номер провадження справи 28/139/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2019 Справа № 908/2741/18

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни при секретарі Рикун А.В. розглянув у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні справу

за позовом Державної Азовської морської екологічної інспекції (75500, Херсонська область, м. Генічеськ, вул. Соборна, буд. 26, ідентифікаційний код 37989735)

до відповідача: приватного акціонерного товариства "Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання" (71112, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Горького, буд. 7, ідентифікаційний код 01124980)

про стягнення збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря

Представники сторін:

від позивача - не з'явився;

від відповідача - Шеремет Р.Б., ордер ЗП №029288 від 21.01.2019, адвокат;

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області 18.12.2018 надійшла позовна заява Державної Азовської морської екологічної інспекції до приватного акціонерного товариства "Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання" про стягнення збитків, заподіяних державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, в розмірі 92675,16 грн.

Підставою для звернення з позовом до суду позивачем зазначено експлуатацію відповідачем обладнання, що має викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, без відповідно дозволу в період з 05.08.2013 по 30.11.2014, внаслідок чого державі спричинена шкода в розмірі 92675,16 грн.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2018 позовну заяву передано на розгляд судді Федоровій О.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 20.12.2018 позовну заяву залишено без руху. Позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 11.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Присвоєно справі номер провадження 28/139/18. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 11.02.2019.

Ухвалою від 06.02.2019 відмовлено в задоволенні клопотання позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 11.02.2019 відкладено підготовче засідання, судове засідання призначено на 22.02.2019.

21.02.2019 від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою від 22.02.2019 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів до 11.04.2019. Відкладено підготовче засідання на 03.04.2019.

Ухвалою від 03.04.2019 відкладено підготовче засідання на 10.04.2019.

Ухвалою від 10.04.2019 закрито підготовче провадження. Справу призначено до судового розгляду по суті на 24.04.2019.

В судовому засіданні 24.04.2019 був присутній тільки представник відповідача, здійснювалася фіксація судового процесу технічними засобами - програмно-апаратним комплексом «Оберіг».

Позивач свого представника в судове засідання не направив.

19.04.2019 від позивача на адресу суду електронною поштою надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Дане клопотання залишено судом без розгляду на підставі ч. 4 ст. 170 ГПК України, оскільки воно не підписано електронним цифровим підписом, що суперечить вимогам ч. 8 ст. 42, ч. 2 ст. 170 ГПК України.

Суд зазначає, що позивач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та не був позбавлений можливості подати докази на підтвердження своєї правової позиції та на виконання ухвали суду, а також забезпечити участь в судовому засіданні свого представника.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, просив у позові відмовити повністю. Згідно з правовою позицією відповідача, викладеною у відзиві, відповідач вважає, що розрахунок збитків виконано позивачем на підставі помилково наданої довідки від 01.02.2018 №101, в якій не враховано акт про консервацію обладнання КПУ-1 (цеповарний цех). Позивач не зробив перерахунок розміру збитків з урахуванням цього факту. Також відповідач вважає, що позивач застосував невірну редакцію Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008 №639. Крім того, вказує, що наказ, яким затверджено дану Методику, скасовано рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.08.2018 у справі №826/3820/18, тому відсутні підстави для здійснення розрахунку на підставі цієї Методики.

Позивач не надав відповіді на відзив відповідача.

В судовому засіданні 24.04.2019 суд прийняв рішення, проголосив його вступну та резолютивну частини.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно з ч. 1 ст. 28 Закону України від 16.10.1992 № 2707-XII «Про охорону атмосферного повітря» державний контроль у галузі охорони атмосферного повітря здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, а на території Автономної Республіки Крим - органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань екології та природних ресурсів, а також іншими органами виконавчої влади.

Державна Азовська морська екологічна інспекція (позивач) відповідно до пункту 1, підпункту «г» пункту 4.2, пункту 4.3 Положення про неї, затвердженого наказом Державної екологічної інспекції України від 12.12.2011 №136, зареєстрованого 26.12.2011, є територіальним органом Державної екологічної інспекції України та відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства про охорону атмосферного повітря щодо наявності та додержання дозволів на викиди забруднюючих речовин, додержання нормативів у галузі охорони атмосферного повітря, складає протоколи про адміністративні правопорушення та розглядає справи про адміністративні правопорушення, накладає адміністративні стягнення у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 5 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», наказу від 27.02.2017 №44, на підставі направлення від 27.02.2017 №81 на проведення планової перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства позивачем було проведено планову перевірку додержання вимог природоохоронного законодавства приватним акціонерним товариством "Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання" (відповідач).

