ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2019 року м.Дніпро Справа № 904/4367/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Дарміна М.О., Березкіної О.В.

при секретарі судового засідання: Логвіненко І.Г.

представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, довіреність № 119 від 08.01.2019 р., адвокат;

від позивача: ОСОБА_2, довіреність №118 від 08.01.2019 р., адвокат;

від відповідача: ОСОБА_3, договір №03/12-1 від 13.12.2018 р., адвокат;

від 3-ї особи: ОСОБА_4, ордер ДП №1783/000012 від 21.08.2018 р., адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Східна-Українська компанія "Золотий Лев", м. Дніпро на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2019 року, ухвалене суддею Мельниченко І.Ф., повний текст якого складений 29.01.2019, у справі № 904/4367/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Форест", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю Східно-Українська компанія "Золотий Лев", м.Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Фізична особа-підприємець ОСОБА_5, м. Підгородне, Дніпропетровська область

про стягнення збитків в сумі 632 420, 11 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Форест" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 632 420,11 грн., що складають суму збитків у розмірі вартості знищеного вантажу.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2019 року у справі №904/4367/18 позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Східно-Українська компанія "Золотий Лев" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Форест" 632 420, 11 грн. збитків у розмірі вартості знищеного вантажу, 9 486, 30 грн. судового збору.

Не погодившись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю Східна-Українська компанія "Золотий Лев", звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неповне з`ясування обставин справи, просить рішення господарського суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

При цьому, скаржник в апеляційній скарзі посилається на те, що в даному випадку відсутня саме протиправна поведінка Відповідача, а відсутність вини перевізника (експедитора) підтверджено Висновком експертного дослідження від 30.07.2018 року № 5 за фактом пожежі, що сталася 19.07.2018 року, що додається.

Надані Позивачем накладні на внутрішнє переміщення, що вказані як додаток до товарно-транспортної накладної, не містять всіх обовязкових реквізитів, зокрема не містять ціни за одиницю продукції, посад і прізвищ відповідальних осіб, їх підписів та печаток тощо, тому надані накладні на внутрішнє переміщення №КИ00016584 та №КИ00016585 від 19.07.2018 року не є первинними документами, що позбавляє вказані документи доказової сили.

Надані Позивачем додатково документи в підтвердження вартості втраченого вантажу ставляться Відповідачем під сумнів, оскільки за вказаними документами неможливо відстежити, який саме товар приймав участь у перевезенні 19.07.2018 року та був знищений пожежею, про що зазначено під час судового розгляду.

Враховуючи, що пожежею не було повністю знищеного товар, а мало місце лише значне його пошкодження, це надало можливість експерту детально оглянути товар, що перевозився, проаналізувати накладні на внутрішнє переміщення КИ00016584 від 19.07.2018 року та КИ00016585 від 19.07.2018 року і зробити висновок про невідповідність товару, що перевозився документам на перевозку. В той же час, господарським судом проігноровано доводи відповідача про невідповідність асортименту майна.

У відзиві на апеляційну скаргу, Позивач проти задоволення апеляційної скарги заперечує, зазначає про законність та обґрунтованість рішення, ухваленого судом відповідно до норм матеріального права, на підставі повно і всебічно досліджених фактичних обставин, з наданням оцінки всім аргументам та доказам учасників справи.

Вважає, що:

- за нормами діючого законодавства та умовами Договору про надання транспортно-експедиторського обслуговування №010216-03Т відповідальність за дії перевізника - Третьої особи, залученого до перевезення вантажу, перед Позивачем несе Відповідач, як за власні дії;

- не відповідає дійсності безпідставне твердження Відповідача про відсутність його противоправної поведінки і нібито відсутність вини перевізника;

- не відповідає дійсності і твердження Відповідача про нібито підтвердження відсутності його протиправної поведінки та вини Третьої особи-перевізника Висновком експертного дослідження від 30.07.2018 № 5.

