

У судове засідання 23.04.2019 р. відповідач участь свого повноважного представника не забезпечив, будь-яких доказів або заяв по суті спору до матеріалів справи станом на 23.04.2019 р. не надав. При цьому, відповідач був належним чином повідомлений про факт відкриття провадження у даній справі та про дату, час та місце розгляду справи по суті в порядку приписів п. 3 ч. 6 ст. 242 ГПК України, проте не скористався своїм правом на надання відзиву на позов. Неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи в порядку ч. 1 ст. 202 ГПК України.

Крім того, враховуючи те, що відповідач був належним чином та завчасно повідомлений про час і місце розгляду справи, проте відзив на позовну заяву у строк встановлений судом або докази погашення заборгованості не подав, суд вирішує справу в порядку ч. 9 ст. 165 ГП України за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази надані до суду, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

17.01.2018 року між Публічним акціонерним товариством "ОСОБА_1 ДНІПРО" (банк, позивач) та Фермерським господарством ОСОБА_2 (позичальник, відповідач) було укладено Кредитний договір № 170118-А, за умовами якого банк відкриває позичальнику невідновлювальну кредитну лінію з лімітом кредитування, що дорівнює 700 000,00 грн. на строк до 25 січня 2019 року включно, в межах якої зобовязується надати позичальнику грошові кошти, а позичальник зобовязується отримати кредит, використати кредит за цільовим призначенням, сплатній плату за користування кредитом, повернути кредит у повному обсязі у строки та в порядку, передбаченому договором, а також належно та у повному обсязі використати усі інші умови, передбачені ним договором.

15.08.2018 року найменування банку змінено на Акціонерне товариство "ОСОБА_1 ДНІПРО",

Відповідно до п. 3.1. кредитного договору, сторони погодились із тим, що банк надає позичальнику кредит у межах кредитної лінії строком до «25» січня 2019 року включно.

Відповідно до п. 3.2. кредитного договору, кредит, наданий позичальнику, має бути повернений позичальником в терміни і у порядку, передбаченими в Графіку погашення та зниження ліміту та іншими положеннями цього Договору.

Відповідно до п. 3.3. кредитного договору, у будь якому випадку, в останній день строку, визначеного п.1.1. цього Договору, позичальник зобовязаний повністю погасити всі боргові зобовязання за цим договором, в тому числі всю суму отриманого кредиту, плату за кредит, штрафні санкцій, інші платежі, передбачені цим Договором.

Відповідно до п. 5.1. кредитного договору за користування кредитом позичальник зобовязаний сплачувати на користь банку відповідну плату в порядку і на умовах, передбачених нижче.

Відповідно до п. 5.2. Кредитного договору проценти за користування кредитом (проценти на поточну заборгованість за ОСОБА_1) нараховуються банком у розмірі 23 % (двадцять три) процент річних.

Відповідно до п. 5.3. кредитного договору проценти па прострочену заборгованість за кредитом, нараховуються у розмірі, що на 5 процентних пунктів перевищує розмір процентної ставки, вказаної в п. 5.2. цього Договору, а саме: 28 % (двадцять вісім) процентів річних.

Сторони підтверджують, що встановлення Банком вказаної процентної ставки не є односторонньою зміною умов цього Договору.

Відповідно до п. 5.5. кредитного договору сплата позичальником процентів здійснюється щомісячно в строк до 10 (десятого) числа (включно) кожного місяця, наступного за місяцем їх нарахування.

Як вбачається з матеріалів справи, свої зобов'язання за Договором позивач виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 700 000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером № К/840111 від 18.01.2018 року та виписками по особовим рахункам відповідача за Кредитним договором № 170118-А віл 17.01.2018 року (а.с22-37, 50). Проте, Позичальник (відповідач) свої зобов'язання за Кредитним договором виконав лише частково, сплативши проценти у загальному розмірі 65432,87 грн., що підтверджується меморіальними ордерами № 10 від 09.02.2018 року, № 21 від 27.03.2018 року, № 23 від 13.04.2018 року, № 13041 від 18.05.2018 року, №14568 від 16.08.2018 року (а.с.51-55).

Таким чином станом на час настання строку повернення кредиту у позичальника виникла заборгованість за тілом кредиту у розмірі 700000,00 грн.

