ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2019 р. Справа № 924/38/19

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Музики М.В., секретаря судового засідання Комарніцької Н.П., розглянувши справу

за позовом публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк", м. Київ в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни

до товариства з обмеженою відповідальністю "Агродім-4", м. Красилів Хмельницької області

про стягнення 570 844,49 грн. процентів за користування кредитом в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №31-2012 від 28.02.2012 року,

за участю представників сторін:

позивача: Бурдюг Т.В. - згідно довіреності №208 від 26.12.2018 року;

відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

позивач звернувся з позовом до господарського суду Хмельницької області, у якому просить стягнути з відповідача 570844,49 грн. заборгованості по процентах за період з 28.02.2012 року по 14.03.2012 року згідно кредитного договору кредитним договором №31-2012 від 28.02.2012 року. Свої вимоги обґрунтовує умовами кредитного договору з додатковими угодами.

Ухвалою господарського суду Хмельницької області від 10.01.2019 року вказану позовну заяву залишено без руху. У зв`язку з усуненням позивачем недоліків у встановлений строк, ухвалою суду від 28.01.2019 року позовну заяву банку прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 18.04.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Повноважний представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 570844,49 грн.

Представник відповідача у наданому суду відзиві на позов від 25.03.2019 року вважає позовні вимоги необґрунтованими. Наголошує на тому, що банком не надано належних та допустимих доказів на підтвердження надання позичальнику коштів, зокрема, оригіналів документів, на які позивач посилається у позовній заяві, а також банківських виписок по особовому рахунку ТОВ «Агродім-4». Окрім того, наданий розрахунок заборгованості не може підтверджувати розмір наданих коштів, оскільки є лише підрахунком позивача та відображає його власну позицію щодо руху коштів за кредитним договором.

Звертає увагу і на те, що факти перерахування конкретних сум в рамках кредитної лінії за кредитним договором повинні підтверджуватись відповідними касовими документами, а також, у відповідності до п. 1.1.1. кредитного договору письмовими повідомленнями позичальника кредитодавця про свій намір тримати черговий транш кредиту із зазначенням його суми та терміну кредитування. Проте, вказані документи в матеріалах справи відсутні.

Від відповідача 18.04.2019 року надійшла заява про застосування строків позовної давності, у якій просить суд відмовити з задоволенні позовних вимог по причині пропуску строку позовної давності для звернення до суду із даним позовом. В обґрунтування зазначає, що позивач просить суд стягнути проценти за користування кредитом за періоди із 28.03.2012 року по 14.03.2012 року на загальну суму 570844,49 грн. згідно наданого розрахунку, тому строк позовної давності по вказаним вимогам сплив по сумах за лютий 2012 року 16.03.2015 року; по сумах за березень 2012 16.04.2015 року.

Представник відповідача в судове засідання 13.05.2019 року не з`явився, надіслав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з зайнятістю в інших судових засіданнях.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 р. про те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, що кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 р. у справі Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 р. у справі Смірнова проти України). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи Федіна проти України від 02 вересня 2010 р., Смірнова проти України від 08 листопада 2005 р., Матіка проти Румунії від 02 листопада 2006 р., Літоселітіс проти Греції від 05 лютого 2004 р. та інші).

З огляду на обставини справи, надання можливості сторонам забезпечити в повному обсязі право на захист, обов`язок дотримання принципу розумних строків вирішення спору, суд відмовляє в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

28 лютого 2012 року між публічним акціонерним товариством "Всеукраїнський акціонерний банк" (кредитор) та приватним сільськогосподарським підприємством "Агрофірма імені Потриваєва" (позичальник) укладено кредитний договір №31-2012 (далі - договір), за умовами п. 1.1. якого кредитор зобов`язався надати позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, що складають невід`ємну частину договору.

Кредит надається у формі поновлювальної кредитної лінії з максимальним лімітом в сумі 100000000 грн.; термін остаточного повернення кредиту 06.02.2013 року включно, процентна ставка за користування кредитом 17% річних; надання кредиту буде здійснюватись в повному обсязі або окремими частинами. Кожна наступна видача траншу здійснюється в межах вільного залишку суми кредиту, визначеної в п. 1.1.1. цього договору. Надання кредиту здійснюється на підставі письмового повідомлення позичальником кредитодавця про свій намір отримати черговий транш кредиту із зазначенням його суми та терміну користування не пізніше, ніж за три банківських дня до бажаної дати отримання кредиту, за умови укладення додаткової угоди відповідно до п. 2.4. цього договору.