Вважає, що суд вірно дослідив та дав належну оцінку доказам розміру завданих Позивачу збитків, а тому твердження Відповідача про відсутність шкоди також не відповідає дійсності та фактичним обставинам справи.

У відзиві на апеляційну скаргу Третя особа підтримує апеляційну скаргу, зазначає, що пожежа сталась внаслідок випадку, що звільняє експедитора від відповідальності. Крім того, ФОП ОСОБА_5 не погоджується і з заявленою сумою збитків та посилається на відомості, зазначені в ТТН № КИ00002673 від 19.07.2018, що вартість вантажу дорівнює нулю.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.03.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Східна-Українська компанія "Золотий Лев" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2019 у справі № 904/4367/18; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 25.03.2019.

В судовому засіданні 25.03.2019 оголошено перерву до 10.04.2019.

В судовому засіданні 10.04.2019 оголошено перерву до 22.04.2019.

В судовому засіданні 22.04.2019 Центральним апеляційним господарським судом оголошено вступну та резолютивну частини постанови у даній справі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

01.02.2016 Товариством з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Форест" (далі Клієнт, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю Східно-українська компанія "Золотий лев" (далі експедитор, відповідач) укладено Договір про надання транспортно-експедиторського обслуговування № 010216-03Т (далі Договір).

Згідно п. 1.1. Договору, предметом даного договору є організація Експедитором від свого імені або з залученням третіх осіб та за рахунок клієнта перевезення вантажів Клієнта автомобільним транспортом по території України у міському, приміському й міжміському сполученні до пункту призначення з передаванням вантажу особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві). Експедитор в інтересах клієнта виконує повязані з перевезенням транспортно-експедиційні операції: розроблення маршруту перевезення; пошук транспортного засобу Експедитора; організація забезпечення відправлення та одержання вантажу; інші операції, повязані з перевезенням.

06.02.2017 та 28.12.207 сторонами укладено Додаткові угоди до Договору, відповідно до яких узгоджено нові реквізити експедитора та строк дії договору, а сама з моменту його підписання та до 31.12.2018 або до виконання сторонами своїх зобовязань.

Відповідно до п. 2.1. Договору, послуги надаються на підставі заявки-договору, в якій визначаються характеристики вантажу, вантажовідправник, вантажоодержувач, адреса розвантаження, маршрут, тип і кількість транспортних засобів, вартість послуг, інструкція з кріплення, дата та час подачі ТЗ та ін. умови. Заявка-договір є невідємною частиною Договору.

Сторонами було узгоджено договір-заявку на перевезення вантажів автомобільним транспортом за маршрутом: Клавдієво-Тарасове-Дніпро.

Згідно вказаної вище заявки, до перевезення передається папір-тоннаж в кількості 20 т. та доставка якого повинна бути здійснена 20.07.2018; вимоги до машини: заднє завантаження, цілий тент, автомобіль сухий (том 1, а.с. 17).

На виконання умов Договору та заявки, відповідачу було передано для перевезення вантаж папір в загальній кількості 20, 33239 т., що підтверджується товарно-транспортною накладною № КИ00002673 від 19.07.2018, копія якої залучена до матеріалів справи (том 1, а.с. 18).

Крім того, разом із вантажем було передано накладні на внутрішнє переміщення № КИ00016584 від 19.07.2018 та № КИ00016585 від 19.07.2018 із зазначенням асортименту вантажу ( том 1, а.с. 19-20).

Звертаючись із даним позовом, ТОВ "Юнайтед Форест" посилається на те, що вантаж, який переданий відповідачу до перевезення доставлений не був, у звязку з чим позивач склав акт про недостачу вантажу від 23.07.2018, відповідно до якого вартість вантажу склала 632 420, 11 грн. та направив його на адресу відповідача із пропозицією підписати вказаний акт (том 1, а.с. 21-22).

Відповідач вказаний акт не підписав та 23.07.2018 надіслав позивачу лист № 23/07, в якому повідомив, що в ніч з 19.07.2018 по 20.07.2018 відбулась надзвичайна подія, а саме: згоріла вантажівка з вантажем, що належить позивачу та експедирування якого здійснювалось відповідачем згідно спірного Договору.

ОСОБА_6 вище обставини відповідач вважає надзвичайною обставиною, яка в силу п. 6.1. Договору, звільняє його від відповідальності за нестачу вантажу (том 1, а.с. 24).

З огляду на викладені обставини, ТОВ "Юнайтед Форест" звертається до суду із вимогою про стягнення збитків в сумі 632 420, 11 грн., що складають вартість знищеного вантажу.

Задовольняючи позовні вимоги, господарський суд виходив із того, що враховуючи, що умовами укладеного сторонами у справі договору про надання транспортно-експедиторських послуг сторони узгодили повну матеріальну відповідальність відповідача за втрату вантажу та за дії третіх осіб щодо втрати вантажу, перевезення якого він має організовувати, факт втрати вантажу внаслідок пожежі учасниками справи не заперечується і підтверджено наявними у справі документами, вимоги позивача щодо стягнення збитків в сумі 632 420, 11 грн. та які складають вартість втраченого вантажу, слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов'язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов'язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов'язання, пов'язані з перевезенням.

За приписами ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор - це суб'єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиційних послуг, визначених договором транспортного експедирування.

Експедитор має право залучити до виконання своїх обов'язків інших осіб. У разі залучення експедитором до виконання своїх обов'язків за договором транспортного експедирування інших осіб експедитор відповідає перед клієнтом за порушення договору (ч. 1ст. 932 Цивільного кодексу України).

Частиною 3 статті 14 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" передбачено, що експедитор несе відповідальність за дії та недогляд третіх осіб, які притягнені ним до виконання договору транспортного експедирування, в тому ж порядку, як і за власні дії.

Відповідно до ст. 934 Цивільного кодексу України за порушення обов'язків за договором транспортного експедирування експедитор відповідає перед клієнтом відповідно до глави 51 цього Кодексу.

Згідно ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Завантаження (вивантаження) вантажу здійснюється організацією, підприємством транспорту або відправником (одержувачем) у порядку, встановленому договором, із додержанням правил, встановлених транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них (ч. 1 ст. 918 ЦК України).

Статтею 920 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно п.п. 3.1.6., 3.1.8. Договору, експедитор зобовязаний нести повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу до моменту передачі уповноваженому отримувачу, а також за своєчасну доставку вантажу.

Експедитор несе повну відповідальність за всі дії третіх осіб, залучених ним для виконання Заявок-договорів клієнта, в тому числі водіїв та інших осіб.

У випадку втрати, нестачі, пошкодження (деформації, розриву та ін..) одиниць завантаження, експедитор компенсує клієнту вартість всієї продукції в пошкодженій одиниці завантаження, що була пошкоджена, а також інші витрати, повязані з втратами, понесеними через пошкодження одиниці завантаження (у тому числі державне мито, ПДВ). Сторони домовились, що вважають одиницею завантаження короб/кейс (продукція, засоби пакування, маркування, етикетки та ін., що входить в єдине вантажне місце).

Так, експедитором для виконання Договору було залучено третю особу перевізника ФОП ОСОБА_5, з яким укладено Договір перевезення вантажів автомобільним транспортом № 15111702Д від 15.11.2017 (том 2, а.с. 126-129).

Як вже зазначено вище, сторонами було узгоджено, що доставка вантажу повинна бути здійснена 20.07.2018.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Факт не доставки вантажу та його знищення внаслідок пожежі визнається як відповідачем, так і третьою особою, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 75 ГПК України звільняє вказані обставини від доказування.

Згідно статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною другою зазначеної вище статті визначено що, збитками є:

- втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробить для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

- доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно з частиною першою ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення включаються: вартість втраченого, пошкоджено або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо) понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Як свідчать матеріали справи, а саме: накладні на внутрішнє перевезення №КИ00016584 від 19.07.2018 та № КИ00016585 від 19.07.2018 з розшифруванням вартості товару та довідка про вартість майна від 16.10.2018 (том 1, а.с. 19-20, 46-48), загальна вартість переданого до перевезення товару згідно ТТН № КИ00002673 від 19.07.2018 складає 632 420,11 грн.

