ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" квітня 2019 р. м. Київ Справа № 925/48/18

Розглянувши матеріали справи за позовом Національного банку України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Агросоюз-РП»

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива»

прo звернення стягнення на предмет іпотеки

Суддя А.Ю.Кошик

За участю представників:

позивача: ОСОБА_2

вiдповiдача: не зявився

третьої особи: ОСОБА_3

Обставини справи:

Господарським судом Київської області розглядається справа за позовом Національного банку України (надалі - позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Агросоюз-РП» (надалі - відповідач), за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» (надалі - третя особа) прo звернення стягнення на предмет іпотеки.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.03.2018 року відкрито провадження у справі № 925/48/18.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.06.2018 року у справі № 925/48/18 призначено судову оціночно-будівельну експертизу для визначення дійсної (реальної) ринкової вартості предмету іпотеки за Договором іпотеки від 16.06.2014 року, зареєстрованим за № 862, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Відповідно до супровідного листа № 925/48/18 від 02.07.2018 року на адресу Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України скеровано матеріали справи № 925/48/18 (1 том) для проведення призначеної ухвалою суду від 12.06.2018 року судової оціночно-будівельної експертизи.

Однак, 13.08.2018 року на адресу Господарського суду Київської області надійшла апеляційна скарга № 12-0007/37677 від 11.07.2018 року Національного Банку України на ухвалу Господарського суду Київської області від 12.06.2018 року у справі № 925/48/18 про призначення судової оціночно-будівельної експертизи.

У звязку з чим, матеріали справи № 925/48/18 були повернуті до Господарського суду Київської області та надіслані до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2018 року у справі № 925/48/18 апеляційну скаргу Національного банку України на ухвалу Господарського суду Київської області від 12.06.2018 року у справі № 925/48/18 задоволено. Ухвалу Господарського суду Київської області від 12.06.2018 року у справі № 925/48/18 скасовано.

01.10.2018 року матеріали справи № 925/48/18 повернулись до Господарського суду Київської області.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 30.11.2018 року справу № 925/48/18 призначено до подальшого розгляду, підготовче засідання призначено на 20.12.2018 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 20.12.2018 року підготовче засідання у справі № 925/48/18 відкладено на 15.01.2019 року.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.01.2019 року підготовче засідання у справі № 925/48/18 відкладено на 31.01.2019 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 29.01.2019 року представником позивача подано відповідь на відзив № 63-0008/4739 від 25.01.2019 року, клопотання № 63-0008/4740 від 25.01.2019 року про застосування заходів процесуального примусу та заперечення № 63-0008/4716 від 25.01.2019 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 31.01.2019 року представником відповідача подано клопотання б/н від 31.01.2019 року про зупинення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 31.02.2019 року підготовче засідання у справі № 925/48/18 відкладено на 14.02.2019 року.

До канцелярії Господарського суду Київської області 11.02.2019 року представником позивача подано заперечення № 63-0003/7704 від 11.02.2019 року на клопотання про зупинення провадження у справі.

У підготовчому засіданні 14.02.2019 року представник відповідача клопотав про зупинення провадження у справі. Представник позивача заперечував проти задоволення вищезазначеного клопотання. Таким чином, ознайомившись з матеріалами поданих сторонами документів та заслухавши їх доводи, судом відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі.

Враховуючи, що судом під час підготовчого судового засідання 14.02.2019 року вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд за результатами підготовчого засідання постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 12.03.2019 року.

У судовому засіданні 12.03.2019 року представник відповідача подав заяву б/н від 12.03.2019 року про відвід судді А.Ю. Кошика у справі № 925/48/18.

Враховуючи необґрунтованість заявленого відповідачем в судовому засіданні 12.03.2019 року відводу судді А.Ю.Кошику у справі № 925/48/18, провадження у справі зупинялось на підставі п. 5 ч. 1 ст. 228 Господарського процесуального кодексу України до вирішення питання про відвід.

У відповідності до ст.ст. 6, 32 Господарського процесуального кодексу України зазначену заяву про відвід судді А.Ю.Кошика у справі № 925/48/18 передано до розгляду судді Янюк О.С.

Суддею Янюк О.С. ухвалою від 15.03.2019 року відмовлено в задоволенні заяви представника відповідача про відвід судді А.Ю. Кошика від розгляду справи № 925/48/18.