Кредит надається позичальнику на наступні цілі: ведення поточної діяльності (п. 1.2. договору).

Відповідно до п. 2.2. договору повернення кредиту здійснюється в повному обсязі до дати, вказаної у п. 1.1.2. договору.

Моментом (днем) надання траншу вважається день перерахування грошових коштів на відповідні рахунки, визначені у п. 2.1. договору, у сумі відповідного траншу (п. 2.3. договору).

Надання кожного траншу оформляється додатковою угодою, в якій встановлюється сума траншу та строк його використання. При цьому, термін остаточного повернення будь-якого траншу не може бути пізніше, ніж термін, вказаний у підпункті 1.1.2. цього договору (п. 2.4. договору).

У п. 2.6. договору визначено порядок нарахування процентів. Зокрема, проценти за користування кредитом/траншем нараховуються кредитодавцем наступним чином: проценти за користування траншем нараховуються з дня перерахування коштів з позичкового рахунку позичальника до моменту фактичного повернення траншу ( в тому числі і за період прострочення погашення траншу); проценти за користування траншем нараховуються виходячи з розміру процентної, встановленої згідно п. 1.1.3. цього договору; проценти за користування траншем нараховуються щомісячно за поточний календарний місяць; проценти за користування траншем нараховуються на суму щоденного фактичного залишку заборгованості за траншем; проценти за користування траншем нараховуються, виходячи з умови, що до розрахунку приймається календарна кількість днів в році та календарна кількість днів у місяці. Проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту. Проценти за користування траншем нараховуються, виходячи з умови, що враховується перший день зарахування траншу на поточний рахунок позичальника та/або перерахування траншу по контрактах, що кредитуються, і не враховується останній день терміну користування кредитом/траншем.

Проценти за користування кредитом/траншем сплачуються наступним чином: проценти, нараховані за місяць відповідно до п. 2.6. цього договору, позичальник зобов`язаний сплачувати щомісяця, не пізніше 15 календарного числа місяця, наступного за тим, за який вони нараховані; проценти, нараховані за місяць, в якому відповідно до п. 1.1.2. цього договору закінчується термін користування кредитом, повинні бути сплачені не пізніше такого дня. У випадку дострокового припинення дії цього договору, позичальник зобов`язаний в день такого дострокового припинення дії цього договору сплатити кредитодавцю проценти, нараховані за фактичний час користування такими коштами у місяці, у якому достроково припиняється дія цього договору. Нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день настання терміну остаточного повернення кредиту, зазначеного у п. 1.1.2. цього договору, а у випадку, якщо позичальник не поверне загальну заборгованість за кредитом в такий день то нарахування процентів повністю і остаточно припиняється в день фактичного повернення загальної заборгованості за кредитом. Проценти за користування траншем сплачуються на рахунок, що вказано у п. 2.5. цього договору (п. 2.7. договору).

У п. 2.9. договору передбачено, що у разі зміни процентних ставок на кредитному ринку України, в тому числі внаслідок прийняття компетентними державними органами України законів або підзаконних нормативних актів, що прямо або опосередковано впливають на стан кредитного ринку України, а також за рішеннями Правління або Комітету управління активами та пасивами Кредитодавця, останній має право ініціювати зміну розміру процентної ставки за користування кредитом.

Про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом кредитор зобов`язаний повідомити позичальника листом з повідомленням на адресу, що вказана в статті 7 цього договору, або на іншу письмово повідомлену позичальником адресу, не пізніше, ніж за 10 банківських днів до дати початку її застосування. Десятиденний термін починає спливати з дати відправлення кредитором повідомлення про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом позичальнику (п. 2.9.1. договору).

Сторони погодили наступний порядок зміни розміру процентної ставки за кредитом: позичальник, отримавши повідомлення кредитора про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом, протягом 10 банківських днів забезпечує підписання зі свого боку, а також збоку всіх наявних поручителів за договором (в т.ч. надає всі документи, що вимагаються кредитором для підписання відповідних договорів) договорів про внесення змін до договору та договорів забезпечення. У випадку, якщо позичальник протягом 10 банківських днів з дати відправлення кредитодавцем повідомлення про зміну розміру процентної ставки за користування кредитом не здійснив дій, передбачених даним підпунктом договору та/або не забезпечив вчинення необхідних дій будь-яким з поручителів за цим договором, позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю існуючу заборгованість за кредитом за кредитом, сплатити нараховані проценти, комісії, можливі штрафні санкції в повному обсязі та інші платежі за цим договором. Після сплати позичальником зазначених сум, дія цього договору вважається припиненою і сторони погоджуються з тим, що в такому випадку укладення угоди про припинення цього договору не потрібно (п. 2.9.2. договору).