Таким чином, враховуючи, що умовами укладеного сторонами у справі договору про надання транспортно-експедиторських послуг сторони узгодили повну матеріальну відповідальність відповідача за втрату вантажу та за дії третіх осіб щодо втрати вантажу, перевезення якого він має організовувати, факт втрати вантажу внаслідок пожежі учасниками справи не заперечується і підтверджено наявними у справі документами, вимоги позивача щодо стягнення збитків в сумі 632 420, 11 грн. та які складають вартість втраченого вантажу, слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

В апеляційній скарзі Відповідач безпідставно посилається на умови договору перевезення №15111702Д, укладеного ним з Третьою особою перевізником ФОП ОСОБА_5, як на причину відсутності протиправної поведінки з боку Відповідача у відносинах з Позивачем.

Доводи Відповідача про те, що між ним і Третьою особою було укладено договір перевезення, свідчать лише про те, що матеріальну відповідальність перед Відповідачем несе Третя особа.

Заперечення відповідача відносно відсутності його вини та вини перевізника, з огляду на наявність форс-мажорних обставин, господарським судом обґрунтовано не прийнято до уваги, виходячи з наступного.

Згідно ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили, а ст. 218 ГК України встановлено, що у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до пунктів 6.1., 6.2. Договору, сторони звільняються від відповідальності за невиконання умов договору на період дії надзвичайних обставин і непереборної сили: стихійне лихо, екстремальні погодні умови, страйк, війна, бойові дії, терористичний акт, блокада, демонстрації, масові заворушення, пожежа, повінь, рішення органів влади, які приводять до неможливості належного виконання умов договору. Про виникнення форс-мажорних обставин сторони письмово сповіщають один одного протягом 1 дня з моменту виникнення таких обставин.

Доказом існування таких обставин є двосторонній протокол або відповідний документ, виданий компетентним органом.

Статтею 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" передбачено, що засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів наявності відповідного документу, виданого компетентним органом, який би підтверджував наявність форс-мажорних обставин в ніч з 19.07.2018 по 20.07.2018, відповідачем суду не надано.

З огляду на викладене, наданий відповідачем висновок експерта № 5 від 30.07.2018, виконаний Полтавським науково-дослідним експертно-криміналістичним центром, відповідно до приписів ст. 76 ГПК України таким доказом бути не може.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про відсутність противоправної поведінки Відповідача та відсутність вини перевізника, оскільки протиправна поведінка Відповідача полягає саме у порушенні ним своїх зобовязань за Договором про надання транспортно-експедиторського обслуговування №010216-03Т.

Так, сторонами у Договорі про надання транспортно-експедиторського обслуговування було узгоджено, що доставка вантажу повинна була бути здійснена 20.07.18, але в обумовлений сторонами строк Відповідач своє зобовязання не виконав.

Згідно п.3.1.6 Договору експедитор зобов'язаний нести повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу до моменту передачі уповноваженому отримувачу, а також за своєчасну доставку вантажу.

За умовами п. 3.1.10. Договору експедитор зобов'язаний забезпечити оформлення належним чином передачі вантажу в цілості та схоронності, вказаному з заявці-договорі вантажоодержувачу з відміткою (підпис та печатка) про дату і час отримання вантажу.

Пунктом 5.2. Договору сторони встановили, що експедитор несе повну матеріальну відповідальність за повну або часткову втрату вантажу або його пошкодження, що трапилося в проміжок часу між прийняттям вантажу до перевезення та його здачею належному Вантажоодержувачу.

