ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року Справа № 918/635/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Тимошенко О.М. , суддя Юрчук М.І.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

позивача - Мациюк З.І.

відповідача - Москаль Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернативна Теплова Компанія" на рішення господарського суду Рівненської області від 26.12.2018 року у справі № 918/635/18

за позовом Комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об'єднання"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернативна Теплова Компанія"

про стягнення заборгованості в сумі 8 265 086,97 грн.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 26.12.2018р. у справі № 918/635/18, позов Комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об'єднання" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернативна Теплова Компанія" про стягнення 8 085 878,17 грн., з яких 6 468 835,82 грн. основний борг, 1 314 382,75 грн. пеня, 118 319,83 грн. 3% річних, 363 548,57 грн. інфляційні, задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ "Альтернативна Теплова Компанія" на користь КП "Славутське житлово-комунальне об'єднання" 6 468 835,82 грн. основного боргу, 1267 584,00 грн. пені, 117 464,85 грн. 3% річних, 76 765,67 грн. інфляційних втрат та 118 959,75 грн. витрат по сплаті судового збору.

Відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення 46 798,75 грн. - пені, 854,98 грн. - 3% річних, 286 782,90 грн. - інфляційних втрат.

Відповідач ТОВ "Альтернативна Теплова Компанія", не погоджуючись з ухваленим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду Рівненської області від 26.12.2018р. у справі № 918/635/18 скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. Одночасно в апеляційній скарзі скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає:

- позивачем до позовної заяви долучено інший варіант Договору на виробництво теплової енергії від 19.10.2017р. з іншою редакцією п.п.1.4, 3.1 договору, якими змінено спосіб визначення кількості відпущеної відповідачу теплової енергії та структуру і вартість встановленого для виробника тарифу, за яким відповідач має розраховуватися із позивачем за придбану теплову енергію;

- відповідно до п.3.3 представленого позивачем Договору остаточний розрахунок за вироблену енергію проводиться теплопостачальною організацією згідно акту виконаних робіт виробника теплової енергії на протязі п'яти днів з дня отримання рахунку, але не пізніше 15-го числа місяця, наступного за звітним;

- будь-яких доказів які б свідчили про направлення позивачем та отримання відповідачем актів виконаних робіт та рахунків на оплату матеріали справи не містять;

- отже позов про стягнення грошових коштів у сумі 6 468 835,82 грн. за поставлену теплову енергію подано заявником передчасно;

- судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, а саме відмовлено у призначенні інженерно-технічної та економічної експертизи; відмовлено у клопотанні про зупинення провадження у судовій справі до вирішення пов'язаної з неї справою № 924/1134/18, що провадиться господарським судом Хмельницької області з предметом позову визнання недійсним Договору б/н на виробництво теплової енергії від 19.10.2017 року, на підставі якого позивач заявив про стягнення у даній справі.

Таким чином, на думку скаржника, рішення господарського суду Рівненської області від 26.12.2018р. у справі № 918/635/18 прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові повністю /т.2 а.с.6-18/.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 року, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернативна Теплова Компанія" на рішення господарського суду Рівненської області від 26.12.2018 року у справі № 918/635/18 та призначено справу до розгляду на 13.03.2019 року об 10:00 год. /т.2 а.с.25-27/.

27.02.2019 року КП "Славутське житлово-комунальне об'єднання" подано до суду відзив на апеляційну скаргу (вих.№ 228 від 25.02.2019 року), у якому зазначено, що рішення господарського суду Рівненської області від 26.12.2018р. у справі № 918/635/18 відповідає фактичним обставинам справи, чинному законодавству, ухвалене без порушень норм матеріального і процесуального права, на основі повного з'ясування обставин справи; просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення /т.2 а.с.34-40/.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.03.2019 року, розгляд справи відкладено на 11.04.2019р. на 11:00 год.

10.04.2019р. ТОВ "Альтернативна Теплова Компанія" подано до суду клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі № 918/635/18 до набрання законної сили рішенням господарського суду Хмельницької області від 08.04.2019 року у справі № 924/1134/18 за позовом ТОВ "Альтернативна Теплова Компанія" до КП "Славутське житлово-комунальне об'єднання" про визнання недійсним договору на виробництво теплової енергії б/н від 19.10.2017 року /т.2 а.с.62-64/.