У п. 2.12. договору сторони передбачили, що погашення заборгованості позичальника за цим договором здійснюється в наступній черговості: проценти за користування кредитом, прострочені до сплати на строк понад 31 день; комісії за договором, прострочені до сплати на строк понад 31 день; проценти за користування кредитом, прострочені до сплати на строк до 31 дня; комісії за договором, прострочені до сплати на строк до 31 дня; прострочена до повернення частина кредиту; строкові проценти за користування кредитом; строкові комісії за договором; сума основного боргу за кредитом; пеня за порушення строків повернення кредиту та сплати процентів та штрафи за порушення інших умов договору.

Згідно п. 3.2.4. договору кредитодавець має право вимагати повернення кредиту, сплати процентів, комісій та можливих штрафних санкцій, у разі невиконання позичальником вимог п.п. 3.2.3. цього договору.

В свою чергу, позичальник зобов`язаний повернути кредит відповідно до умов п.п. 1.1.2., 2.2. цього договору зі сплатою процентів за фактичний строк користування та сплатою штрафних санкцій при порушенні умов договору; сплачувати кредитодавцю проценти та комісії на умовах, визначених цим договором (п.п. 3.3.3., 3.3.5. договору).

Договір, в силу положень п. 6.4. договору, набирає чинності з дати його укладення та діє до повного сторонами взятих на себе зобов`язань.

Договір підписаний сторонами та скріплений їхніми печатками.

В подальшому сторонами договору вносились зміни до кредитного договору. Зокрема, 28.12.2012 року банк та ПСП «Агрофірма імені Потриваєва» дійшли згоди про надання траншу в сумі 20000000,00 грн. на термін по 06.02.2013 року; 29.01.2012 року надання траншу в розмірі 14000000,00 грн. на термін по 06.02.2013 року; 01.03.2012 року - в розмірі 13500000,00 грн. на термін по 06.02.2013 року; 05.03.2012 року 2016,00 грн., 11570000,00 грн. та 10700000,00 грн. на термін по 06.02.2013 року; 07.03.2012 року 11246804,20 грн. на термін по 06.02.2013 року; 15.03.2012 року 129090,95 грн. на термін по 06.02.2013 року; 16.03.2012 року 12990,70 грн. на термін по 06.02.2013 року; 19.03.2012 року 13815,00 грн. на термін по 06.02.2013 року; 20.03.2012 року 6650,00 грн. на термін по 06.02.2013 року; 21.03.2012 року 8100,00 грн. на термін по 06.02.2013 року; 22.03.2012 року 228207,43 грн. на термін по 06.02.2013 року; 26.03.2012 року 2630,86 грн. на термін по 06.02.2013 року; 27.03.2012 року 2575274,00 грн. на термін по 06.02.2013 року.

25 січня 2013 року сторони погодили термін остаточного повернення кредиту - 24.01.2014 року; 31.01.2013 року - дійшли згоди щодо зміни процентної ставки.

19 листопада 2013 року ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" (кредитор), приватне сільськогосподарське підприємство "Агрофірма імені Потриваєва" (позичальник) та ТОВ "Агродім-4" (новий позичальник) уклали договір про внесення змін до кредитного договору №31-2012 від 28.02.2012 року, яким у відповідності з положеннями 520 Цивільного кодексу України здійснили заміну сторони - позичальника у договорі, у зв`язку з чим всі права та обов`язки позичальника за договором, які існують на момент укладення даного договору про внесення змін, переходять від позичальника до нового позичальника з моменту вступу даного договору про внесення змін в силу. На підставі даного договору про внесення змін до нового позичальника від позичальника переходять зобов`язання щодо сплати на користь кредитора кредиту, а також зобов`язання сплачувати проценти за користування кредитом, комісії, пеню, штрафи та інші платежі передбачені договором, виконувати всі інші обов`язки покладені на позичальника згідно з умовам договору. Порядок, розміри та строки виконання зобов`язань зі сплати новим позичальником кредитору кредиту та інших платежів визначеного договором. Загальна сума зобов`язань за договором, що переходять до нового позичальника, станом на дату укладення цього договору про внесення змін становить 101228401,35 грн. (п.п. 1-3 договору про внесення змін від 19.11.2013 року).

