РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2019Справа № 910/82/19

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" м. Луганська

до Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" м. Києва

про стягнення боргу, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов'язання, ціна позову 218497,13 грн.

Суддя Паламар П.І.

Без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

СУТЬ СПОРУ :

у грудні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що всупереч умов укладеного між ним та відповідачем договору на відшкодування витрат по комунальним та іншим послугам № 3-157-08 від 5 листопада 2008 р. останній частково оплатив надані йому протягом жовтня 2015-квітня 2016 років комунальні послуги, заборгувавши 156478,37 грн.

З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь суму боргу, борг з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення 49873,95 грн., три проценти річних з простроченої суми 12144,81, а також понесені ним по справі судові витрати.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, посилаючись на безпідставність заявлених вимог. Пояснив про сплату 30537,10 грн. боргу до звернення позивача в суд з указаним позовом, заявив про сплив строку позовної давності в частині вимог про стягнення 20975,81 грн. боргу, що виник у жовтні 2015 року.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 5 листопада 2008 р. між сторонами у справі укладено договір на відшкодування витрат по комунальним та іншим послугам № 3-157-08, протягом жовтня 2010-березня 2014 року додаткові угоди до цього договору, згідно з умовами яких позивач зобов'язався забезпечувати відповідачу можливість користуватися комунальними послугами у належних йому двох приміщеннях загальною площею 104 м2 та 358,8 м2 по вул. Лобачевського, 44, м. Краснодон, Луганської області, а останній - відшкодовувати вартість витрат за комунальні та інші послуги до 25 числа поточного місяця за послуги, одержані в попередньому місяці.

Відповідно до умов п.п. 2.1, 2.2 договору відповідач зобов'язався відшкодовувати позивачу кошти відповідно фактичних витрат згідно розрахунку (додаток № 1 до договору).

Строк дії договору від відповідно до умов розділу 8 договору встановлений з 1 листопада 2008 р. до 1 листопада 2009 р. та вважається продовженим на такий самий строк і на тих самих умовах, якщо за місяць до його закінчення про припинення договору або його перегляд не буде заявлено однією із сторін. Доказів припинення договору в установленому порядку суду не надано.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін, наявними у матеріалах справи копіями вищевказаного договору, додаткових угод до нього.

Зі змісту позовної заяви та доданого до неї розрахунку вбачається, що частина позовних вимог у розмірі 20975, 81 грн. стосується оплати наданих послуг жовтня-листопада 2015 року вартістю 62957,56 грн.

З урахуванням умов 3.2 договору строк оплати цих послуг настав відповідно 25 листопада та 25 грудня 2015 р.

З матеріалів справи слідує, що позивач звернувся в суд з указаним позовом 27 грудня 2018 р., тобто з пропуском встановленого ст. 257 ЦК України трирічного строку позовної давності щодо вимог про оплату комунальних послуг, наданих протягом жовтня-листопада 2015 року, про застосування якого заявив відповідач. Доказів поважності причин пропуску указаного строку суду не надано.

Тому у позові про стягнення 20975,81 грн. боргу по оплаті комунальних послуг жовтня-листопада 2015 року відповідно до вимог 267 ЦК України слід відмовити.

Посилання не те, що строк позовної давності був перерваний заявами про припинення зобов'язання зарахуванням №№ 01-09/2207 від 8 грудня 2015 р., 01-09/2208 від 9 грудня 2015 р. не спростовують факту спливу строку позовної давності, оскільки після переривання строку до часу звернення з позовом минуло більше трьох років.

Поясненнями позивача, викладеними в позовній заяві, відповідача у відзиві на позовну заяву, актами відшкодування витрат по комунальних та інших послуг, що надаються ТОВ "ЛЕО" в користування Луганських МЕМ від 31 грудня 2015 р., 31 січня 2016 р., 29 лютого 2016 р., 31 березня 2016 р., 15 квітня 2016 р. стверджується факт надання позивачем відповідачу протягом грудня 2015-квітня 2016 років комунальних послуг за договором вартістю 135502,56 грн.

Відповідно до вимог ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються сторонами, не підлягають доказуванню.

Як пояснив позивач у позовній заяві, відповідачем одержані послуги за вищевказаний період оплачені не були.

Проте, поясненнями відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, наявною у матеріалах справи копією платіжного доручення № 6613 від 19 січня 2016 р. стверджується факт оплати відповідачем одержаних послуг за договором у розмірі 30537,60 грн. до часу звернення позивача в суд з указаним позовом.

Враховуючи, що частина заявленої до стягнення сума боргу у розмірі 30537,60 грн. відповідачем була сплачена до часу звернення позивача в суд з указаним позовом, вимоги у цій частині заявлені безпідставно, то у позові з цього приводу відповідно до вимог ст. 16 ЦК України слід відмовити.

Доводи позивача про зарахування 30537,10 грн. на підставі платіжного доручення № 6613 від 19 січня 2016 р. в рахунок погашення заборгованості за грудень 2015 року безпідставні, оскільки суперечать зібраним у справі доказам.

Доказів належної оплати за решту послуг за договором суду не надано.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач прострочив оплату за договором, з нього на користь позивача відповідно до вимог ст.ст. 622, 625 ЦК України підлягає стягненню 104964,96 грн. боргу (228997,42-103056,65-20975,81), а також виходячи з дійсного розміру прострочених сум 35913,49 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 8402,95 грн. три проценти річних з простроченої суми.

Оскільки позов задоволено частково, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" м. Луганська задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. С.Петлюри, 25, код 00100227) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Луганське енергетичне об'єднання" (91021, м. Луганськ, квартал Гайового, 35-А, код 31443937) 104964,96 грн. боргу, 35913,49 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 8402,95 грн. три проценти річних з простроченої суми, 2239,22 грн. витрат по оплаті судового збору.

У позові в іншій частині відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар