ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року

м. Київ

Справа № 911/3786/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В.Г., суддів: Катеринчук Л.Й., Погребняка В.Я.

учасники справи:

позивач - Приватне підприємство "Солві Україна",

відповідач - Фізична особа-підприємець Прищепенко Тетяна Вікторівна,

розглянув у порядку письмового провадження без виклику учасників судового процесу касаційну скаргу Приватного підприємства "Солві Україна"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.12.2018

у складі колегії суддів: Мальченко А.О. (головуючий), Жук Г.А., Дикунської С.Я

та на рішення Господарського суду Київської області від 03.05.2018

у складі судді Шевчук Н.Г.

у справі за позовом Приватного підприємства "Солві Україна"

до Фізичної особи-підприємця Прищепенко Тетяни Вікторівни

про стягнення 181 235,64 грн,

ВСТАНОВИВ

Обставини справи встановлені судами першої та апеляційної інстанції

1. 18.07.2017 між Фізичною особою-підприємцем Прищепенко Тетяною Вікторівною (далі - ФОП Прищепенко Т.В.) (в тексті заявки - експедитор) та Приватним підприємством "Солві Україна" (далі - ПП "Солві Україна") (в тексті заявки - замовник) укладено договір-заявку № 18/07 (далі - договір-заявка), відповідно до умов якого місцем завантаження є: COMANSA S.A. PoligonoUrbizkain CTRA DE AOIZ #1 31620-HUARTE-PAMPLONA.ESPANA (NAVARA); місцем розвантаження: Україна, м. Київ, ТОВ "Рентакран". За умовами договору-заявки експедитор зобов'язаний подати транспортний засіб у технічно справному стані і відповідно до вимог, вказаних в заявці, з наявністю всіх необхідних документів для виконання перевезення.

2. Пунктом 7 договору-заявки визначено інформацію про вантаж: обладнання 2000 кг, 4 палетомісця.

3. Дата та час прибуття для завантаження: 19.07.2017 о 09 год. 00 хв. (п. 8 договору-заявки).

4. Пунктом 11 договору-заявки визначено умови оплати, а саме, безготівковим платежем протягом 7-10 банківських днів після отримання Замовником оригіналів таких документів: CMP з відміткою вантажоотримувача про доставку вантажу, рахунок для оплати, 2 акти виконаних робіт, договір-заявка, договір.

5. 19.07.2017 між ФОП Прищепенко Т.В. (в тексті договору - замовник) та ПП "Солві Україна" (в тексті договору - виконувач) укладено договір № К 19/07/2007/01, відповідно до пункту 1.1. якого договором регулюються правовідносини, що виникають між сторонами з приводу транспортного експедирування вантажу замовника автомобільним транспортом в межах України та/або в міжнародному сполученні.

6. Пунктом 1.2. Договору встановлено, що замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання від свого імені та за рахунок замовника забезпечити організацію та здійснення перевезень вантажу замовника до місця призначення, а також організувати видачу вантажу вантажоодержувачу (уповноваженій особі вантажоодержувача) у відповідності до Заявки Замовника, яка є невід'ємною частиною цього договору.

7. Згідно пункту 1.3. Договору сторони домовились, що на кожну окрему транспортно-експедиторську послугу будуть укладатися договори у формі заявок, які є невід'ємною частиною даного Договору. При цьому на кожну транспортно-експедиторську послугу поширюються умови цього Договору, а умови, не зазначені в цьому Договорі, фіксуються в заявках і є істотними та обов'язковими для виконання сторонами.

8. Позивач, посилаючись на невиконання відповідачем договору-заявки № 18/07 на перевезення від 18.07.2018 та умов Договору № К 19/07/2007/01 від 19.07.2017 стверджує, що відповідач зобов'язання з оплати отриманих послуг належним чином не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 50 935,90 грн.

9. В порядку досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з претензією № 10 від 19.09.2017, в якій просив останнього погасити вищевказану заборгованість, що виникла на підставі договору-заявки № 18/07 від 18.07.2017 у сумі 50 935,90 грн.

10. На підтвердження факту надання відповідачеві послуг, позивачем було надано три СМR-накладні, акт надання послуг № 300 від 02.08.2017, підписаний позивачем в односторонньому порядку, рахунок на оплату № 300 від 02.08.2017, гарантійний лист відповідача від 09.09.2017, а також експрес-накладну компанії Нова Пошта від 10.08.2017 за № 5565, як доказ відправлення вказаних документів відповідачеві на виконання умов договору-заявки № 18/07.