У звязку з чим, провадження у справі № 925/48/18 було поновлено та призначено справу до подальшого розгляду зі стадії, на якій було зупинено, судове засідання призначено на 09.04.2019 року.

Розглянувши клопотання відповідача про зупинення провадження у стправі, проти якого позивач заперечував, судом встановлено, що відповідачем не додано до клопотання всіх доказів, які дозволяють встановити обґрунтованість підстав для зупинення провадження у справі № 911/168/18. Зокрема, не надано договорів про задоволення вимог заставодержателя та навіть не наведено їх реквізитів. В той же час, сам по собі факт відкриття провадження у справі № 910/348/19 ухвалою від 17.01.2019 року та додана до клопотання позовна заява не є достатніми доказами для визначення повязаності справ. Крім того, відповідна судова справа № 910/348/19 свідчить про існування спору щодо факту погашення кредитних зобовязань і встановлені під час її розгляду обставини можуть бути нововиявленими обставинами, що не перешкоджає розгляду справи № 911/168/18.

З огляду на викладене, судом було відхилено клопотання відповідача про зупинення провадження у справі.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У звязку з чим, в судовому засіданні 09.04.2019 року судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, у нарадчій кімнаті, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані докази, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин та підтверджується матеріалами справи, відповідно до ст. 3, ст.7, п.1 ст. 25 Закону України «Про Національний банк України» 13.05.2014 року між Національним банком України (позивач та/або кредитор та/або Національний банк) та ОСОБА_1 акціонерним товариством «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» (третя особа та/або Позичальник та/або ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива») укладено Кредитний договорів № 12/09/5 з додатковими угодами до нього, а саме: 28.05.2014 року, 04.06.2014 року, 01.12.2014 року, 23.12.2014 року, 26.02.2015 року (надалі - Кредитний договір).

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Кредитор надає Позичальнику кредит на суму 2 000 000 000 (два мільярда) грн. на строк з 13.05.2014 року до 30.12.2016 року включно.

Процентна ставка за користування кредитом не підлягає коригуванню, її розмір встановлюється на рівні подвійної облікової ставки Національного банку та становить 19,0 % річних. Повернення кредиту здійснюється за графіком наведеним в Кредитному договорі (п.1.2.).

Додатковим договором № 1 від 28.05.2014 року до Кредитного договору № 12/09/5 від 13.05.2014 року сторони виклали абзац 2 п. 1.1. розділу 1 «Предмет Кредитного договору» Кредитного договору від 13.05.2014 року № 12/09/5 у такій редакції: «Розмір процентної ставки за користування кредитом встановлюється на рівні півтори облікової ставки Національного банку та становить 14,25 % річних».

Додатковим договором № 2 від 04.06.2014 року до Кредитного договору №12/09/5 від 13.05.2014 року сторони виклали п. 1.2. розділу 1. «Предмет Кредитного договору» №12/09/5 від 13.05.2014 року у наступній редакції: «Повернення кредиту у розмірі 2 000 000 000,00 грн. здійснюється в повному обсязі 30.12.2016 року».

Додатковим договором № 3 від 01.12.2014 до Кредитного договору №12/09/5 від 13.05.2014 року сторони домовились доповнити п. 1.4. розділу 1. «Предмет договору» Кредитного договору від 13.05.2014 року №12/09/5 абзацом такого змісту: «Позичальник сплачує нараховані проценти за користування кредитом за листопад 2014 року - 26.12.2014 року».

Додатковим договором № 4 від 23.12.2014 року до Кредитного договору №12/09/5 від 13.05.2014 року сторони домовились доповнити п. 1.4. розділу 1 «Предмет договору» Кредитного договору від 13.05.2014 року № 12/09/5 абзацом такого змісту: «Позичальник сплачує нараховані проценти за користування кредитом за грудень 2014 року - 27.01.2015 року, за січень 2015 року - 27.02.2015 року, за лютий 2015 року - 27.03.2015 року».

Додатковим договором № 5 від 26.02.2015 року до Кредитного договору №12/09/5 від 13.05.2014 року сторони домовились викласти п. 1.4. розділу 1 «Предмет договору» Кредитного договору від 13.05.2014 року № 12/09/5 в такій редакції: «Позичальник нараховує та сплачує нараховані проценти за користування кредитом щомісячно в останній робочий день місяця та одночасно з кінцевим строком погашення кредиту.

