ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2019 року м.Дніпро Справа № 904/5213/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Чередка А.Є., Паруснікова Ю.Б.

cекретар судового засідання Мудрак О.М.

представники сторін:

від відповідача: Олюха В.Г., ордер №2281/033 від 26.03.2019 р., адвокат;

від позивача: Зеркін А.С., ордер №000008 від 01.11.2018 р., адвокат;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецбуд" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2019 року (повний текст складено 23.01.2019 року) у справі № 904/5213/18 (суддя Рудь І.А.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Філонова Євгена Володимировича, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецбуд", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості в сумі 260 424 грн. 65 коп. за договором від 01.10.2017 № 0110/17 в редакції додаткової угоди від 20.01.2018 № 1/18,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2019 року у справі № 904/5213/18 позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Промспецбуд" на користь Фізичної особи-підприємця Філонова Євгена Володимировича 228 000,00 грн. основного боргу, 22 213,48 грн. пені, 1 867,07 грн. 3% річних, 8 281,64 грн. інфляційних втрат, 3 905,43 грн. витрат по сплаті судового збору.

В решті позову відмовлено.

Рішення мотивовано неналежним виконанням відповідачем умов договору від 01.10.2017 року № 0110/17 ( з урахуванням додаткової угоди № 1/18 від 20.01.2018 року) в частині повної та своєчасної оплати за надані відповідачу послуги, порушенням Товариством з обмеженою відповідальністю "Промспецбуд" ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України, правом позивача на стягнення пені відповідно до п.4.2 договору в розмірі 0,3% від несплаченої суми за кожен день прострочення, та інфляційних втрат, 3% річних відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України.

Задовольняючи вимоги позивача частково, суд зазначив на те, що в розрахунку позивача пені та 3% річних на заборгованість за Актом надання послуг №40 від 19.06.2018 року позивачем використано неправильну початкову дату нарахування - з 16.07.2018 року, тоді як правильно розраховувати з 17.07.2018 року.

Не погодившись з рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині неповідомлення відповідача про час та місце судового засідання, а також норм матеріального права - ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, оскільки надані позивачем Акти надання послуг не належним чином оформлені і не є , на думку апелянта, належними доказами.

Скаржник зазначає, що:

- умовами договору передбачалось саме надання "автотранспорту з екіпажем", однак, як слідує актів надання послуг №40 від 19.06.2018 року та №44 від 20.07.2018 року позивачем надавались лише "послуги автотранспорту";

- згідно з положеннями п.7.3. договору, всі зміни і доповнення до даного договору є його невід`ємною частиною і вважаються дійсними, якщо вони оформлені в письмовій формі, підписані уповноваженими представниками обох сторін і завірені печатками сторін;

- з актів надання послуг №40 від 19.06.2018 року, №44 від 20.07.2018 року в графі "підпис від замовника" не зазначена ані посада особи, що поставила підпис, ані її ПІБ. Директор ТОВ "Промспецбуд" вищенаведені акти не підписував.

Просить рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2019 року по даній справі скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволені позовних вимог повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач спростовує доводи апеляційної скарги та просить суд відмовити в її задоволенні.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, заслухавши представників сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

З матеріалів справи вбачається, що 01.10.2017 року між Фізичною особою-підприємцем Філоновим Євгеном Володимировичем (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Промспецбуд" (замовник) укладено договір № 0110/17 (далі - договір), відповідно до умов якого виконавець приймає на себе зобов`язання надати замовнику послуги автотранспорту з екіпажем, а замовник відповідно, прийняти роботи та оплатити їх. При виконанні послуг автотранспорту використовуються транспортні засоби, згідно з додатком 1 (п. 1.1. договору).

Вартість послуг автотранспорту за місяць визначається згідно відпрацьованих виконавцем машина-змін за конкретний місяць. Вартість робіт 1 (однієї) машино-зміни становить 2 050 грн без ПДВ. Вартість послуг автотранспорту в місяць, складається із загальної вартість відпрацьованих за місяць машино-змін, що визначається відповідно до актів виконаних послуг (робіт), підписаних сторонами (п. 1.2. договору).

Оплата за надані послуги здійснюється відповідно до п.2.2 даного договору на підставі акту виконаних робіт (послуг) і виставлених рахунків, які є невід`ємною частиною договору (п. 2.1. договору).

Оплата виконаних виконавцем послуг проводиться замовником безготівковим шляхом на розрахунковий рахунок виконавця протягом 25 календарних днів після підписання сторонами акту виконаних послуг (робіт) (п. 2.2. договору).

Замовник зобов`язаний своєчасно проводити оплату за договором (п. 3.1.1. договору).

За невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим договором (п. 4.1. договору).

Замовник, в разі прострочення оплати послуг виконавця, оплачує останньому пеню в розмірі 0,3% від несплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який нараховується пеня і не звільняє від виконання зобов`язань в натурі (п. 4.2. договору).

Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє по 01.10.2018 (п. 7.1. договору).

