ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

10 травня 2019 року Справа 923/719/17

Господарський суд Херсонської області у складі судді Пригузи П.Д. розглянувши заяву ліквідатора про забезпечення позиву по справі

за позовом: Державного агентства України з питань кіно, вул. Лаврська, 10, м. Київ, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,

до: Приватного підприємства "Студія Тир Фільм", вул. Перекопська, 177, м. Херсон, ідентифікаційний номер 33947890,

про банкрутство,

в с т а н о в и в:

Ухвалою господарського суду від 31.08.2017 порушено справу про банкрутство Приватного підприємства "Студія Тир Фільм".

Постановою господарського суду від 22.12.2017 Приватне підприємство "Студія Тир Фільм" визнано банкрутом та відкрито стосовно нього ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Бєлоусова І.В., оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України оголошення про визнання боржника банкрутом та призначено судове засідання для розгляду звіту ліквідатора та ліквідаційного балансу банкрута на 06.11.2018 року.

Ліквідатором 08.05.2019 подано до суду заяву про покладання субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника на осіб, що є засновниками, виконували повноваження керівників та інших осіб, які мали право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мали можливість іншим чином визначати дії боржника, а саме: Емір-Аметова Нарімана Рустемовича, Томенко Тараса Миколайовича, ОСОБА_1 Олександрович, та ОСОБА_2 , яку суд прийняв до розгляду.

Зобов`язання боржника виникли на підставі договору від 27.12.2006 року, за яким кредитором передано боржнику грошові кошти в сумі 7 000 000,00грн. протягом квітня-червня 2007 року.

Одночасно із зазначеною заявою ліквідатором подано заяву про забезпечення позову, відповідно до ст. 136 ГПК України. Заявником обрано захід забезпечення шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, грошові кошти які належать фізичним особам, на яких ліквідатор просить покласти субсидіарну відповідальність. У своїй заяві ліквідатор не визначає в межах якої суми необхідно здійснити забезпечення позову та не надано доказів наявності майнових активів у зазначених фізичних осіб.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову ліквідатор вказує факт звернення до Господарського суду із заявою про покладання на зазначених осіб субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника та імовірністю перереєстрації на іншу особу, продажу, або вчинення інших дій, стосовно належного їм майна (доказів наявності такого майна не надано), які утруднять заходи по стягненню.

Дослідивши матеріали позову, подану заяву, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви з наступних підстав.

Правовідносини, з яких виникли грошові зобов`язання у боржника виникли відповідно до договору від 27.12.2006 року, за яким кредитору не повернуто грошові кошти в сумі 7 000 000,00грн., з часу якого минуло понад 12 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову за переліком, який наведений в ч. 1 ст. 137 цього ж Кодексу, зокрема, шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України).

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 136 ГПК України).

Згідно зі статтею 139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, у тому числі, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, предмет і ціну позову, інші відомості, необхідні для вирішення питання про забезпечення позову.

За системним аналізом наведених норм права можна зробити висновок, що від заявника вимагається вказати вид (захід) забезпечення позову, визначений статтею 137 ГПК України та обґрунтувати необхідність вжиття саме такого заходу забезпечення позову.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, враховуючи роз`яснення наведені у п. п. 1, 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16 Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії або забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу для забезпечення позову.

Статтею 79 ГПК України передбачено подання достатніх доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У разі відсутності доказів в підтвердження викладених обставин та обґрунтування, що невжиття таких заходів утруднить чи зробить неможливим виконання рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, господарський суд відхиляє таку заяву як необґрунтовану та не підтверджену належними доказами.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у задоволенні заяви ліквідатора про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвала відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 10 днів в порядку ст. 257 ГПК України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалу складено та підписано 10.05.2019 року.

Суддя П.Д. Пригуза