10.04.2019р. КП "Славутське житлово-комунальне об'єднання" подано до суду додаткові пояснення № 478 від 08.04.2019р., у яких вказано на здійснення відповідачем оплати за послуги з виробництва та відпуску теплової енергії згідно виставлених рахунків та актів наданих послуг, тим самим підтверджуючи факт отримання послуг належної якості відповідно до договору на виробництво теплової енергії від 19.10.2017 року, про що свідчать платіжні доручення та виписки з Славутського ГУДКСУ /т.2 а.с.66-68/.

11.04.2019р. в судовому засіданні КП "Славутське житлово-комунальне об'єднання" подано до суду докази направлення актів наданих послуг № 4539 від 31.01.2018р., № 4680 від 31.03.2018р., рахунків № 4539 від 31.01.2018р., № 4680 від 31.03.2018р. відповідачу, а саме - рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 983, фіскальний чек від 22.05.2018р. /т.2 а.с.76/.

КП "Славутське житлово-комунальне об'єднання" заперечило проти задоволення клопотання відповідача про зупинення провадження у справі з підстав, викладених у запереченні на клопотання про зупинення провадження по справі /т.2 а.с.78-80/.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.04.2019 року, у задоволенні клопотання ТОВ "Альтернативна Теплова Компанія" про зупинення апеляційного провадження у справі № 918/635/18 відмовлено,розгляд справи відкладено на 23.04.2019р. на 11:00 год. /т.2 а.с.88-90/.

23.04.2019р. в судовому засіданні відповідачем подано до суду заперечення на додаткові пояснення та щодо додатково поданих доказів, у яких зазначено, що у відповідності до ч.2 ст.80 ГПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Натомість докази направлення актів наданих послуг не були долучені до позовної заяви, а надані лише в суді апеляційної інстанції. З наданих доказів неможливо встановити зміст надісланої кореспонденції. Між позивачем та відповідачем існують і інші правовідносини, зокрема, в межах договорів оренди майна, тому кореспонденція може стосуватися щодо укладених договорів оренди, що не відноситься до предмету спору /т.2 а.с.94-95/.

23.04.2019р. в судовому засіданні представник ТОВ "Альтернативна Теплова Компанія" підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення суду скасувати за наведених в скарзі підстав, та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

23.04.2019р. в судовому засіданні представник КП "Славутське житлово-комунальне об'єднання" заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення господарського суду Рівненської області від 26.12.2018 року залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

19 жовтня 2017 року між Комунальним підприємством "Славутське житлово-комунальне об'єднання" (надалі - виробник теплової енергії, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Альтернативна Теплова Компанія" (надалі - теплопостачальна організація, відповідач, апелянт) укладено Договір на виробництво теплової енергії (надалі - Договір), відповідно до п.1.1 якого виробник теплової енергії виробляє та відпускає теплову енергію теплопостачальній організації, яка зобов'язана оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання.

Відповідно до п.1.2 Договору, теплова енергія використовується теплопостачальною організацією для:

- реалізації її наступним категоріям споживачів, які отримують послуги від котелень за адресами: вул. Садова, 4 та Здоров'я, 11, що в м. Славута:

- Населення;

- Бюджетні організації та установи;

- Інші споживачі.

- підтримання належного температурного режиму (опалення) приміщення.

Кількість теплової енергії, що постачається за цим договором, визначається за показами приладів обліку теплової енергії. У разі відсутності, пошкодження та/або неправильної роботи приладів обліку, кількість виробленої теплової енергії розраховується відповідно до КТМ 204 України. 244-94 "Норми та вказівки по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд, а також на господарсько-побутові потреби в Україні" (п.1.4 Договору).

