ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2019 р. Справа №914/2266/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді О.В. Зварич

суддів О.П. Дубник

Н.М. Кравчук,

секретар судового засідання Лагутін В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Львівського комунального підприємства Заліничнетеплоенерго (надалі ЛКП Залізничнетеплоенерго) б/н від 29.03.2019р. (вх.№01-05/1225/19 від 01.04.2019р.) та Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз (надалі ПАТ Львівгаз) б/н від 03.04.2019р. (вх.№01-05/1259/19 від 04.04.2019р.)

на ухвалу господарського суду Львівської області від 15.03.2019р. про закриття провадження (суддя У.І. Ділай; повний текст ухвали складено 15.03.2019р.)

у справі № 914/2266/18

за позовом: ЛКП Залізничнетеплоенерго

до відповідача: ПАТ Львівгаз

про визнання недійсним рішення від 30.10.2018р. Центральної комісії з розгляду актів та скасування господарської санкції у вигляді здійснення донарахування обсягів не облікованого об`єму природного газу в розмірі 6,681 тис.м3 за період із 01.05.2018р. по 15.05.2018р. на суму 71112,96 грн.,

за участю:

від позивача: Посікіра Р.Р. адвокат (ордер серії ЛВ № 139942 від 29.03.2019 року);

від відповідача: Білоус К.В. адвокат (довіреність № 007.1ДР-108-0419 від 03.04.2019 року)

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та клопотання

07.12.2018р. ЛКП «Залізничнетеплоенерго» звернулось до господарського суду Львівської області з позовом до ПАТ Львівгаз про визнання недійсним рішення від 30.10.2018р. Центральної комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС про задоволення акта про порушення № 12 (бланк 004680) від 30.05.2018р. та скасування оперативно-господарської санкції у вигляді здійснення донарахування обсягів не облікованого об`єму природного газу в розмірі 6,681 тис.м3 за період із 01.05.2018р. по 15.05.2018р. на суму 71112,96 грн.

28.02.2019р. ПАТ «Львівгаз» подало клопотання за вх.№8644/19 про закриття провадження по справі № 914/2266/18 (т.1, а.с.204).

Дане клопотання мотивовано тим, що відповідно до Витягу з протоколу №10/02 засідання комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС від 25.02.2019р. було прийнято рішення скасувати повністю акт про порушення Кодексу ГРМ від 30.05.2018р. №004680. Отже, на думку відповідача, наявні підстави у порядку п.2 ч. 1, 4 ст. 231 ГПК України для закриття провадження у даній справі.

Зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою господарського суду Львівської області від 15.03.2019р. (суддя У.І. Ділай) закрито провадження у справі № 914/2266/18. Стягнуто з Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» на користь Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» витрати на адвокатську допомогу 16800,00 грн. та 3524,00 грн. судового збору (т. 1, а.с. 236-240).

Ухвала суду мотивована тим, що відповідачем повністю скасовано акт про порушення Кодексу ГРМ № 004680 від 30.05.2018р., на підставі якого ПАТ «Львівгаз» складено Акт-розрахунок від 30.10.2018р. та донараховано позивачу обсягів необлікованого об`єму природного газу в розмірі 6, 681 тис. м3 за період із 01.05.2018р. по 15.05.2018р. на суму 71112,96грн, отже в суду є підстави для закриття провадження у справі № 914/2266/18 згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, у звязку з відсутністю предмета спору. Крім того, місцевий господарський суд дійшов висновку про задоволення судових витрат, понесених позивачем на правову допомогу із розгляду даної справи в сумі 16800,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які подали апеляційні скарги