Сторони домовились перенести з лютого - травня 2015 року до 10.06.2015 року терміни сплати нарахованих процентів за користування кредитом за січень 2015 року, лютий 2015 року, березень 2015року, квітень 2015року, травень 2015року».

Пунктом 2.1. Кредитного договору передбачено, що після підписання цього Кредитного договору, Кредитор зобов'язаний перерахувати на рахунок Позичальника №13224000, код Позичальника 380054, код за кошти відповідно до п. 1.1. цього Кредитного договору.

На виконання п. 2.1. Кредитного договору Національним банком перераховано кошти.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України грошові кошти за кредитним договором надаються банком позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором. Позичальник, у свою чергу, зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

16.06.2014 року в якості забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором між Національним банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Агросоюз - РП» (відповідач та/або ТОВ «ІК «Агросоюз-РП» та/або Іпотекодавець) укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 862 (надалі - Договір іпотеки).

Відповідно до п. 1.1. Договору іпотеки цей договір забезпечує вимоги Іпотекодержателя, що випливають з Кредитного договору № 12/09/5 від 13.05.2014 року, укладеного між Іпотекодержателем та ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», та будь яких додаткових правочинів, які можуть бути укладені після укладання цього договору, з: повернення кредиту в сумах та строками повернення, що обумовлені Кредитним договором; сплати процентів за користування кредитом, штрафних санкцій у розмірі та порядку, передбаченому Кредитним договором.

Згідно з п. 5.1. Договору іпотеки в забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором Іпотекодавець надав в іпотеку наступне нерухоме майно: нежитлова будівля, яка розташована за адресою: Київська область, Рокитнянський район, с. Телешівка, вул. Малинова, будинок 1, зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстровим номером 37. Згідно з Договором купівлі-продажу нежитлової будівлі від 24.11.2011 року, реєстр № 1582, предметом є нежитлова будівля, бувший реєстраційний № 2336563 літ.літ. «А»-581,7; «У»-163,1 кв.м., загальною площею 744,8 кв.м. (надалі - Предмет іпотеки).

Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на підставі Договору купівлі-продажу нежитлової будівлі від 24.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, за реєстровим № 1582. Предмет іпотеки розташований на земельній ділянці, кадастровий номер: 0:03:006:0078.

Право власності на Предмет іпотеки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером запису про право власності 5993790, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.06.2014 року, індексний номер витягу: 22939398.

Позивач зазначає, що оскільки ним були виконані зобовязання за Кредитним договором та надано Позичальнику - ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» кредит у порядку та на умовах визначених Кредитним договором, в разі невиконання останнім зобовязань за Кредитним договором, у Національного банку виникає тправо задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки, наданого відповідачем, як майновим поручителем за Договором іпотеки від 16.06.2014 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованим в реєстрі за №862 (з усіма змінами та доповненнями) в забезпечення виконання зобовязань Позичальника.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з п. 14.8.1. Договору іпотеки іпотекодержатель (позивач) має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань, передбачених Кредитним договором, вони не будуть виконані.

Відповідно до п. 14.8.2. Договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки незалежно від настання термінів виконання якого-небудь із зобов'язань за Кредитним договором у випадках: порушення Іпотекодавцем та/або Позичальником якого-небудь із зобовязань, передбачених умовами Кредитного договору та цього договору; віднесення Іпотекодавця та/або Позичальника до категорії неплатоспроможних, порушення господарським судом справи про відновлення платоспроможності Іпотекодавця та/або Позичальника або визнання їх банкрутом, чи про визнання недійсними іх установчих документів, чи про скасування їх державної реєстрації; ліквідація юридичної особи Іпотекодавця та/або Позичальника.

У разі звернення стягнення на предмет іпотеки за умовами цього договору Іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмета іпотеки свої вимоги у повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи проценти та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання предмета іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог (п. 14.9 Договору іпотеки).