Згідно з п.1.5 Договору, розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Пунктом 3.1 Договору сторони погодили, що розрахунки за вироблену теплову енергію, що використовується теплопостачальною організацією, для реалізації її споживачам, які вказані в п.1.2 даного договору проводяться виключно в грошовій формі і відповідно до встановлених на дату підписання договору регульованих тарифів на теплову енергію для наступних категорій споживачів, за винятком витрат на електричну енергію та в подальшому можуть змінюватися відповідно до встановлених регульованих тарифів на теплову енергію, що діють на день оплати:

- населення теплова енергія: 1 367,77 грн. за 1 Гкал з ПДВ

- теплової енергії без електроенергії - 1 289,27 грн. за 1 Гкал з ПДВ

- бюджетні організації теплова енергія: 1 405,94 грн. за 1 Гкал з ПДВ

- теплової енергії без електроенергії - 1 323,02 грн. за 1 Гкал з ПДВ

- інші споживачі теплова енергія: 1 850,15 грн. за 1 Гкал з ПДВ

- теплової енергії без електроенергії - 1 767,23 грн. за 1 Гкал з ПДВ

За домовленістю сторін розрахунки за теплову енергію можуть проводитись і іншими не забороненими чинним законодавством формами.

Відповідно до п.3.3 Договору, теплопостачальна організація зобов'язується проводить оплату за вироблену теплову енергію шляхом перерахування коштів на банківський рахунок виробника теплової енергії в термін до 25 числа звітного місяця в порядку передоплати в сумі, що дорівнює 50% споживання попереднього місяця згідно діючого тарифу (ціни) поточного місяця. Остаточний розрахунок за вироблену теплову енергію проводиться теплопостачальною організацією згідно акту виконаних робіт виробника теплової енергії на протязі п'яти днів з дня отримання рахунку, але не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.

Згідно з п.3.5 Договору, фактом отримання теплопостачальною організацією теплової енергії від виробника являється акт прийому-передачі теплової енергії. Теплопостачальна організація має належним чином засвідчити (підписати та скріпити відбитком печатки) акт прийому-передачі теплової енергії та повернути один примірник акту виробнику теплової енергії до 3 числа наступного місяця надання теплової енергії. У випадку неповернення належним чином засвідченого акту прийому-передачі теплової енергії теплопостачальною організацією протягом вказаного строку, акт вважається чинним (погодженим сторонами даного договору), а теплова енергія отриманою теплопостачальною організацією в кількості, вказаній в акті.

Відповідно до п.3.6 Договору, в платіжних дорученням (або інших платіжних документах) теплопостачальна організація повинна обов'язково вказувати номер договору та призначення платежу за категоріями споживачів. За наявності заборгованості по даному договору, виробник теплової енергії зараховує кошти, що надійшли від теплопостачальної організаціі, як погашення зборгованості за минулі періоди, незалежно від вказаного в платіжному дорученні (або іншому платіжному документі) призначення платеджу. Тільки після повного погашення суми боргу, перераховані кошти зараховуються як оплата за поточний розрахунковий період.

У відповідності до п.5.2.2 Договору, теплопостачальна організація несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за вироблену теплову енергію - пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення.

Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 30 квітня 2018 року (п.8.1 Договору).

Договір підписано уповноваженими представниками позивача та відповідача та скріплено відбитками печаток сторін /т.1 а.с.13-15/.

У період з жовтня 2017 року по березень 2018 року на виконання умов Договору позивачем здійснено постачання теплової енергії відповідачу на загальну суму 10 318 835,82 грн. згідно з актами наданих послуг:

- № 4320 від 31.10.2017 року на суму 533 032,49 грн.;

- № 4394 від 30.11.2017 року на суму 1 584 757,31 грн.;

- № 4461 від 31.12.2017 року на суму 2 197 741,66 грн.;

- № 4539 від 31.01.2018 року на суму 2 088 184,42 грн.;

- № 4612 від 28.02.2018 року на суму 1 956 634,02 грн.;

- № 4680 від 31.03.2018 року на суму 1 958 326,75 грн. /т.1 а.с. 20, 23, 25, 27, 30, 32/.

Позивач стверджує про щомісячне надсилання на адресу відповідача актів наданих послуг, які у визначений п.3.5 Договору термін належним чином підписані та скріплені відбитком печатки ТОВ "Альтернативна Теплова Компанія" не були повернуті.

До позовної заяви позивачем докази надсилання відповідачу актів наданих послуг не додано.

У відповідності до п.3.3 Договору для оплати відповідачем спожитої теплової енергії позивачем виставлено рахунки:

№ 4320 від 31.10.2017 року на суму 533 032,49 грн.;

№ 4394 від 30.11.2017 року на суму 1 584 757,31 грн.;

№ 4391 від 30.11.2017 року на суму 158,64 грн.;

№ 4461 від 31.12.2017 року на суму 2 197 741,66 грн.;

№ 4539 від 31.01.2018 року на суму 2 088 184,42 грн.;

№ 4612 від 28.02.2018 року на суму 1 956 634,02 грн.;

№ 4680 від 31.03.2018 року на суму 1 958 326,75 грн. /т.1 а.с. 21-22, 24, 26, 29, 31, 33/.

В матеріалах справи відсутні докази виставлення (вручення, направлення) вказаних рахунків відповідачу.

Відповідачем здійснено частковий розрахунок за надані послуги за Договору від 19.10.2017 року на загальну суму сплачено 3 850 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями:

- №1389 від 17.11.2017р. на суму 100 000,00 грн. з призначенням платежу «згідно договору про надання послуг від 19.10.2017 б/н, рах.№ 4320 від 07.11.2017» /т.1 а.с.34/;

- № 1396 від 24.11.2017 року на суму 100 000,00 грн. з призначенням платежу «згідно договору про надання послуг від 19.10.2017 б/н, рах.№ 4320 від 07.11.2017» /т.1 а.с.35/;

- № 1423 від 30.11.2017 року на суму 100 000,00 грн. з призначенням платежу «згідно договору про надання послуг від 19.10.2017 б/н, рах.№ 4320 від 07.11.2017» /т.1 а.с.36/;

- № 1481 від 13.12.2017 року на суму 150 000,00 грн. з призначенням платежу «згідно договору про надання послуг від 19.10.2017 б/н, рах.№ 4320 від 07.11.2017» /т.1 а.с.37/;

- № 1527 від 27.12.2017 року на суму 300 000,00 грн. з призначенням платежу «згідно договору про надання послуг від 19.10.2017 б/н, рах.№ 4394 від 30.11.2017» /т.1 а.с.38/;

- № 1547 від 04.01.2018 року на суму 200 000,00 грн. з призначенням платежу «згідно договору про надання послуг від 19.10.2017 б/н, рах.№ 4394 від 30.11.2017» /т.1 а.с.39/;

- № 1561 від 11.01.2018 року на суму 100 000,00 грн. з призначенням платежу «згідно договору про надання послуг від 19.10.2017 б/н, рах.№ 4394 від 30.11.2017» /т.1 а.с.40/;

- № 1683 від 15.02.2018 року на суму 70 000,00 грн. з призначенням платежу «згідно договору про надання послуг від 19.10.2017 б/н, рах.№ 4394 від 30.11.2017» /т.1 а.с.41/;

-№ 1929 від 20.04.2018 року на суму 30 000,00 грн. з призначенням платежу «згідно договору про надання послуг від 19.10.2017 б/н, рах.№ 4394 від 30.11.2017» /т.1 а.с.42/;

та банківськими виписками

- від 01.03.2018 року на суму 1 500 000,00 грн. з призначенням платежу «зг. рах.№ 4461 від 31.12.2017» /т.1 а.с.43/;

- від 19.03.2018 року на суму 100 000,00 грн. з призначенням платежу «зг. рах.№ 4461 від 31.12.2017» /т.1 а.с.44/;

- від 27.03.2018 року на суму 100 000,00 грн. з призначенням платежу «зг. рах.№ 4461 від 31.12.2017» /т.1 а.с.46/;

- від 26.04.2018 року на суму 1 000 000,00 грн. з призначенням платежу «зг. рах.№ 4612 від 28.02.2018» /т.1 а.с.45/.

Таким чином, неналежне виконання відповідачем обов'язків по оплаті наданих послуг за Договором від 19.10.2017р. слугувало підставою для звернення позивача з позовом до суду про стягнення 8 085 878,17 грн., з яких 6 468 835,82 грн. основного боргу, 1 314 382,75 грн. пені, 118 319,83 грн. 3 % річних, 363 548,57 грн. інфляційних втрат.