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішенням №63 від 20.03.2015 року розпочала процедуру ліквідації ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" з відшкодуванням з боку Фонду гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами фізичних осіб з 20 березня 2015 року. Рішенням №213 від 22.02.2016 року виконавча дирекція продовжила строк здійснення процедури ліквідації банку по 19.03.2018 року, а рішенням №474 від 15.02.2018 року - до 19.03.2020 року.

Позивач надіслав відповідачу повідомлення від 31.08.2015 року про нікчемність правочину (договору), у якому просить ТОВ "Агродім-4" негайно виконати зобов`язання за кредитним договором; одночасно банк повідомив про нікчемність внесених змін до такого договору, починаючи з 16.12.2013 року, на підставі п.п. 6, 7 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

З вищевикладеного, позивач звернувся з даним позовом до суду про стягнення з відповідача 570844,49 грн. заборгованості по процентах за період з 28.02.2012 року по 14.03.2012 року згідно кредитного договору кредитним договором №31-2012 від 28.02.2012 року.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Порядок укладення, зміни, розірвання та виконання кредитного договору регулюється нормами ЦК України, Господарського кодексу України (далі ГК - України), Закону України "Про банки і банківську діяльність" та нормативними актами, прийнятими Національним банком України, який є центральним органом державного управління (ст. 2 Закону України "Про Національний банк України") та видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов`язковими для органів державної влади, місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб.

Відповідно до ст.ст. 47, 49, ч. 1 ст. 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність", відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Згідно ст. 626, 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, при цьому, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як стверджується матеріалами справи, 28.02.2012 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та приватним сільськогосподарським підприємством «Агрофірма імені Потриваєва» (позичальник) укладено кредитний договір №31-2012, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти, а позичальник взяв на себе зобов`язання з повернення отриманих коштів та сплати процентів за користування ними.

Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі, у якому передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту (ст. 345 ГК України, ст. 1055 ЦК України).

Згідно ст.ст. 1048, 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути банку суму кредиту та сплатити проценти до дня повернення кредиту, при цьому, кредит вважається повернутим в момент зарахування грошової суми на банківський рахунок кредитора.

Банк на виконання умов кредитного договору та укладених в подальшому додаткових угод до нього надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 99995579,14 грн. відповідно до додаткових угод до кредитного договору від 28.02.2012 року, 29.02.2012 року, 01.03.2012 року, 02.03.2012 року, 05.03.2012 року, 06.03.2012 року, 07.03.2012 року, 15.03.2012 року, 16.03.2012 року, 19.03.2012 року, 20.03.2012 року, 21.03.2012 року, 22.03.2012 року, 26.03.2012 року, 27.03.2012 року.

Щодо заперечень відповідача в частині не надання позивачем оригінал доказів, долучених до позовної заяви, суд зазначає, що оригінал кредитного договору з додатками наданий ГУСБ України в м. Києві та Київській області, що підтверджується листом №06-893/16Б від 11.11.2014 року. Водночас, відповідачем не наведено, а судом не встановлено підстав ставити під сумнів докази, долучені позивачем до позовної заяви.

Критично судом оцінюються і доводи відповідача щодо не надання доказів перерахування сум кредитних коштів та відсутності виписок з банківського рахунку ТОВ «Агродім-4», оскільки останнім без зауважень підписано договір про внесення змін до кредитного договору №31-2012 від 28.02.2012 року, за яким до ТОВ «Агродім-4» перейшли зобов`язання ПСП «Агрофірма імені Потриваєва» за кредитним договором на суму 101228401,35 грн. При цьому, договір про внесення змін містить положення про те, що разом із підписанням цього договору про внесення змін позичальник передає відповідачу документи (оригінали, копії, засвідчені підписом уповноваженої особи позичальника та його печаткою, або нотаріально), що засвідчують обов`язки, що передаються за договором, та інформацію, яка є важливою для виконання цих обов`язків. Також, як стверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем, кредитні кошти надавались позичальнику ПСП «Агрофірма імені Потриваєва», а не відповідачу, а у випадку існування проплат з боку ТОВ «Агродім-4» останній не позбавлений можливості надати відповідні виписки з банківського рахунку ТОВ «Агродім-4» та/або власний розрахунок заборгованості.

