ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" квітня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/517/19

За позовом: Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50066 ; )

до відповідача: Акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул. Тверська, б. 5, м. Київ, 03680; ) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (65012, м..Одеса, вул. Пантелеймонівська, б. 19; )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Аганін В.Ю.

Представники:

Від позивача: Овчинніков Б.С. - на підставі довіреності № 03/01 від 08.01.2019 р.;

Від відповідача: Чібічьян О.Р. - на підставі довіреності № 2782 від 01.11.2018 р.

Суть спору: Позивач, Приватне акціонерне товариство (далі-ПрАТ) "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат", звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Акціонерного товариства (далі-АТ) "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця" про стягнення штрафу у розмірі 29 261 грн. 10 коп.

Ухвалою суду від 05.03.2019р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначалися на 26.03.2019р. , 11.04.2019р. та 24.04.2019р.

12 квітня 2019р. до суду від позивача надійшла заява про уточнення (зменшення) позовних вимог, згідно з якою позивач просить суд стягнути з відповідача штраф у розмірі 21 280 грн. 80 коп. Зазначене зменшення позовних вимог було обумовлено позицією відповідача, висловленою у відзиві на позовну заяву.

Представник позивача в судових засіданнях уточнену позовну заяву підтримав у повному обсязі.

Відповідач проти позовних вимог у сумі 7 980 грн. 30 коп. заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 21.03.2019р.

У іншій частині позовних вимог відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 50% з мотивів, викладених у клопотанні, що надійшло до суду 21.03.2018р.

Позивач у справі зазначає, що 15 лютого 2018р. між АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця" (Перевізник) та ПрАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (Замовник) укладено Договір №10548/ЦТЛ-2018/279-70-04 про надання послуг (надалі-Договір), згідно з п.1.1 якого предметом цього договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов'язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, Імпорт) у вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника, і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні цього Договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування вагоном Перевізника не є орендною платою.

Договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання Замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС «Месплан» або АС «Клієнт УЗ», або вчинення Замовником будь-якої дії на виконання цього Договору , і діє з 19.02.2018р. до 31.12.2018р. (п.12.1 Договору).

Згідно з п.3.1 Договору надання послуг за цим Договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Відповідно до п.5.1 Договору сторони несуть відповідальність за невиконання плану перевезень згідно зі Статутом залізниць України.

Як зазначив позивач, на виконання умов Договору АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" у період з вересня 2018р. здійснило перевезення вантажу маршрутами, призначенням на станцію Ізмаїл - експорт регіональної філії «Одеська залізниця» на адресу ДП «Ізмаїльський морський торговельний порт» за накладними №47070073, №47070081, №47106786, №47106794, №47276308, №47276316 та досилочними накладними до них №42468702, №42468819, №42518738, №42518712, №42775058, №42775049.

Позивач зазначив, що вагони із складу вказаних вище маршрутів відчіплялися без належних на те причин (несправність вагону, виконання митних операцій, вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також перевантаження, які трапились з вини відправника, тимчасової перерви, яка трапилась не з вини залізниці). Відповідно до п.2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.Але, відміток у графі 49 «Відмітки залізниці» залізницею не зроблено, чим порушено вимоги пунктів 4.2., 4.3., 6.9. Правил оформлення перевізних документів.

Позивач зазначив, що під час здійснення вказаних перевезень відповідачем допущено прострочення термінів доставки вантажів, визначених ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, що підтверджується електронними цифровими підписами одержувача у графі 53 зазначених накладних, та відмітками залізниці в графі 49, про те, що «Одержувача повідомлено про прибуття вантажу (дата та час і ЕЦП відповідального працівника залізниці)», а також, в графах 51, 53 стоять відмітки (дата) залізниці про прибуття та видачу вантажу відповідно.

Позивач зауважив, що ч.1 ст. 307 Господарського кодексу України передбачено, що за договором перевезення вантажу залізниця зобов'язана доставити довірений їй відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу. Відповідно до ч. 5 зазначеної статті умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Як зазначив позивач, Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (пункт 2 Статуту). На підставі Статуту, наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21 листопада 2000 р. затверджено Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (пункт 5 Статуту).

При цьому, відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. У відповідності до ст. 23 Статуту та згідно Правил перевезення вантажів, а саме: п.1.1 розділу 4 Правил оформлення перевізних документів, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за №863/5084, відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Згідно з п.22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відповідно до п. 41 Статуту залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами обчислення термінів доставки вантажів, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктом 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1.зазначкених Правил визначено терміни, в які залізниці зобов'язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1. п.1.1 Правил у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200км.