Рішенням господарського суду Рівненської області від 26.12.2018р. у справі № 918/635/18, позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Альтернативна Теплова Компанія" на користь КП "Славутське житлово-комунальне об'єднання" 6 468 835,82 грн. основного боргу, 1267 584,00 грн. пені, 117 464,85 грн. 3% річних, 76 765,67 грн. інфляційних втрат та 118 959,75 грн. витрат по сплаті судового збору.

Відмовлено в задоволенні позову в частині стягнення 46 798,75 грн. пені, 854,98 грн. 3% річних, 286 782,90 грн. інфляційних втрат у зв'язку з невірним розрахунком заявлених до стягнення сум.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні ухвали норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково, а оскаржуване рішення змінити в частині стягнутих сум основного боргу, пені, 3 % річних та інфляційних втрат, виходячи з наступного.

Згідно зі статтею 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Правовідносини сторін виникли на підставі Договору на виробництво теплової енергії № б/н від 19.10.2017р.

Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Судом встановлено, що рішення господарського суду Хмельницької області від 08.04.2019 року у справі № 924/1134/18, яким задоволено позов ТОВ "Альтернативна Теплова Компанія" до КП "Славутське житлово-комунальне об'єднання" про визнання недійсним договору на виробництво теплової енергії б/н від 19.10.2017 року, не набрало законної сили.

У разі набрання рішенням господарського суду Хмельницької області від 08.04.2019 року у справі № 924/1134/18 законної сили, останнє може бути підставою для перегляду судового рішення у даній справі за нововиявленими обставинами у відповідності до ст.ст.320-325 ГПК України.

Відповідно до ст.901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно із ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За умовами ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.174 ГК України, господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Судом встановлено, що позивачем відповідно до умов Договору від 19.10.2017р. здійснено постачання теплової енергії у період з жовтня 2017 року по березень 2018 року згідно з Актами наданих послуг № 4320 від 31.10.2017 року на суму 533 032,49 грн.; № 4394 від 30.11.2017 року на суму 1 584 757,31 грн, № 4461 від 31.12.2017 року на суму 2 197 741,66 грн.; № 4539 від 31.01.2018 року на суму 2 088 184,42 грн.; № 4612 від 28.02.2018 року на суму 1 956 634,02 грн.; № 4680 від 31.03.2018 року на суму 1 958 326,75 грн., копії яких наявні в матеріалах справи та підписані позивачем КП «Славутське ЖКО».

Для оплати спожитої теплової енергії позивачем виставлено відповідачу рахунки: № 4320 від 31.10.2017 року на суму 533 032,49 грн.; № 4394 від 30.11.2017 року на суму 1 584 757,31 грн.; № 4461 від 31.12.2017 року на суму 2 197 741,66 грн.; № 4539 від 31.01.2018 року на суму 2 088 184,42 грн.; № 4612 від 28.02.2018 року на суму 1 956 634,02 грн.; № 4680 від 31.03.2018 року на суму 1 958 326,75 грн.

В матеріалах справи відсутні докази направлення (вручення, виставлення) зазначених вище актів наданих послуг та рахунків на оплату.

Разом з тим, відповідачем здійснено часткову оплату наданих послуг на загальну суму 3 850 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями та банківськими виписками, у призначенні платежу яких вказано:

- у платіжних дорученнях № 1389 від 17.11.2017р. на суму 100 000,00 грн., № 1389 від 17.11.2017р. на суму 100 000,00 грн., № 1423 від 30.11.2017 року на суму 100 000,00 грн., № 1481 від 13.12.2017 року на суму 150 000,00 грн. - Договір від 19.10.2017р. та рахунок № 4320 від 07.11.2017;

- у платіжних дорученнях № 1527 від 27.12.2017 року на суму 300 000,00 грн., № 1547 від 04.01.2018 року на суму 200 000,00 грн., № 1561 від 11.01.2018 року на суму 100 000,00 грн., № 1683 від 15.02.2018 року на суму 70 000,00 грн., № 1929 від 20.04.2018 року на суму 30 000,00 грн. - Договір від 19.10.2017р. та рахунок № 4394 від 30.11.2017;

- у банківських виписках від 01.03.2018 року на суму 1 500 000,00грн., від 19.03.2018 року на суму 100 000,00 грн., від 27.03.2018 року на суму 100 000,00 грн. - рахунок № 4461 від 31.12.2017;

- банківській виписці від 26.04.2018 року на суму 1 000 000,00 грн. - рахунок № 4612 від 28.02.2018.