11. Оскільки вимоги, викладені в претензії № 10 від 19.09.2017, відповідач не виконав, грошові кошти не сплатив, позивач на суму основного боргу здійснив нарахування 128 358,47 грн штрафних санкцій, 351,67 грн 3% річних та 1 589,60 грн інфляційних втрат (з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог) та звернувся з даним позовом до суду.

Обґрунтування позову

12. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов'язань за договором № К 19/07/2007/01 від 19.07.2017 та укладеним в його межах договором-заявкою № 18/07 від 18.07.2017 в частині своєчасної оплати отриманих послуг з транспортного експедирування вантажу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

13. 03.05.2018 рішенням Господарського суду Київської області у справі № 911/3786/17 у задоволенні позову відмовлено повністю.

14. Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий господарський суд дійшов висновку про недоведеність заявлених вимог з огляду на те, що договір-заявка № 18/07 від 18.07.2017, на підставі якої, за твердженням позивача, виконувалось перевезення вантажу, був укладений на день раніше, аніж сам договір експедирування вантажу № К 19/07/2007/01 від 19.07.2017, відтак умови означеного договору не поширюють своєї дії на договір-заявку № 18/07 від 18.07.2017, відповідно такий договір-заявка №18/07 від 18.07.2017 є самостійним правочином.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

15. 27.12.2018 постановою Північного апеляційного господарського суду рішення Господарського суду Київської області від 03.05.2018 у справі № 911/3786/17 залишено без змін. Матеріали справи № 911/3786/17 повернуто до Господарського суду Київської області.

16. Постанова суду апеляційної інстанції обґрунтована, зокрема, не доведенням позивачем належними і допустимими доказами виконання ним вимог пункту 11 договору-заявки № 18/07 від 18.07.2017 в частині надіслання відповідачеві передбаченого цим пунктом пакету документів та їх подальше отримання останнім, у зв'язку з чим колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення суми основної заборгованості у розмірі 50 935,90 грн та погодилась з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

17. 30.01.2019 ПП "Солві Україна" подано касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.12.2018 та рішення Господарського суду Київської області від 03.05.2018 у справі № 911/3786/17 повністю; ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ПП "Солві Україна" та стягнути з ФОП Прищепенко Т.В. кошти у сумі 57 047,62 грн, яка складається з основної заборгованості у розмірі 50 935,60 грн, інфляційних втрат у розмірі 4 930,62 грн та 3% річних у розмірі 1 180,60 грн на користь ПП "Солві Україна".

18. При цьому скаржник посилається на неправильне застосування норм процесуального та матеріального права; неповне з'ясування судами попередніх інстанцій обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції з постановою суду апеляційної інстанції через порушення норм процесуального права, яке полягає в тому, що суд у супереч вимогам статті 86 Господарського процесуального кодексу України, в мотивувальній частині постанови не надав оцінку зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, не мотивував відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу

19. Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи

і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

А. Щодо суті касаційної скарги

20. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

21. Здійснивши перевірку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення касаційної скарги ПП "Солві Україна" з огляду на таке.

22. В силу статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

23. Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

24. Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

25. Статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

26. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (статті 629 Цивільного кодексу України).

27. Як встановлено судами попередніх інстанцій між сторонами виникли правовідносини, які за своєю правовою природою є договором транспортного експедирування.

28. Відповідно до частини першої статті 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

29. Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо.

30. Як вірно наголошено судом апеляційної інстанції у даному випадку сам по собі факт не підписання або відмова від підписання документів, які є обов'язковими для підтвердження надання послуг згідно з умовами договору або вимогами закону, не може слугувати підставою для висновку про те, що такі послуги не були надані, за умови, якщо б позивачем були виконані вимоги щодо належного надіслання всього переліку документів, які є підставою для оплати та наявності доказів їх отримання іншою стороною.

31. За результатами оцінки наявних у справі доказів суди попередніх інстанцій дійшли висновку про недоведеність факту належного надсилання позивачем відповідачеві та отримання ним (як це було передбачено умовами договору-заявки) всього пакету документів в оригіналах, оскільки експрес-накладна № 5565 від 10.08.2017 в дійсності не містить відмітки про отримання зазначеного у ній відправлення одержувачем, а саме документів: "Рахунок 300 від 02.08.17, акт № 300 від 02.08.2017, договір, СМR ориг. 3 шт".