Також, як наслідок, п.5.3. Договору передбачено, що у випадку втрати, нестачі, пошкодження (деформації, розриву та ін.) одиниць завантаження, експедитор компенсує клієнту вартість всієї продукції в пошкодженій одиниці завантаження, що була пошкоджена, а також інші витрати, повязані з втратами, понесеними через пошкодження одиниці завантаження (в тому числі державне мито, ПДВ).

Таким чином, забезпечити у будь-який спосіб цілісність та схоронність вантажу і відповідати за збереження вантажу з моменту його прийняття і до моменту передачі уповноваженому отримувачу, за вимогами законодавства України та Договору - було зобовязанням Відповідача, яке Відповідач порушив.

Судом в рішенні було вірно встановлено, що факт недоставки вантажу та його знищення внаслідок пожежі визнано як Відповідачем, так і Третьою особою, що відповідно приписів ч. 1 ст. 75 ГПК України звільняє вказані обставини від доказування.

Отже, Відповідачем порушені його зобовязання за Договором про надання транспортно-експедиторського обслуговування і, відповідно, його протиправна поведінка проявилась у невиконанні ним зобовязань за Договором.

Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, обов'язок доведення відсутності своєї вини лежить саме на особі, яка завдала шкоди, в даному випадку на Відповідачеві, а не на Позивачі.

Доказів відсутності своєї вини у невиконанні зобовязань за Договором транспортно-експедиторського обслуговування відповідачем суду не надано.

Колегія суддів не погоджується з твердженнями заявника апеляційної скарги про підтвердження відсутності його протиправної поведінки та вини Третьої особи-перевізника Висновком експертного дослідження від 30.07.2018 № 5, з огляду на наступне.

На сторінці 23, абз.2 цього Висновку від 30.07.2018 № 5 Полтавського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України зазначається: «з фактичних даних встановлено, що напівпричеп двічі залишався без нагляду і до нього був вільний доступ».

В той же час, забезпечити цілісність, схоронність та збереження вантажу Позивача під час перевезення з моменту його прийняття і до моменту передачі уповноваженому отримувачу, за вимогами законодавства України та Договору, - було зобов'язанням Відповідача, і тому запобігти обставинами, які викликали пожежу, повинен був Відповідач.

Також відповідно до Висновку експертного дослідження від 30.07.2018 № 5 (сторінка 6. абз. 6) зазначено, що «підлога напівпричепу була з текстоліту і мала щілини між плитами.».

Тоді, як згідно із вимогами п.3.1.1. Договору забезпечити подання транспортного засобу під завантаження в узгоджені між Сторонами строки і в стані, в усіх відношеннях придатному для автомобільних перевезень (відповідно до санітарних, технічних, гігієнічних та інших вимог) вантажу з урахуванням вимог заявки, типу вантажу, а також норм законодавства України, було зобовязанням Відповідача.

Відповідач мав можливість і міг би, з метою не допущення втрати, псування або пошкодження вантажу, супроводжувати перевезення цього вантажу і здійснювати нагляд за вантажем, коли водій відлучався, але Відповідач цього не зробив.

Отже, і Висновок експертного дослідження від 30.07.2018 №5 про те, що найбільш вірогідною причиною виникнення пожежі послугувало занесення стороннього джерела запалювання ззовні, тобто під час перевезення, підтверджує факт відсутності контролю Відповідача за збереженням вантажу до моменту його передачі вантажоодержувачу та про неналежне виконання Відповідачем свого зобовязання - організувати перевезення та забезпечити відправлення та одержання вантажу.

Колегія суддів не погоджується також з доводами Відповідача про невідповідність асортименту майна, фактично переданого для перевезення, асортименту, зазначеному у накладних на внутрішнє перевезення № КИ00016584 від 19.07.2018 та № КИ00016585 від 19.07.2018, з огляду на наступне.