Отже, при проведенні часткових оплат, вказавши у платіжних документах рахунки № 4320 від 07.11.2017, № 4394 від 30.11.2017, № 4461 від 31.12.2017 та № 4612 від 28.02.2018, відповідач тим самим підтвердив факт отримання актів наданих послуг та зазначених рахунків на оплату. А тому з урахуванням п.3.5 Договору вважаються чинними (погодженими сторонами даного договору), а теплова енергія отриманою відповідачем в кількості, вказаними в актах наданих послуг № 4320 від 31.10.2017 року на суму 533 032,49 грн.; № 4394 від 30.11.2017 року на суму 1 584 757,31 грн, № 4461 від 31.12.2017 року на суму 2 197 741,66 грн.; № 4612 від 28.02.2018 року на суму 1 956 634,02 грн.

Натомість у матеріалах справи відсутні докази надсилання відповідачу актів наданих послуг № 4539 від 31.01.2018 року на суму 2 088 184,42 грн., № 4680 від 31.03.2018 року на суму 1 958 326,75 грн. та виставлення відповідних рахунків на оплату № 4539 від 31.01.2018 року на суму 2 088 184,42 грн., № 4680 від 31.03.2018 року на суму 1 958 326,75 грн. При здійсненні оплат відповідач не вказувався рахунок № 4539 від 31.01.2018 року та рахунок № 4680 від 31.03.2018 року.

Суд відхиляє надані позивачем під час апеляційного провадження в якості доказів направлення відповідачу актів наданих послуг № 4539 від 31.01.2018р., № 4680 від 31.03.2018р., рахунків № 4539 від 31.01.2018р., № 4680 від 31.03.2018р., - рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 983, фіскальний чек від 22.05.2018р., зважаючи на таке /т.2 а.с.94-96/.

У відповідності до ч.2 ст.80 ГПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Натомість зазначені докази направлення актів наданих послуг - рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 983, фіскальний чек від 22.05.2018р. - не були долучені до позовної заяви та подані до місцевого господарського суду, а надані лише під час апеляційного розгляду справи без обгрунтування неможливості їх подання до суду першої інстанції. З наданих доказів неможливо встановити зміст надісланої кореспонденції. Між позивачем та відповідачем існують і інші правовідносини, зокрема, в межах договорів оренди майна, що не заперечується позивачем, тому кореспонденція може стосуватися щодо укладених договорів оренди, що не відноситься до предмету спору.

Відповідач ТОВ «Альтернативна теплова Компанія» знаходиться за адресою: 35600, Рівненська область, м.Дубно, вул.Замкова, буд.51, згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ця ж адреса зазначена в актах наданих послуг та рахунках на оплату.

Однак, згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 983 останнє направлено на адресу ТОВ «Алтеко», м.Рівне, ОСОБА_5, АДРЕСА_1, та вручено ОСОБА_5. Згідно з фіскальним чеком від 22.05.2018р. рекомендований лист направлено ТОВ «Алтеко», м.Рівне, 33025 /т.2 а.с.76/.

Отже, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 983, фіскальний чек від 22.05.2018р. не можуть підтверджувати докази надсилання відповідачу актів наданих послуг № 4539 від 31.01.2018р., № 4680 від 31.03.2018р., рахунків № 4539 від 31.01.2018р., № 4680 від 31.03.2018р.

Таким чином, враховуючи відсутність доказів вручення (надсилання) актів та доказів проведення оплат за рахунками № 4539 від 31.01.2018р., № 4680 від 31.03.2018р., акти наданих послуг № 4539 від 31.01.2018р., № 4680 від 31.03.2018р. не можуть вважатися чинними (погодженими сторонами даного договору), а теплова енергія отриманою відповідачем в кількості, вказаній в актах, на підставі п.3.6 Договору на виробництво теплової енергії від 19.10.2017р.