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та умов договору (ст.ст. 526, 530 ЦК України, ч. 1 ст. 193 ГК України).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено та не спростовано відповідачем, що позичальником отримано кредитні кошти по кредитному договору від 28.02.2012 року, та 19.11.2013 року зобов`язання позичальника за кредитним договором №31-2012 від 28.02.2012 року в розмірі 101228401,35 грн. (станом на дату укладення договору від 19.11.2013 року) передано ТОВ «Агродім-4». Окрім того, до відповідача за договором про внесення змін від 19.11.2013 року перейшли всі права та обов`язки позичальника за кредитним договором №31-2012 від 28.02.2012 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Агродім-4» перед ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» за кредитним договором №31-2012 від 28.02.2012 року, за користування кредитом банком нараховано 103091103, 05 грн. процентів за період з 28.02.2012 року по 12.01.2017 року, з яких 57001611,09 грн. (частковими проплатами з 06.03.2012 року по 28.12.2015 року) сплачено позичальником.

В свою чергу, в даному позові позивач просить стягнути частину заборгованості по процентах за користування кредитними коштами в розмірі 570844,49 грн., нарахованих за період з 28.02.2012 року по 14.03.2012 року.

З пункту 2.12. кредитного договору, яким визначено порядок погашення заборгованості, та наданого позивачем розрахунку вбачаться, що кошти на погашення процентів за кредитним договором зараховувались за календарною черговістю, з чого суд приходить до висновку, що позичальником фактично сплачено 570844,49 грн. процентів за кредитним договором, нарахованих йому за період з 28.02.2012 року по 14.03.2012 року.

Стягнення процентів за користування кредитними коштами за будь-який інший період позивачем не заявлено, а в силу приписів ч. 2 ст. 237 ГПК України суд позбавлений права в рішенні виходити за межі позовних вимог.

Суд також звертає увагу на висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12, у якому зазначено, що згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду вказала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Як вбачається із договору про внесення змін №17 від 25.01.2013 року до кредитного договору №31-2012 від 28.02.2012 року, кінцевий термін погашення кредиту позичальником встановлено 24.01.2014 року, проте, позивачем здійснено нарахування процентів по 12.01.2017 року.

З огляду на зазначене, недоведеність позивачем існування заборгованості по сплаті процентів, нарахованих за період з 28.02.2012 року по 14.03.2012 року в розмірі 570844,49 грн., суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог.

Відповідачем подано заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності.

Згідно частини 1 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до частини 5 статті 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Отже, початок перебігу строку позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до частини 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

У пункті 2.2. постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 р. "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" з змінами та доповненнями, роз`яснено, що за змістом частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Оскільки за результатами розгляду спору суд дійшов висновку про відмову в позові, підстави вирішення питання про сплив строку позовної давності відсутні.

Стосовно нікчемності змін до кредитного договору, зазначених у листі банку від 31.08.2015 року, суд зауважує, що банком не доведено, яким чином відповідач отримав переваги (пільги) при укладенні договорів про внесення змін до кредитного договору та чи дійсно переваги мали місце по відношенню до інших клієнтів Банку (у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що укладені договори підпадають під ознаки "нікчемності", які наведені у ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"). До аналогічних висновків дійшла колегія суддів Верховного Суду у постанові №910/10798/17 від 19.04.2018 року.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З зазначеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в повному обсязі з мотивів недоведеності існування заборгованості у відповідача по процентах за користування кредитом згідно кредитного договору №32-2012 від 28.02.2012 року, нарахованих за період з 28.02.2012 року по 14.03.2012 року.

Розподіл судових витрат між сторонами.

У зв`язку з відмовою в позові витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

у позові публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк", м. Київ, в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни, до товариства з обмеженою відповідальністю "Агродім-4", м. Красилів Хмельницької області про стягнення 570 844,49 грн. процентів за користування кредитом в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №31-2012 від 28.02.2012 року, відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 14.05.2019 року

Суддя М.В. Музика

Веб-адреса рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua/

Віддрук. у 4 прим. :

1 - до справи,

2, 3 - позивачу, (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 27Т; 01001, м. Київ, вул. Прорізна, 8),

4 - відповідачу, (31000, Хмельницька обл., м. Красилів, вул. Будівельна, буд. 17)

Всім - рекомендованим з повідомленням про вручення.