Також відповідно до Висновку експертного дослідження від 30.07.2018 № 5 (стор. 22): «На напівпричепі виявлено 5 рулонів пошкодженого вогнем паперу та пошкоджений папір у кіпах. Частина паперу в обгорілому стані знаходиться у кюветі біля напівпричепу, задні двері зачинені (зображення 7-21). Розташування вантажу на напівпричепі, місце виявлення пожежі вказані на схемі (зображення 6). (ст. 6 висновку) «п.7... Згідно накладних (зображення 4,5) у напівпричепі повинно було бути 4 рулони синього та темно-синього паперу. В ході огляду виявлено залишки 5 рулонів білого паперу. Перерахувати інший товар не представляється можливим через значне вигоряння.»

В той же час, висновок Відповідача про невідповідність товару, що перевозився документам на перевозку, є передчасним, оскільки, як зазначено у висновку експерта «Перерахувати інший товар не представляється можливим через значне вигоряння».

До того ж, як зазначено у Товарно-транспортною накладній №КИ00002673 від 19.07.2018, Відповідачем було отримано вантаж у кількості 39 місць, вагою 20,33239 т та із зазначенням асортименту вантажу у накладних на внутрішнє переміщення № КИ00016584, № КИ00016585. Вантаж було отримано для перевезення у стані, що відповідає правилам перевезень відповідних вантажів, номер пломби L36499824.

Отже, Фізична особа-підприємець ОСОБА_5 своїм підписом у товарно-транспортній накладній від 19.07.2018 підтвердив, що прийняв до перевезення вантаж масою 20,33239 т., асортимент якого відповідає документам, поданим разом з вантажем, після чого вантаж було опломбовано (т. 1 а.с. 18).

Таким чином, від Відповідача жодних зауважень, зокрема з кількості вантажу, якості упаковки або будь-яких інших, при прийманні вантажу не надходило, вантаж було завантажено у автомобіль та опломбовано.

Господарський суд вірно дослідив та дав належну оцінку доказам розміру завданих Позивачу збитків, а тому твердження заявника апеляційної скарги про відсутність шкоди також не відповідає дійсності та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.

Вантаж, організацію перевезення якого здійснював Відповідач, належав Позивачу і перевозився з одного складу Позивача на іншій. Його вартість була відома Позивачу і тому, зазначати її у Товарно-транспортній накладній (ТТН) та накладних на внутрішнє переміщення, у Позивача не було необхідності, з огляду на збереження комерційної інформації.

Отже, знаючи вартість свого майна Позивач, одразу після неприбуття вантажу на склад у м Дніпрі, склав ОСОБА_6 про не доставку та нестачу вантажу від 23.07.18, де зазначив, що вартість товару складала 632 420,11 грн. ОСОБА_6 із супровідним листом №48/07 від 27.07.18 були надіслані для підписання на адресу Відповідача цінним листом з описом 27.07.18 (чек та опис є в матеріалах справи).

Про вказану вартість вантажу Позивач зазначав і в претензії №58/08 від 01.08.18 про відшкодування збитків у сумі 632 420,11 грн, завданих знищенням вантажу, яка була надіслана на адресу Відповідача 01.08.18 цінним листом з описом (копіє є в матеріалах справи).

Окрім цього, на підтвердження вартості вантажу, який належав Позивачу і організацію перевезення якого здійснював Відповідач, в матеріалах справи є Довідка від 16.10.2018 про вартість майна (паперу), що належало Товариству з обмеженою відповідальністю "ЮНАИТЕД ФОРЕСТ" тa було зазначено у накладних на внутрішнє переміщення, відповідно до якої загальна сума вартості майна складає 632 420,11 грн. та розшифрування до накладних на внутрішнє переміщення із зазначенням вартості за кожною позицією асортименту та загалом.

ОСОБА_6 Розшифрування містять вартість за кожною позицією асортименту та посилання на вантажно-митні декларації (ВМД), за якими було ввезено цей товар в Україну та розмитнено, а також зазначення інформації щодо здійснення порізки окремих видів асортименту паперу, та/або перевезення товару з посиланням на дату актів приймання-передачі послуг чи умови правил ІНКОТЕРМС DAP, за якими Позивач не мав обвязку нести витрати на перевезення товару.