ЛКП «Залізничнетеплоенерго» подало апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою суду першої інстанції, вважає її незаконною, постановленою внаслідок невідповідності висновків суду обставинам справи та порушенням норм процесуального права і неправильним застосування норм матеріального права. Скаржник вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про закриття провадження у даній справі, оскільки підставою виникнення зобов`язання по сплаті санкцій є рішення про задоволення акту і вжита згідно цього рішення оперативно-господарська санкція, а не акт про порушення. Скаржник звертає увагу суду апеляційної інстанції, що відповідач чи його комісія не скасовували рішення про задоволення акту, як і зобов`язання, що з нього виникло. Зазначає, що ні кодексом ГРМ, ні ЦК України, ні ГК України не передбачено такої підстави для припинення оперативно-господарської санкції, як скасування акта. Крім того, покликається на практику Верховного Суду викладену в постанові від 18.09.2018р. у справі 909/1050/17. Просить скасувати ухвалу господарського суду Львівської області від 15.03.2019р. у справі №914/2266/18, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В свою чергу ПАТ «Львівгаз» також подало апеляційну скаргу, в якій не погоджується з ухвалою суду першої інстанції в частині стягнення витрат на адвокатську допомогу та судового збору, вважає її в цій частині ухваленою з порушенням норм матеріального права та без дотримання норм процесуального права. Зазначає, що скасування акту про порушення № 004680 від 30.05.2018р. не залежало від розгляду справи судом і відбулося з ініціативи ПАТ «Львівгаз», що позивач заявив позов до Товариства по своїй ініціативі за відсутності проведеного тендеру на закупку послуг для надання правової допомоги за підписом адвоката Старенького О.С. та не навів жодної причини неминучої потреби в укладенні договору про надання правової допомоги з Адвокатським бюро Романа Посікіри. Скаржник стверджує, що в акті приймання-передачі наданих послуг № 1 від 12.03.2019р. за договором № 01/19-01 від 14.01.2019р. не зазначено номер справи, по якій були надані послуги, а також найменування сторін та предмет позову. Просить частково скасувати ухвалу господарського суду Львівської області від 15.03.2019р. у справі №914/2266/18. Прийняти нову, якою ЛКП «Залізничнетеплоенерго» в частині стягнення витрат на адвокатську допомогу та судового збору в сумі 3524,00 грн. відмовити.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу подану позивачем не погоджується з наведеними в ній доводами, вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність предмета спору та прийняв законне рішення про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України. Зокрема зазначає, що акт-розрахунок від 30.10.2018р. щодо донарахування позивачу обсягів не облікованого об`єму природного газу в розмірі 6,681 тис. м3 за період із 01.05.2018р. по 15.05.2018р. на суму 71112,96 грн. складено на підставі рішення про задоволення акта про порушення Кодексу ГРМ № 004680 від 30.05.2018р. Комісією з рогляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС прийнято рішення скасувати повністю акт про порушення Кодексу ГРМ, що підтверджується витягом з протоколу № 10/02 від 25.02.2019р. Отже, враховуючи факт скасування акта № 004680 від 30.05.2018р., правові підстави для виникнення зобов`язань по сплаті санкцій, на думку відповідача, відсутні. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ЛКП «Залізничнетеплоенерго».

В свою чергу, позивач у відзиві на апеляційну скаргу, подану відповідачем, не погоджується із наведеними в ній доводами та зазначає, що з прийняттям рішення про скасування акта відповідач не скасував рішення про задоволення акту і не припинив зобов`язання по сплаті виставлених ним оперативно-господарських санкцій. Стверджує, що таке рішення відповідача та зобов`язання, що з нього виникло, існує й станом на день розгляду апеляційним судом даної справи. Позивач звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що саме відповідач своїми неправомірними діями та зловживаючи правами оператора ГРМ сприяв виникненню даного спору. Отже, згідно ч. 9 ст. 129 ГПК України на нього мало бути покладено всю суму витрат позивача на правову допомогу незалежно від того чи вирішено спір по суті чи закрито провадження у справі. Крім того, позивач зазначає що будь-яка особа не обмежена у виборі адвоката, як представника чи кількості представників у справі, а відносини адвоката і клієнта у даному випадку є господарськими і здійснюються з урахуванням принципу свободи договору. Звертає увагу, що згідно з п. 2.4 договору №01/19-1 від 14.01.2019р. про надання правової допомоги, основним видом послуг за даним договором є представництво інтересів клієнта в судовому спорі у господарській справі №914/2266/18, зокрема її супровід до набрання законної сили остаточним рішенням суду у справі та його примусового виконання. Тобто, договір 01/19-1 від 14.01.2019р. про надання правової допомоги укладено для надання правничих послуг лише в одній судовій справі. Акти приймання-передачі наданих послуг складалися із зазначенням номеру та дати договору, згідно якого в цьому документі зазначався перелік вчинених адвокатом дій та наданих послуг. Просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ПАТ «Львівгаз» на ухвалу господарського суду Львівської області від 15.03.2019р. у справі № 914/2266/18.

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги з підстав, наведених у ній. Щодо поданої ПАТ «Львівгаз» апеляційної скарги заперечив проти її задоволення.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та заперечив проти доводів, наведених у апеляційній скарзі ЛКП «Залізничнетеплоенерго».

Норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

За приписами частини 1 статті 185 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження успрві.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

При прийнятті ухвали, яка оскаржується, суд першої інстанції взяв до уваги те, що відповідачем повністю скасовано акт про порушення Кодексу ГРМ від 30.05.2018р. №004680, на підставі якого ПАТ «Львігаз» складено Акт-розрахунок від 30.10.2018р. та донараховано позивачу обсягів необлікованого об`єму природного газу в розмірі 6,681 тис. м3 за період із 01.05.2018р. по 15.05.2018р. на суму 71112,96грн. Суд дійшов висновку, що зазначені у рішенні від 30.10.2018р. Центральної комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС, оформленому протоколом № 22/10 та акті про порушення Кодексу ГРМ № 004680 від 30.05.2018р. відомості не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи. Отже, на думку місцевого господарського суду, відповідач визнав відсутність з боку позивача порушень, наведених в акті та рішенні, а відтак і відсутні правові підстави для нарахування оперативно-господарських санкцій.