Пунктом 2.1. Правил визначено, що обчислення терміну доставки починається з двадцять четвертої години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Відповідно до п. 2.10. Правил обчислення термінів доставки вантажу вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до п. 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької цільності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції продовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

На підставі вищенаведених норм законодавства та з урахуванням обставин , що склалися, позивач нарахував відповідачу штраф у розмірі від 10% до 30% провізної ставки за прострочення доставки вантажу від 2 до 6 діб у загальному розмірі 21 280 грн. 80 коп., який просить стягнути з відповідача. Розрахунок розміру штрафу із зазначенням кількості діб прострочення, нормативним часом доставки вантажу та інших показників необхідних для розрахунку, позивачем зазначено у додатку 1 до заяви прао уточнення позовних вимог.

Відповідач, згідно відзиву на позовну заяву, проти позову заперечує частково, у сумі 7 980 грн. 30 коп. у зв'язку із включенням позивачем досилочної накладної №42639591 з вагонами №№63378566, 63006134, 63379432.

У відзиві на позовну заяву відповідач також посилається на те, що встановлений ст.116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби(більше ніж на 48 годин) - 10%, на ри доби (більше ніж на 72 години) - 20% і на чотири доби (більше ніж на 96 годин) - 30%.

Фактично термін доставки ванатжу посинається з 24-ї години - дати приймання вантажу до перевезення, до - дати повідомлення вантажоодержувача.

Пунктами 1.1,2.1 Правил обчислення термінів доставки вантажу визначено терміни, в яеі залізниці зобовязані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до п.1.1. Правил у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотонажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з однієї доби на кожні повні та неповні 200 км. Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення , зазначеної в перевізних документах.

Відповідач також зазначив, що терміни доставки збільшуються на одну добу на операції, повязані з відправленням і прибуттям вантажу, а також на термін затримок, які трапилися з вини відправника та одержувача. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо вагон подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну . У рвзі зтримки подачі вагонів під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення, до закінчення терміну доставки. Пунктом 2.4 Правил встановлено, що терміни доставки вантажів , які обчислюються згідно з п.1 , збільшуються на одну добу : на операції , повязані з відправленням і прибуттям вантажу; у разі переадресування вантажів; на 2 доби: у разі перевезення вантажів за учатю паромної переправи; у разі перевантаження вантажу у вагони іншої ширини колії.

Крім того, у своєму клопотанні, що надійшло до суду 21.03.2018р., відповідач просить суд зменшити розмір штрафних санкцій на 50% посилаючись на те, що відповідно до ст.233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ст.551 Цивільного кодесу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому, як вказує відповідач, матеріали справи не містять доказів того, що позивач поніс збитки внаслідок затримки доставки вантажу.

Розглянув матеріали справи, виходячи з пояснень представників сторін, судом встановлено, що 15 лютого 2018р. між АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця" (Перевізник) та ПрАТ "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (Замовник) укладено Договір №10548/ЦТЛ-2018/279-70-04 про надання послуг, згідно з п.1.1 якого предметом цього договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов'язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, Імпорт) у вагонах Перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах Замовника і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні цього Договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування вагоном Перевізника не є орендною платою.

За приписами ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Отже, між сторонами за Договором виникли правовідносини щодо надання послуг.

Згідно з п.3.1 Договору надання послуг за цим Договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

Відповідно до п.5.1 Договору сторони несуть відповідальність за невиконання плану перевезень згідно зі Статутом залізниць України.

На виконання умов Договору АТ "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" у період з вересня 2018р. здійснила перевезення вантажу маршрутами, призначенням на станцію Ізмаїл - експорт регіональної філії «Одеська залізниця» на адресу відповідача за накладними №47070073, №47070081, №47106786, №47106794, №47276308, №47276316 та досилочними накладними до них №42468702, №42468819, №42518738, №42518712, №42775058, №42775049.

Вагони із складу вказаних вище маршрутів відчіплялися без належних на те причин (несправність вагону, виконання митних операцій, вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також перевантаження, які трапились з вини відправника, тимчасової перерви, яка трапилась не з вини залізниці). Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції» - пункт 2.9. Правил обчислення термінів доставки вантажів. Відміток у графі 49 «Відмітки залізниці» залізницею не зроблено, чим порушено вимоги пунктів 4.2., 4.3., 6.9. Правил оформлення перевізних документів.