Перевірка проведена в період з 01.03.2017 по 10.03.2017. Результати перевірки оформлені актом №9 перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства в галузі охорони атмосферного повітря, водних і земельних ресурсів щодо поводження з відходами та небезпечними хімічними речовинами.

Перевіркою встановлено, що господарську діяльність відповідач здійснює на підставі дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря №-63 від 01.12.2014, №-64 від 01.12.2014, виданих Департаментом екології та природних ресурсів Запорізької ОДА. Термін дії дозволів необмежений. Термін дії попередніх дозволів на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря забруднюючих речовин закінчився 04.08.2013. Таким чином, починаючи з 05.08.2013 по 30.11.2014 допускалась експлуатація обладнання підприємства, що має викиди, без відповідного дозволу на викиди.

За наслідками перевірки відповідачу видано припис до акту №9 від 01.03-10.03.2017 про усунення виявлених недоліків з вимогами надати до ДАМЕІ копії звіту про інвентаризації викидів та завірені належним чином копії звітів за формою 2ТП-повітря за 2013-2014 роки.

06.03.2017 державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря складено протокол про адміністративне правопорушення №012272 щодо в.о. генерального директора приватного акціонерного товариства "Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання" Величка Д.Г. про порушення ст. 20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», а саме: не надання звіту про інвентаризацію викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря та звітів за формою 2ТП-повітря за 2013-2014 роки, допущення викидів в атмосферне повітря за відсутності дозволів на викиди в період з 05.08.2013 по 30.11.2014.

За виявлене порушення постановою державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря від 06.03.2017 №6/012272 накладено на Величко Д.Г. адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн.

Даний штраф сплачено Величком Д.Г., що підтверджується квитанцією від 21.04.2017 №0.0.750778220.2.

Позивач розрахував збитки, завдані державі внаслідок виявленого правопорушення за період з 05.08.2013 по 30.11.2014 в розмірі 92675,16 грн., які пред'явив до стягнення з відповідача в даному позові.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6 ст. 11 Закону України від 16.10.1992 № 2707-XII «Про охорону атмосферного повітря» для забезпечення екологічної безпеки, створення сприятливого середовища життєдіяльності, запобігання шкідливому впливу атмосферного повітря на здоров'я людей та навколишнє природне середовище здійснюється регулювання викидів найбільш поширених і небезпечних забруднюючих речовин, перелік яких встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

Викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися на підставі дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до першої групи, суб'єкту господарювання, об'єкт якого знаходиться на території зони відчуження, зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

За приписами ч. 1 ст. 10 Закону України від 16.10.1992 № 2707-XII «Про охорону атмосферного повітря» підприємства, установи, організації та громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин тощо; вживати заходів щодо зменшення обсягів викидів забруднюючих речовин і зменшення впливу фізичних факторів; забезпечувати безперебійну ефективну роботу і підтримання у справному стані споруд, устаткування та апаратури для очищення викидів і зменшення рівнів впливу фізичних та біологічних факторів; здійснювати контроль за обсягом і складом забруднюючих речовин, що викидаються в атмосферне повітря, і рівнями фізичного впливу та вести їх постійний облік.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України від 16.10.1992 № 2707-XII «Про охорону атмосферного повітря» відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони атмосферного повітря несуть особи, винні, зокрема, у викидах забруднюючих речовин в атмосферне повітря без дозволу спеціально уповноважених на те органів виконавчої влади відповідно до закону.

Статтею 68 Закону України від 25.06.1991 № 1264-XII «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Статтею 34 Закону України від 16.10.1992 № 2707-XII «Про охорону атмосферного повітря» встановлено, що шкода, завдана порушенням законодавства про охорону атмосферного повітря, підлягає відшкодуванню у порядку та розмірах, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Закону України від 25.06.1991 № 1264-XII «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Враховуючи викладене, для покладення на особу цивільної відповідальності за завдану майнову шкоду необхідно встановити наявність в діях особи всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправність поведінки, дії чи бездіяльності особи; шкідливий результат такої поведінки (збитки); причинний зв'язок між протиправною поведінкою та збитками; вину правопорушника.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на предмет доказування в даній справі, на позивача покладається обов'язок довести факт протиправної поведінки відповідача, спричинення відповідачем шкоди та її розмір, а на відповідача покладається обов'язок доведення відсутності вини в завданні шкоди.