32. Судами також встановлено, що вказана експрес-накладна не може підтверджувати сам факт надсилання відповідних документів відповідачеві, зважаючи на те що, зокрема, як вбачається з наданих відповідачем пояснень, до яких долучено роздруківку з веб-сайту Нова Пошта, дані про відправлення за експрес-накладною № 5565 від 10.08.2017 у системі відсутні (не знайдено). За результатами проведення відстеження даних про отримання адресатом поштового відправлення за допомогою вказаного веб-ресурсу, судами встановлено, що результатів за означеним номером накладної не знайдено.

33. Відповідачем належне надсилання та отримання від позивача оригіналів документів заперечується.

34. Пунктом 11 договору-заявки визначено умови оплати, а саме, безготівковим платежем протягом 7-10 банківських днів після отримання Замовником оригіналів таких документів: СМR з відміткою вантажоотримувача про доставку вантажу, рахунок для оплати, 2 акти виконаних робіт, договір-заявка, договір.

35. Невиконання цих вимог або недотримання встановленого порядку надіслання документів, які є підставою для оплати має наслідком для позивача відсутність відповідних правових підстав для заявлення до відповідача вимог про стягнення та виключає настання прострочення боржника і його обов'язок, передбачений угодою між сторонами, оплатити надані послуги.

36. За таких обставин, враховуючи недоведення позивачем належними і допустимим доказами виконання ним вимог пункту 11 договору-заявки № 18/07 від 18.07.2017 в частині надіслання відповідачеві передбаченого цим пунктом пакету документів та їх подальше отримання останнім, колегія суддів погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність підстав для стягнення суми основної заборгованості у розмірі 50 935,90 грн та про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

37. Стосовно іншої частини позовних вимог про стягнення штрафу на підставі п. 4.2 Договору, інфляційних втрат та 3% річних у зв'язку з простроченням виконання зобов'язання, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

38. Як вбачається з позовної заяви та розрахунку, наданого позивачем, останнім нараховано відповідачеві штраф у відповідності до пункту 4.2 договору № К 19/07/2007/01 від 19.07.2017 у сумі 128 358,47 грн.

39. Згідно зі статтею 934 Цивільного кодексу України за порушення обов'язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

40. Відповідно до частини першої статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

41. За приписами статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а відповідно до частини першої статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

42. Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

43. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

44. Статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" визначено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

45. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

46. Судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що умови договору № К 19/07/2007/01 від 19.07.2017 не поширюються на правовідносини, що виникли між сторонами за договором-заявкою. Відтак позовні вимоги позивача, які ґрунтуються на застосуванні п. 4.2 договору № К 19/07/2007/01 від 19.07.2017 в частині обов'язку відповідача сплатити штраф у розмірі 3% від вартості послуги за кожний день прострочення оплати не можуть бути застосовані до відповідача у спірних правовідносинах.

47. З урахуванням наведених положень законодавства та того, що позивачем не доведено факту прострочення виконання відповідачем своїх зобов'язань з оплати та відсутності правових підстав для стягнення основної суми заборгованості, колегія суддів касаційної інстанції погоджується й з висновками судів про відсутність підстав для задоволення й похідних вимог позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних.

48. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

49. Згідно з частинами першою-третьою статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

50. Відповідно до статей 76-77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

51. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

52. Обов'язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

53. При цьому, саме позивач повинен довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог та які підтверджують факт порушення/невизнання його права відповідачем.

54. З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що позивач не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, колегія суддів погоджується з висновком судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

55. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків судів попередніх інстанцій у вказаній справі.

Б. Висновки щодо застосування норми права

56. З урахуванням статей 76-77 Господарського процесуального кодексу України та враховуючи, зокрема, факт не доведення позивачем належними і допустимим доказами виконання ним вимог пункту 11 договору-заявки № 18/07 від 18.07.2017 в частині надіслання відповідачеві передбаченого цим пунктом пакету документів та їх подальше отримання останнім, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли правомірних висновків про відсутність підстав для стягнення суми основної заборгованості у розмірі 50 935,90 грн та про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

В. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

57. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновків про те, що рішення та постанова у справі прийняті з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, із дотриманням норм матеріального та процесуального права.

58. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017, касаційна скарга Приватного підприємства "Солві Україна" підлягає залишенню без задоволення, а прийняті у справі постанова Північного апеляційного господарського суду від 27.12.2018 та рішення Господарського суду Київської області від 03.05.2018 - залишенню без змін.

Г. Розподіл судових витрат

59. У зв'язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалені судові рішення, Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 300, 301, пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Приватного підприємства "Солві Україна" залишити без задоволення.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.12.2018 та рішення Господарського суду Київської області від 03.05.2018 у справі № 911/3786/17 залишити без змін.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді Л. Катеринчук

В. Погребняк