Сторонами укладено Додаток № 1 до договору "Специфікацію" (а.с. 12) та Додаток № 2 до договору "Перелік видів порушень та матеріальної відповідальності" (а.с. 13).

20.01.2018 року сторони підписали Додаткову угоду № 1/18 до договору (а.с. 14), в якій дійшли згоди продовжити дію договору до 31 грудня 2018 року, в зв`язку з чим сторони виклали пункт 7.1 договору в такій редакції:

"7.1. Договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами і діє по 31.12.2018, а в частині здійснення оплати - до повного погашення зобов`язань за договором" (п. 1.1. Додаткової угоди № 1/18).

В п. 1.2. додаткової угоди сторони погодили внести зміни в п. 1.2 договору та викласти його в такій редакції:

"1.2. Вартість послуги в місяць визначається згідно відпрацьованих виконавцем машина-змін за конкретний місяць. Вартість роботи 1 (однієї) машина-зміни становить 2400,00 грн. (Дві тисячі чотириста грн. 00 копійок) без ПДВ. Вартість послуги за місяць складається із загальної вартості відпрацьованих за місяць машина-змін, що визначається відповідно до актів виконаних послуг (робіт), підписаних сторонами.

Вартість послуги може змінюватися виконавцем у зв`язку зі зміною вартості складових елементів послуги, в тому числі, але не виключно: підвищення оплати праці / мінімальної заробітної плати; індексація заробітної плати; зміна вартості паливно-мастильних матеріалів, палива, вартості технічного обслуговування автотранспорту, оренди тощо. Зміна вартості послуги повинно бути обґрунтовано. Про зміну вартості послуги виконавець повідомляє замовника письмово за 10 календарних днів до моменту введення таких змін".

Дана додаткова угода вступає в законну силу з моменту її підписання і є невід`ємною частиною договору (п. 1.4. Додаткової угоди № 1/18).

Судом встановлено, що звернувшись з позовом, позивач посилався на порушення відповідачем умов договору в частині оплати наданих послуг, факт надання яких підтверджується Актами надання послуг № 40 від 19.06.2018 року на суму 60 000 грн. 00 коп. та № 44 від 20.07.2018 року на суму 168 000 грн. 00 коп. (а.с. 15,16).

Аналізуючи доводи апелянта щодо неналежного оформлення даних актів та безпідставного прийняття їх судом першої інстанції як належних доказів по справі, колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими з огляду на наступне:

Відповідно до умов договору вимоги до Акту виконаних робіт сторонами не зазначено.

Як вбачається зі змісту Актів надання послуг № 40 від 19.06.2018 року та № 44 від 20.07.2018 року, вони підписані представниками обох сторін та скріплені печатками підприємств. Такий висновок зазначив і суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Колегія суддів поділяє доводи місцевого господарського суду про те, що клопотання про призначення у справі почеркознавчої судової експертизи відповідачем заявлено не було; оригінали первинних документів до суду для огляду не надано; докази на підтвердження викладених у відзиві доводів відповідачем не подано, а заперечення відповідача мають на меті ухилення від виконання взятих на себе господарських зобов`язань за спірним договором.

Аналогічним чином спростовуються і твердження скаржника щодо того, що позивач не надав йому послуги в тому вигляді, який зазначено в договорі, а саме надання "автотранспорту з екіпажем", оскільки в Актах зазначено надання "послуги автотранспорту".

З договору сторін вбачається, що сторонами погоджено надання одного виду послуг -автотранспорту з екіпажем, інше скаржником не доведено. Отже, підстав для висновку про те, що факт надання послуг позивач не довів, не вбачається.

Судом встановлено і скаржником не спростовано, що позивач надав відповідачу за спірним договором послуги на суму 228 000 грн. 00 коп., які на час звернення до суду не оплачені, тоді як строк оплати згідно п.2.2. договору за обома Актами настав.

Отже, в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції обґрунтовано зазначив на порушення відповідачем умов договору та необхідність задоволення вимог позивача.

Відповідно до ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Положеннями ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні вимоги зазначено в ч.1 ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Таким чином, правові підстави для задоволення позовних вимог визначені судом вірно.

Щодо проведеного нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних, ці вимоги в апеляційній скарзі не зазначено.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Щодо доводів скаржника про порушення судом норм процесуального права та розгляд справи за відсутності відповідача, не повідомленого належним чином про час та місце розгляду справи, то вони спростовуються наступним:

З матеріалів справи вбачається, що ухвалу господарського суду про призначення судового засідання на 15.01.2019 року відповідач отримав відповідно до поштового повідомлення 19.12.2018 року (а.с.40). Отже, ці доводи також є безпідставними.

Оскільки висновки оскаржуваного рішення відповідач не спростував, апеляційна скарга є не доведеною та не підлягає задоволенню.

Судові витрати за її розгляд слід віднести на апелянта згідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 15.01.2019 року у справі № 904/5213/18 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Промспецбуд".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 10.05.2019 року.

Головуючий суддя: Т.А.Верхогляд

Суддя: А.Є. Чередко

Суддя: Ю.Б. Парусніков