Проте, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що господарський суд Львівської області у даній справі припустився процесуальної помилки. Надаючи правову оцінку оспорюваному рішенню Центральної комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС, суд повинен був прийняти судове рішення по суті позовних вимог.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що акт про порушення є документом, яким лише може бути зафіксовано наявність порушень споживачем вимог Кодексу ГРС і сам по собі не є підставою для вжиття до споживача санкцій у вигляді донарахування обсягів не облікованого об`єму природного газу чи виникнення зобов`язання по здійсненню оплати коштів за таким донарахуванням.

Предметом розгляду господарської справи № 914/2266/18 є недійсність рішення від 30.10.2018р. Центральної комісії з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС, оформленого протоколом № 22/10 про задоволення акту про порушення Кодексу ГРМ від 30.05.2018р. № 004680 і вжита згідно цього рішення оперативно господарська санкція.

Акт про порушення є службовим документом, що підтверджує факт порушення, носієм доказової інформації про виявлені представниками Оператора ГРМ порушення споживачами вимог законодавства.

На підставі акта про порушення приймається відповідне рішення комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, що і є підставою для настання відповідних наслідків у формі застосування оперативно-господарської санкції.

Тобто, названий акт може бути використаний в якості доказу в разі звернення з позовом до суду у спорі про право і підлягає оцінці при розгляді господарського спору.

Отже, чинне законодавство дозволяє споживачу оскаржити в судовому порядку саме рішення комісії з розгляду акту про порушення, яке оформлене протоколом, а не сам акт про порушення, який за рішенням комісії може бути задоволений або ж скасований.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції вказав, що скасовуючи акт про порушення, відповідач визнав відсутність з боку позивача порушень, наведених у акті та рішенні, а відтак і відсутні правові підстави для нарахування оперативно-господарських санкцій.

Колегія суддів такі висновки місцевого господарського суду вважає передчасними, оскільки вищенаведені обставини мали б враховуватись судом при вирішенні позовних вимог по суті спору, а не бути підставою для закриття провадження у справі.

З урахуванням вищеописаного,колегія суддів констатує, що підставою для здійснення споживачу донарахування є рішення про задоволення акта, а не сам акт. Відповідач чи його комісія не скасовували рішення про задоволення акту, як і зобов`язання, що з нього виникло. Предметом розгляду даної справи не є скасування акту чи його наявність, правомірність, а недійсність рішення про задоволення акту і скасування зобов`язання, що виникло на підставі такого рішення.

Отже, висновок місцевого господарського суду про закриття провадження у справі №914/2266/18 на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України узв`язку з відсутністю предмета спору є помилковим.

Відповідно до частини 4 статті 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням вищенаведеного, ухвала господодарського суду Львівської області від 15.03.2019р. у справі № 914/2266/18 підлягає скасуванню в порядку пункту 4 частини 1 статті 280 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо судових витрат колегія суддів зазначає таке.

У випадку, якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу місцевого господарського суду з числа зазначених в пункті 13 частини сьомої статті 255 Господарського процесуального кодексу України з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, то розподіл сум судових витрат, пов`язаних з розглядом відповідної апеляційної скарги здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Аналогічні роз`яснення наведені в пункті 4.8 чинної на даний час Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 7 від 21.02.2013р. «Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України» (в редакції до 15.12.2017 року).

Враховуючи те, що колегія суддів прийшла до висновку про помилковість закриття судом першої інстанції провадження у справі № 914/2266/18, в частині доводів апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз стосовно стягнення витрат на правову допомогу та судового збору необхідно зазначити, що питання розподілу усіх судових витрат підлягає вирішенню судом першої інстанції за наслідками розгляду справи відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 255, 269, 270, 275, 277, 280, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівського комунального підприємства Заліничнетеплоенерго б/н від 29.03.2019р. (вх. № 01-05/1225/19 від 01.04.2019р.) задоволити.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Львівгаз б/н від 03.04.2019р. (вх.№01-05/1259/19 від 04.04.2019р.) задоволити частково.

Ухвалу господарського суду Львівської області від 15.03.2019р. у справі №914/2266/18 скасувати.

Справу направити на розгляд до господарського суду Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя О.П. Дубник

Суддя Н.М. Кравчук