Поскільки Договором від 19.10.2017р. сторони не погодили сплату ТОВ «Алтеко» на користь КП «Славутське ЖКО» банківської комісії, то позовні вимоги про стягнення 158,64 грн. основного боргу за актом наданих послуг № 4391 від 30.11.2017р., згідно з яким надано послугу «комісія банку згідно реєстрів», до задоволення не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, сума основного боргу за Договором від 19.10.2017р., з урахуванням 3 850 000,00 грн. проведених оплат, становить 2 422 166,01 грн. (533 032,49 грн. + 1 584 757,31 грн. + 2 197 741,66 грн. + 1 956 634,02 грн. - 3 850 000,00 грн.), яка підлягає стягненню з відповідача. У позові про стягнення 4 046 669,80 грн. основного боргу, в т.ч. 2 088 184,42 грн. за актом наданих послуг № 4539 від 31.01.2018р., 1 958 326,75 грн. за актом № 4680 від 31.03.2018р., 158,64 грн. за актом № 4391 від 30.11.2017р., слід відмовити.

Щодо вимог про стягнення з відповідача 1 314 382,75 грн. пені, 118 319,83 грн. 3% річних згідно з поданим розрахунком /т.1 а.с.16-17/.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (част.1 ст.546 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (част.1, 3 ст.549 ЦК України).

Відповідно до част.1 ст.547 ЦК України, правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

У відповідності до п.5.2.2 Договору, теплопостачальна організація несе відповідальність за несвоєчасне виконання розрахунків за вироблену теплову енергію - пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення.

Тобто пунктом 5.2.2 Договору, сторони погодили відповідальність ТОВ "Альтернативна Теплова Компанія" за несвоєчасне проведення розрахунку за вироблену позивачем теплову енергію у вигляді сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за час прострочення.

Згідно із ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (част.1 ст.612 ЦК України).

Відповідно до п.3.3 Договору, остаточний розрахунок за вироблену теплову енергію проводиться теплопостачальною організацією згідно акту виконаних робіт виробника теплової енергії на протязі п'яти днів з дня отримання рахунку, але не пізніше 15 числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно до п.3.6 Договору, за наявності заборгованості по даному договору, виробник теплової енергії зараховує кошти, що надійшли від теплопостачальної організаціі, як погашення заборгованості за минулі періоди, незалежно від вказаного в платіжному дорученні (або іншому платіжному документі) призначення платежу. Тільки після повного погашення суми боргу, перераховані кошти зараховуються як оплата за поточний розрахунковий період.

Поскільки прострочення відповідача по оплаті актів наданих послуг № 4320 від 31.10.2017 року на суму 533 032,49 грн.; № 4394 від 30.11.2017 року на суму 1 584 757,31 грн, № 4461 від 31.12.2017 року на суму 2 197 741,66 грн.; № 4612 від 28.02.2018 року на суму 1 956 634,02 грн. має місце, то позовні вимоги про стягнення пені є підставними.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у позивача виникає право нарахування неустойки, 3 % річних та інфляційних втрат за прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання з 16 числа місяця, наступного за звітним. Однак, позивачем помилково визначено, що моментом, з якого у нього виникає право нарахування санкцій є 15 число місяця, наступного за звітним. Відтак, нарахування пені слід починати з наступного дня, коли зобов'язання мало бути виконано - з 16 числа місяця, наступного за звітним.

За розрахунком суду розмір пені становить 638 619,08 грн., тому позовні вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню частково у сумі 638 619,08 грн., у стягненні 675 763,67 грн. пені слід відмовити за безпідставністю /т.2, а.с.98-99/.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив строк виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Поскільки прострочення відповідача по оплаті актів наданих послуг № 4320 від 31.10.2017 року на суму 533 032,49 грн.; № 4394 від 30.11.2017 року на суму 1 584 757,31 грн, № 4461 від 31.12.2017 року на суму 2 197 741,66 грн.; № 4612 від 28.02.2018 року на суму 1 956 634,02 грн. має місце, то позовні вимоги про стягнення 3 % річних є підставними та підлягають задоволенню частково у сумі 57 502,26 грн. за розрахунком суду, у позові про стягнення 60 817,57 грн. 3 % річних слід відмовити у зв'язку з невірним їх розрахунком позивачем /т.2 а.с.98-99/.