В даному випадку протиправна поведінка відповідача, яка полягає у здійсненні викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря в період з 05.08.2013 по 30.11.2014 без дозволу на викид забруднюючих речовин, підтверджується постановою державного інспектора з охорони навколишнього природного середовища Азовського моря від 06.03.2017 №6/012272 про накладення на керівника відповідача адміністративного стягнення. Постанова не була оскаржена та набрала законної сили. Сума штрафу сплачена особою, яка притягалась до адміністративної відповідальності.

За приписами ч. 6 ст. 75 ГПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов'язковою для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тобто факт вчинення відповідачем правопорушення, за яке позивачем розраховано збитки, та вина відповідача у вчиненні цього правопорушення, вважаються доведеними та не підлягають встановленню знову при розгляді даної господарської справи.

Позивач розрахував збитки, завдані державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря на підставі Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008 №639.

Розрахунок виконано позивачем на підставі Звіту про інвентаризацію викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря ПАТ «Бердянський завод підйомно-транспортного обладнання» та довідок про час роботи джерел викидів забруднюючих речовин за період з 05.08.2013 по 30.11.2014 щодо джерел викидів №№ 301 - 310.

Суд зазначає, що позивач не виконав вимог ухвал суду щодо надання зазначених документів та пояснень до розрахунку.

Відповідач надав суду довідку вих. №101 від 01.02.2018 про час роботи джерел викидів забруднюючих речовин, яка була надана ним позивачу щодо джерел викидів № № 301 - 310.

Вихідні дані щодо часу роботи обладнання, які були застосовані позивачем при розрахунку розміру збитків, відповідають відомостям, зазначеним у цій довідці. При цьому суд встановив, що в формулі розрахунку збитків по джерелу викидів №302 помилково зазначено час роботи обладнання 1970 годин. Фактично результат підрахунку визначений виходячи з часу роботи 1870 годин, як зазначено у довідці. Тобто було допущено описку, яка не вплинула на результат підрахунку.

Щодо доводів відповідача про неправомірне неврахування позивачем актів про консервацію обладнання відповідача, суд зазначає, що позивач не надав доказів надсилання або вручення позивачу цих актів для врахування при розрахунку.

Суд не приймає наданий відповідачем лист №118 від 27.03.2018, адресований позивачу, в якості доказу повідомлення позивача про зміну вихідних даних для розрахунку, оскільки в додатку до цього листа зазначено про надання копії акту про консервацію обладнання по КПУ-1 від 01.06.2014, який суду не надано. Натомість відповідач надав суду декілька актів про консервацію обладнання, затверджених іншою датою - 19.07.2013. Доказів надсилання або вручення позивачу цих актів не надано. Отже, відповідач не довів, що надав позивачу інші вихідні дані для розрахунку збитків, аніж ті, що були застосовані позивачем.

Втім суд, зазначає, що розрахована позивачем сума збитків не може бути прийнята судом, оскільки наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008 №639, яким затверджена Методика розрахунку, було скасовано рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.08.2018 у справі №826/3820/18. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 10.12.2018 у справі №826/3820/18 вказане рішення адміністративного суду залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 10.01.2019 відкрито касаційне провадження за скаргою Міністерства екології та природних ресурсів України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.08.2018 у справі №826/3820/18. Втім, в задоволенні клопотання Міністерства екології та природних ресурсів України про зупинення виконання цього судового рішення та постанови апеляційного суду було відмовлено ухвалою Верховного Суду від 21.02.2019.

Отже, на момент подачі позову в даній справі (14.12.2018 - згідно календарного штемпелю поштової установи на конверті, в якому надійшла позовна заява) був скасований наказ, на підставі якого позивач здійснив розрахунок збитків (10.12.2018 набрало законної сили рішення адміністративного суду у справі №826/3820/18 про скасування цього наказу).

Враховуючи викладене, у позивача на момент подачі позову були відсутні правові підстави для здійснення розрахунку збитків згідно Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, які заподіяні державі в результаті наднормативних викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, затвердженої наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 10.12.2008 №639. Тому розмір збитків пред'явлений позивачем до стягнення, є недоведеним. Позивач не довів правомірність виконаного ним розрахунку. У зв'язку з цим суд відмовляє в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору в сумі 1762,00 грн. покладаються на позивача.

Керуючись 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1762,00 грн. покласти на позивача.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХI Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06.05.2019.

Суддя О.В.Федорова