Під час здійснення вказаних перевезень відповідачем було допущено прострочення термінів доставки вантажів, визначених ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, що підтверджується електронними цифровими підписами одержувача у графі 53 зазначених накладних, та відмітками залізниці в графі 49 про те, що «Одержувача повідомлено про прибуття вантажу (дата та час і ЕЦП відповідального працівника залізниці)», а також, в графах 51, 53 стоять відмітки (дата) Залізниці про прибуття та видачу вантажу відповідно.

Відповідно до ст.ст.15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. За приписами ст.5 цього Кодексу здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Аналіз наведених норм дає змогу дійти висновку, що кожна особа має право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права чи законного інтересу, який не суперечить загальним засадам чинного законодавства. Порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" є, зокрема, захист гарантованих Конституцією України та законами, прав і законних інтересів юридичних осіб.

Реалізуючи передбачене ст.64 Конституції України, право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 2 ст. 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Аналогічні положення щодо регулювання правовідносин в галузі перевезення передбачені і у ч. 5 ст. 306 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 3 Закону України „Про залізничний транспорт" визначено, що законодавство Про залізничний транспорт загального користування складається із Закону України „Про транспорт", Закону України „Про залізничний транспорт", Статуту залізниць України та інших актів законодавства України. Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування… є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (ст. 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Мінтрансом Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (ст. 5 Статуту залізниць України).

Відповідно до ст. 6 Статуту залізниць України накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

У ст. 23 Статуту залізниць України встановлено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Згідно з п.22 Статуту за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відповідно до п. 41 Статуту залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами обчислення термінів доставки вантажів, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктом 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Пунктом 1.1. Правил визначено терміни, в які залізниці зобов'язані доставляти вантажі за призначенням, зокрема, відповідно до підпункту 1.1.1. наведеного пункту, у разі перевезення вантажною швидкістю вагонними відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки вантажу обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200км.

Пунктом 2.1. Правил визначено, що обчислення терміну доставки починається з двадцять четвертої години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Відповідно до п. 2.10. Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

За вимогами Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21 листопада 2000 року № 644 ( зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2000 року за №862/5083) , оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної і дорожньої відомості. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці, або дата подачі вагона під вивантаження, якщо вона здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування (пункт 8 Правил).

Відповідно до п. 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької цільності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби; 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби; 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Виходячи з матеріалів справи, пояснень представників сторін, враховуючи також позицію відповідача у справі, який погодився з наявністю допущених ним порушень, наслідком яких має бути застосування відповідальності у вигляді стягнення штрафу, наявні підстави для стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" АТ "Українська залізниця" штрафу за несвоєчасну доставку вантажу у загальному розмірі 21 280 грн. 80 коп., у зв'язку з чим позовна заява Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" є цілком обґрунтованною, підтверджена матеріалами справи та підлягає задоволенню.

Щодо клопотання відповідча у справі про зменшення розміру штрафних санкцій на 50%, у зв'язку із відсутністю доказів того, що позивач поніс збитки внаслідок затримки доставки вантажу, суд дійшов наступого висноку.

Відповідно до ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом та договором.

За приписами положень ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Отже, штрафні санкції застосовуються до учасника господарських відносин як міра відповідальності за допущене ним порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Дійсно, відповідно до ст.233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з ст.551 Цивільного кодесу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, зменшення розміру санкцій є правом, а не обов'язком суду. Крім того, саме по собі посилання на ненадання позивачем доказів наявності спричинених йому збитків внаслідок неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобовязань, не є підставою для зменшення штрафних санкцій, адже, судом має бути надано оцінку іншим обставинам, які можуть мати наслідком зменшення штрафних санкцій, як то ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Відповідачем жодного обгрунтування або доказу на підтвердження наявності таких обставин до матеріалів справи не надано.

З урахуванням зазначеного, на думку суду, відсутні підстави для зменшення щтрафних санцій судом.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. ст. 123, 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул.Тверська, 5, м. Київ, 03680; ) в особі Регіональної філії "Одеська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (вул.Пантелеймонівська, 19, м.Одеса, 65012, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Центральний гірничо-збагачувальний комбінат" (м.Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50066 ; ) штраф у розмірі 21 280 грн. 80 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 грн. 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02 травня 2019 р.

Суддя Н.В. Рога