Також в матеріалах справи є копії цих вантажно-митних декларацій (ВМД), інвойсів з вартістю цього товару, актів приймання-передачі послуг перевезення товару, якими підтверджується купівля Позивачем та доставка до його складу у Київській області цього паперу, організацію перевезення якого у подальшому здійснював Відповідач.

Згідно ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За приписами ст.91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при організації Відповідачем перевезення вантажу Позивача найменування всього асортименту вантажу, одиниці виміру, кількість місць вантажу були відомі Відповідачу, оскільки були зазначені у накладних на внутрішнє переміщення, які додавались до ТТН, а ці ж параметри, але ще також із зазначенням ціни за одиницю, вартістю за кожною позицією асортименту та загальною вартістю паперу - були потім вказані у Довідці від 16.10.2018 про вартість майна (паперу) та Розшифруваннях до накладних на внутрішнє переміщення.

Таким чином, не відповідає дійсності і вказівка Відповідача про те, шо нібито не можливо відстежити який саме товар приймав участь у перевезенні 19.07.2018, яке організував для Позивача Відповідач.

Додатково до наявних у справі доказів Позивачем надано для пояснення зведену Таблицю формування ціни та вартості майна (паперу), яке було зазначено у накладних на внутрішнє переміщення №КИ00016584 та №КИ00016585 від 19.07.2018, яка відображає за кожною позицією асортименту товару загальну інформацію, зазначену вже раніше вище.

А саме, вказана Таблиця містить назву бренду паперу, розміри формату, назву постачальника, країну походження товару, номер ВМД, дату ВМД, кількість одиниць, одиниці виміру, розмір митної вартості, розмір додаткових витрат на доставку та/або порізку тощо, ціну без ПДВ за одиницю, вартість без ПДВ, вартість з ПДВ.

Таким чином, за кожною позицією асортименту товару Загальна вартість з ПДВ = (Митна вартість + Додаткові витрати) х Кількість одиниць х 1,2 (ПДВ)).

Ціни, зазначені Позивачем у Довідці, у Розшифруваннях до накладних на внутрішнє переміщення та Таблиці були вказані, виходячи з наступного:

Вартість закупленого позивачем товару за 1 тону у Євро зазначена у інвойсах до ВМД. Виходячи із цього, обчислюється вартість цього товару за 1 одиницю, а потім розраховується вартість за вагу товару, організацію перевезення якого здійснював Відповідач. Ціни, зазначені в інвойсах в Євро, переводяться в гривні за офіційним курсом НБУ на час подання декларації (вказується у графі « 23» ВМД). В окремих випадках до цієї вартості товару додається вартість перевезення цього товару та/або порізки цього товару (яка здійснюється позивачем на складі у випадках необхідності).

Факт сплати Позивачем ПДВ при оформленні розмитнення товару у розмірі 20% підтверджується зазначенням про це у ВМД у графі « 47», шляхом зазначення коду виду платежу « 028», а у графі « 48» - вказується сума ПДВ.

Отже, Позивачем належним чином, відповідно до вимог ст. 73, ст. 91 ГПК України підтверджена вартість знищеного вантажу, організацію перевезення якого здійснював Відповідач та розмір завданих Позивачу збитків у сумі 632 420,11 грн.

Крім того, в порушення ст.ст. 73, 74 ГПК України, жодних доказів, які б свідчили, що вартість знищеного вантажу е іншою, Відповідачем суду не надано.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції при вирішенні даної справи правильно застосував норми матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини сторін, прийняв законне та обґрунтоване рішення, тому у відповідності до ст. 276 ГПК України в задоволенні скарги слід відмовити, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 281, 282, 283 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Східна-Українська компанія "Золотий Лев", м. Дніпро на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2019 у справі № 904/4367/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.01.2019 у справі №904/4367/18 залишити без змін.

Судові витрати Товариство з обмеженою відповідальністю Східна-Українська компанія "Золотий Лев", м.Дніпро за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 26.04.2019.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Березкіна