Позивач в позові зазначає, що Суб'єктом оціночної діяльності - Товариством з обмеженою відповідальністю «Увекон», що має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 583/16, виданий Фондом державного майна України від 01.08.2016 року, на замовлення Національного банку проведено оцінку предмета іпотеки - Нежитлова будівля, яка розташована за адресою: Київська область, Рокитнянський район, с. Телешівка, вул. Малинова, будинок 1, зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстровим номером 37. Згідно з Договором купівлі- продажу нежитлової будівлі від 24.11.2011 року, реєстр № 1582, предметом є нежитлова будівля, бувший реєстраційний №2336563 літ.літ. «А»-581,7; «У»-163,1 кв.м, загальною площею 744,8 кв.м, з метою визначення вартості заставного майна для подальшої реалізації прав Іпотекодеражателя, в тому числі для реалізації заставного майна на публічних торгах за рішенням суду.

Згідно з висновком Субєкта оціночної діяльності ТОВ «Увекон», станом на 17.05.2017 року (дата завершення складання звіту) ринкова вартість обєкту оцінки - Нежитлова будівля, яка розташована за адресою: Київська область, Рокитнянський район, с. Телешівка, вул. Малинова, будинок 1, зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстровим номером 37. Згідно з Договором купівлі-продажу нежитлової будівлі від 24.11.2011, реєстр № 1582, предметом є нежитлова будівля, бувший реєстраційний № 2336563 літ.літ. «А»-581,7; «У»-163,1 кв.м, загальною площею 744,8 кв.м, становить (без ПДВ) - 673 300 (шістсот сімдесят три тисячі триста) грн.

Пунктом 9.12. постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про судове рішення» від 23.03.2012 року № 6 роз'яснено, що у рішеннях про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження (іпотеки) господарські суди повинні зазначати дані, визначені в частині другій статті 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» і в частині першій статті 39 Закону України «Про іпотеку».

За таких обставин, позивач зазначає, що початкова вартість предмета іпотеки у рішенні суду має бути встановлена в сумі визначеній Суб'єктом оціночної діяльності ТОВ «Увекон».

Оскільки позов у справі ґрунтується на кредитних відносинах за Кредитним договором, укладеним між Національним банком та ОСОБА_1 акціонерним товариством «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», останнього залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

В ході розгляду спору ОСОБА_1 акціонерним товариством «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» надано пояснення, в яких підтверджено викладені в позові обставини та зазначено, що на підставі Постанови Правління Національного банку України від 23.06.2015 року № 408 Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» віднесено до категорії неплатоспроможних за рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 23.06.2015 року № 121 та запроваджено з 24.06.2015 року тимчасову адміністрацію.

Третьою особою підтверджено обставини щодо існування кредитної заборгованості та обґрунтовано причини неможливості її погашення.

В той же час, третя особа зазначила про необґрунтованість визначеної Банком вартості предмету іпотеки, яка станом на 02.06.2014 року становила 9055524 грн., а за даними замовленої позивачем оцінки є значно нижчою 673300 грн.

Відповідач в ході розгляду спору також заперечував обґрунтованість визначеної банком вартості предмету іпотеки, у звязку з чим, клопотав про призначення у справі судової експерти з відповідного питання.

В обгрунтування клопотання про призначення у справі № 925/48/18 судової експертизи відповідач посилався на порушення, допущені під час оцінки предмета іпотеки та на значну різницю вартості заставного майна, погодженої сторонами в іпотечному договорі та за даними наведеної в позові оцінки.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.06.2018 року у справі № 925/48/18 призначено судову оціночно-будівельну експертизу для визначення дійсної (реальної) ринкової вартості предмету іпотеки за Договором іпотеки від 16.06.2014 року, зареєстрованим за № 862, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України.

Однак, постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.09.2018 року у справі № 925/48/18 апеляційну скаргу Національного банку України на ухвалу Господарського суду Київської області від 12.06.2018 року у справі № 925/48/18 задоволено. Ухвалу Господарського суду Київської області від 12.06.2018 року у справі № 925/48/18 скасовано.

Після поновлення провадження у справі відповідач подав відзив на позов, в якому повторно заперечував обґрунтованість визначеної позивачем початкової вартості предмету іпотеки та посилався про неможливість доведення дійсного розміру кредитної заборгованості в межах відповідної судової справи.