Щодо вимог про стягнення з відповідача 363 548,57 грн. інфляційних за період прострочення з листопада 2017р. по серпень 2018 року.

Відповідно до п.п.3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від 17 грудня 2013 року N 14, інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 N 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

Згідно з Рекомендаціями щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладеними у листі Верховного суду України від 03.04.97 р. № 62-97р., при розрахунку суми інфляційних слід враховувати, що сума боргу, яка сплачується з 1-го до 15-го дня відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16-го до 31-го дня місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1-го до 15-го дня відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без урахування цього місяця, а якщо з 16-го до 31-го дня місяця, то інфляційні втрати розраховуються з урахуванням цього місяця.

Під час перевірки наданого позивачем розрахунку інфляційних втрат судом встановлено, що їх нарахування здійснено позивачем із суми заборгованості в розмірі 6 468 835,82 грн. за період з листопада 2017 року по серпень 2018 року. При цьому, позивачем не було враховано періоди виникнення боргу в загальному розмірі 6 468 835,82 грн. та часткові оплати заборгованості відповідачем.

За розрахунком суду, виконаним з урахуванням вищенаведених приписів, інфляційне збільшення суми боргу за період з листопада 2017 року по серпень 2018 року становить 72 367,49 грн. А тому позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню частково у сумі 72 367,49 грн., в позові про стягнення 291 181,08 грн. інфляційних втрат слід відмовити.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.77 ГПК України).

Згідно з ст.79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із п.2 ч.1 ст.275 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, оскаржуване рішення господарського суду Рівненської області від 26.12.2018р. у справі № 918/635/18 слід змінити в частині стягнутих сум основного боргу, пені, 3 % річних, інфляційних втрат та провести новий розподіл судових витрат.

Розподіл судових витрат за розгляд апеляційної скарги провести відповідно до ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст.269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернативна Теплова Компанія" на рішення господарського суду Рівненської області від 26.12.2018р. у справі № 918/635/18 - задоволити частково.

Рішення господарського суду Рівненської області від 26.12.2018 року у справі № 918/635/18 змінити в частині стягнутих сум основного боргу, пені, 3 % річних та інфляційних втрат, виклавши пункти 2, 3 резолютивної частини рішення господарського суду Рівненської області від 26.12.2018 року у справі № 918/635/18 в наступній редакції:

«2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернативна Теплова Компанія" (35600, Рівненська область, місто Дубно, вулиця Замкова, 51, ідентифікаційний код: 36631296) на користь Комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об'єднання" (30000, Хмельницька область, місто Славута, вулиця Миру, 14 а, ідентифікаційний код: 34432514) - 2 422 166 (два мільйони чотириста двадцять дві тисячі сто шістдесят шість) грн. 01 коп. основного боргу, 638 619 (шістсот тридцять вісім тисяч шістсот дев'ятнадцять) грн. 08 коп. пені, 57 502 (п'ятдесят сім тисяч п'ятсот дві) грн. 26 коп. 3% річних, 72 367 (сімдесят дві тисячі триста шістдесят сім) грн. 49 коп. інфляційних втрат та 47 854 (сорок сім тисяч вісімсот п'ятдесят чотири) грн. 85 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Відмовити в задоволенні позову в частині стягнення 4 046 669,80 грн. основного боргу, 675 763,67 грн. - пені, 60 817,57 грн. - 3% річних, 291 181,08 грн. - інфляційних втрат».

Стягнути з Комунального підприємства "Славутське житлово-комунальне об'єднання" (30000, Хмельницька область, місто Славута, вулиця Миру, 14 а, ідентифікаційний код: 34432514) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Альтернативна Теплова Компанія" (35600, Рівненська область, місто Дубно, вулиця Замкова, 51, ідентифікаційний код: 36631296) 114 182 (сто чотирнадцять тисяч сто вісімдесят дві) гривень 18 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Рівненської області видати накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, встановленому ст.ст.286-291 ГПК України.

Справу № 918/635/18 повернути господарському суду Рівненської області.

Повний текст постанови складений "03" травня 2019 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Тимошенко О.М.

Суддя Юрчук М.І.