25.10.2018 р. позивачем, у зв'язку із невиконанням позичальником умовами Кредитного Договору, останньому було вручено претензію про усунення порушення умов кредитного договору (№ 21-4450 від 24.10.2018 р.) щодо погашення прострочених відсотків. Строк погашення настав, але кошти позичальником не сплачені.

Як зазначає позивач, внаслідок невиконання позичальником умов Кредитного договору, станом на 25.02.2019 року (включно) у останнього виникла заборгованість перед позивачем у загальному розмірі 878 686,94 грн., в тому числі:

- несплачена частка кредиту 700 000,00 грн.;

- несплачені відсотки за користування кредитом у розмірі 106016,43 грн.;

- пеня за несвоєчасну сплату кредиту у розмірі 47 342,47 грн.;

- пеня за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту у розмірі 12629,68 грн.;

- інфляційні втрати за несвоєчасне погашення кредиту 8 800,00 грн.;

- інфляційні втрати за несвоєчасне погашення відсотків 3 898,36 грн.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно піддягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань.

Згідно статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Доводи позивача відповідачем не спростовані, докази сплати відповідачем 700000,00 грн. основного боргу та 106016,43 грн. заборгованості за нарахованими відсотками за Кредитним договором № 170118-А від 17.01.2018 року відсутні, будь-яких інших заперечень проти доводів позивача суду не наведено.

Таким чином, враховуючи, що відповідач в порушення вищенаведених норм закону, а також положень Кредитного договору № 170118-А від 17.01.2018 року у встановлені строки та станом на момент винесення рішення свої зобов'язання в частині повного та своєчасного повернення тіла кредиту та сплати обумовлених договором відсотків не виконав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 700000,00 грн. основного боргу та 106016,43 грн. заборгованості за нарахованими відсотками обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Правові наслідки порушення зобов'язання встановлені статтею 611 Кодексу. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Відповідно до частин першої, третьої статті 549 ЦК України та частини першої статті 230 ГК України неустойкою (штрафними санкціями) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За змістом частин четвертої і шостої статті 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною шостою статті 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено договором або законом, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Таким чином, законодавець передбачив право сторін визначати у договорі розмір санкцій і строки їх нарахування за прострочення виконання зобов'язання. У разі відсутності таких умов у договорі нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано відповідно до частини шостої статті 232 ГК України. (дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 15.04.2015 у справі №3-53гс15).

Відповідно до п. 10.2. кредитного договору за несвоєчасне погашення одержаного кредиту, а також процентів за користування кредитом, банк має право стягнути, а позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період такого прострочення, від суми простроченої заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом, за кожен день прострочення та за весь час існування заборгованості, без застосування, встановлених законодавством обмежувальних строків.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором № 170118-А від 17.01.2018 року позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь пеню за несвоєчасну сплату кредиту у розмірі 47 342,47 грн. окремо за кожен транш за загальний період з 26.10.2018 по 24.02.2019; пеню за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту у розмірі 12629,68 грн. окремо по кожному факту прострочення за загальний період з 13.03.2018 р. по 24.02.2019 р.

Перевіривши правильність нарахування пені, суд дійшов висновку, що дане нарахування не суперечить умовам п. 10.2. договору та вимогам чинного законодавства України, а тому позовні вимоги в частині стягнення пені визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стаття 625 ЦК України передбачає окрему відповідальність за порушення грошових зобовязань, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі встановлених обставин справи, з урахуванням приписів ст. 625 ЦК України, перевіривши розрахунок заявлених до стягнення сум інфляційних втрат, нарахованих за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 8 800,00 грн. та за несвоєчасне погашення відсотків у розмірі 3 898,36 грн., суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавча, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610 - 612, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фермерського господарства ОСОБА_2, (63742, Харківська обл., Куп'янський район, село Кислівка, провулок Чуйкова, будинок 3; ідент. код 36551064) на користь Акціонерного товариства "ОСОБА_1 Дніпро", (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 32; ідент. код 14352406) заборгованість за Кредитним договором № 170118-А від 17.01.2018 року в сумі 878 686,94 грн., а також 13180,31 грн. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено "26" квітня 2019 р.

Суддя ОСОБА_3