В спростування заперечень відповідача позивач зазначив, що на оціночний звіт ТОВ «Увекон» надана позитивна рецензія ТОВ «Інвесткон». Також, позивач навів обґрунтовані сумніви щодо достовірності визначеної у наданому відповідачем ОСОБА_6 Комісійного експертного оціночно-будівельного дослідження № 11922/14733-14739 від 27.06.2018 року Харківськогонауково-дослідного інституту судових експертизи вартості предмету іпотеки, які вказують на ймовірність значного завищення. Зокрема, за відповідним ОСОБА_6 проводилось дослідження вартості по декільком обєктам, однак проведеною у іншій справі № 925/50/18 (по одному з інших досліджуваних обєктів) судовою експертизою виявлено значне завищення вартості (майже в 20 разів).

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до частини 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладений між сторонами Договір за правовою природою є кредитним договором, за яким, згідно з частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою. Одним із видів неустойки є пеня, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до статті 299 Господарського кодексу України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобовязання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобовязання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим кодексом та іншими законами.

Позивач в позові зазначає, що ОСОБА_1 акціонерним товариством ПАТ ««Комерційний банк «Фінансова ініціатива» зобовязання за Кредитним договором не виконано, внаслідок чого станом на 24.06.2015 року заборгованість за Кредитним договором № 12/09/5 від 13.05.2014 року становить 2 135 863 013,70 грн., з яких: 2 000 000 000 грн. заборгованість за кредитом та 135 863 013,70 грн. заборгованість за процентами.

Відповідно до вимог статей 589, 590 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет ьзстави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення аа предмет застави у разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частинами 1, 2 ст. 590 Цивільного кодексу України визначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ч. 2 ст. 589 Цивільного кодексу України за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», ст.590 Цивільного кодексу України передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст. 590 Цивільного кодексу України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 5 вказаної норми, якщо предметом застави є дві або більше речей (два або більше прав), стягнення може бути звернене на всі ці речі (права) або на будь-яку з речей (прав) на вибір заставодержателя.

Аналогічні положення визначені нормами Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Відповідно до частини 1 статті 39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Згідно до ч. 2 ст. 43 Закону України «Про іпотеку» початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між Іпотекодавцем та Іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, зизначеної шляхом його оцінки.

Статтею 16 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу.

Згідно з частиною 2 ст. 614 Цивільного кодексу України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання.

Відповідач позовні вимоги не спростував, розмір заборгованості позичальника та факт її прострочення не спростував. Доказів недійсності чи припинення іпотечного обтяження не надав.

Як визначено ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Національного банку України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Агросоюз-РП», за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» прo звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити в повному обсязі.

2. В рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_1 акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» (03150, м. Київ, вул. Щорса, буд. 7/9, ) за Кредитним договором №12/09/5 від 13.05.2014 року з додатковими угодами до нього від 28.05.2014 року, 04.06.201 року, 01.12.2014 року, 23.12.2014 року, 26.02.2015 року) в загальній сумі заборгованості (станом на 16.05.2017 року) 2 135 863 013 (два мільярди сто тридцять пять мільйонів вісімсот шістдесят три тисячі тринадцять) грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 2 000 000 000 грн. та заборгованості за процентами - 135 863 013 грн., на користь Національного банку України (01601, м. Київ. вул. Інститутська, 9, ) звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 16.06.2014 року на наступне нерухоме майно: Нежитлова будівля, яка розташована за адресою: Київська область, Рокитнянський район, с. Телешівка, вул. Малинова, будинок 1, зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за реєстровим номером 37. Згідно з договором купівлі-продажу нежитлової будівлі від 24.11.2011 року, реєстр № 1582, предметом є нежитлова будівля, бувший реєстраційний № 2336563 літ.літ. «А»-581,7; «У»-163,1 кв.м., загальною площею 744,8 кв.м, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Агросоюз-РП» (19511, Черкаська обл., Городищенський р-н, с. Мліїв, вул. Данила Кушніра, 245, ).

Встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною 673 300 (шістсот сімдесят три тисячі триста) гривень (без ПДВ).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна компанія «Агросоюз-РП» (19511, Черкаська обл., Городищенський р-н, с. Мліїв, вул. Данила Кушніра, 245, ) на користь Національного банку України (01601, м. Київ. вул. Інститутська, 9, ) 10 099 (десять тисяч девяносто девять) гривень 50 копійок витрат по сплаті судового збору.

4. Накази видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання апеляційної скарги відповідно до ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 розділу XI Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.Ю. Кошик

повне рішення складено 26.04.2019 року