ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2019 Справа № 917/291/19

Господарський суд Полтавської області у складі судді Сіроша Д.М., при секретарі судового засідання Бойченко Л.О., розглянув у порядку загального позовного провадження справу за позовом Лубенської міської ради

до Фізичної особи-підприємця Деменка Олега Вікторовича

про зобов`язання звільнити самовільно зайняті земельні ділянки комунальної власності шляхом демонтажу тимчасових споруд,

без участі представників сторін.

Обставини справи: Лубенська міська рада звернулася з позовом до Фізичної особи-підприємця Деменка Олега Вікторовича про зобов`язання в триденний термін звільнити самовільно зайняті земельні ділянки комунальної власності, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 шляхом демонтажу тимчасових споруд розміром 3,0 х 1,9 та 2,95 х 2,30 м за власний рахунок.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішень про надання відповідачу земельної ділянки не приймалося, відтак розміщення ним на земельній ділянці тимчасових споруд є самовільним зайняттям земельної ділянки, яка підлягає звільненню шляхом демонтажу зазначених споруд.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 19.02.2019 суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив розглядати справу у порядку загального позовного провадження, призначив підготовче засідання у справі.

Відповідач своїм правом на участь в судовому засіданні не скористався, відзив на позов, у визначений у відповідності до положень Господарського процесуального кодексу України строк, не подав.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Вказана ухвала суду від 19.02.2019 надіслана відповідачеві 20.02.2019 рекомендованим листом, що підтверджується відтиском печатки про відправлення на зворотному боці ухвали, на адресу відповідача, зазначену в позовній заяві (вул. Ярослава Мудрого, 33, м. Лубни).

Однак поштове відправлення не було вручене відповідачу та повернулося до суду 01.03.2019 у зв`язку з тим, що адресат відсутній, що підтверджується довідкою відділення поштового зв`язку на відповідному конверті.

Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про невручення копії судового рішення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою про відкриття провадження у справі від 19.12.2017 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Розглянувши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Лубенської міської ради від 16 квітня 2010 року "Про вилучення, надання земельних ділянок у власність та користування юридичним і фізичним особам для різного цільового призначення" Деменку О.В. дозволено поновити договір оренди земельної ділянки площею 4 кв.м для розміщення лоткової торгівлі (комерційне використання) на площі Ярмарковій у м. Лубни терміном з 01.05.2010 року до 30.04.2011.

18.05.2018 на підставі вказаного рішення між Лубенською міською радою та приватним підприємцем Деменком О.В. укладений договір оренди землі.

Договір укладений з 01.05.2010 на один рік (пункт 3 договору).

У подальшому договір оренди землі не поновлювався.

21.01.2011 Лубенська міська рада прийняла рішення "Про недоцільність розміщення малих архітектурних форм (МАФ) у центральній частині міста".

Згідно з зазначеним рішенням заборонено продовження терміну та розміщення малих архітектурних форм у центральній частині міста (площа Ярмаркова).

22.02.2011 керуючись рішенням Лубенської міської ради від 21.01.2011, приватному підприємцю Деменку О.В . направлений лист №1-17/91 з проханням демонтувати малу архітектурну форму на площі Ярмарковій в термін до 01.05.2011.

10.03.2011 приватному підприємцю Деменку О.В. направлено повторний лист за № 1-18/595 з проханням демонтувати малу архітектурну форму.

20.05.2011 рішенням Лубенської міської ради внесені зміни до рішення міської ради від 21.01.2011 "Про недоцільність розміщення малих архітектурних форм (МАФ) у центральній частині міста".

Рішенням Лубенської міської ради від 25.12.2012 "Про поновлення договорів особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасових споруд та видачу паспортів прив`язки" ФОП Деменку О.В. відмовлено в поновленні договору особистого строкового сервітуту для розміщення тимчасової споруди розміром 2,0х3,0 на площі Ярмарковій у м. Лубни. Пунктом 5 вказаного рішення ФОП Деменка О.В., також зобов`язано демонтувати тимчасову споруду та відновити благоустрій на місці розміщення тимчасової споруди.

19.12.2013 Лубенська міська рада внесла чергові зміни в своє рішення від 21.01.2011 "Про недоцільність розміщення малих архітектурних форм (МАФ) у центральній частині міста" із змінами та доповненнями від 20.05.2011.

У зв`язку з тим, що фізичні особи-підприємці не демонтували тимчасові споруди та не сплачували кошти за користування земельними ділянками комунальної власності, 11.04.2014 рішенням Лубенської міської ради, з метою спонукання підприємців сплатити кошти за користування земельними ділянками, призупинено до 01.04.2015 дію заборони на продовження терміну розміщення малих архітектурних форм на площі Ярмарковій, що встановлена рішенням міської ради від 21.01.2011 "Про недоцільність розміщення малих архітектурних форм (МАФ) у центральній частині міста" із змінами, що були внесені до неї.

Пунктом 2 вказаного рішення зобов`язано суб`єктів господарської діяльності, які мають малі архітектурні форми на площі Ярмарковій, та здійснюють торгівельну діяльність без належного оформлення, укласти з міською радою договори сервітуту земельних ділянок на період з дати закінчення останнього договору оренди землі (договору сервітуту) до 01.04.2015.

Як зазначає позивач, вищевказані рішення Лубенської міської ради були оприлюднені, відповідно до статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації", ніким не скасовані та є чинними.

На підставі рішення Лубенської міської ради від 11.04.2014 між Лубенською міською радою та ФОП Деменко О.В. 06.11.2014 укладено договір особистого строкового сервітуту.

Відповідно до пункту 1.1 договору ФОП Деменку О.В. надано право обмеженого користування належною до комунальної власності земельною ділянкою площею 6,0 м2, яка розміщена за адресою: площа Ярмаркова , м. Лубни.

Згідно з пунктом 2.1 договору встановлено особистий строковий сервітут з 02.05.2011 до 01.04.2015.

Як зазначає позивач, в подальшому Лубенська міська рада не приймала жодних рішень про надання ФОП Деменку О.В. в користування або оренду земельних ділянок чи дозволів для розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на площі Ярмарковій у м. Лубни.

28.01.2015 рішенням виконавчого комітету Лубенської міської ради № 19 "Про промислову, громадську та житлово-комунальну забудову" відділу житлово-комунального господарства та капітального будівництва виконавчого комітету міської ради було дозволено реконструкцію благоустрою площі Ярмаркової.

25 лютого 2015 року виконавчий комітет Лубенської міської ради рішенням № 43 "Про промислову, громадську та житлово-комунальну забудову" вносить зміни до рішення виконкому міської ради № 19 від 28 січня 2015 року, яким дозволяє відділу житлово-комунального господарства та капітального будівництва виконавчого комітету міської ради реконструкцію площі Ярмаркової.

31.05.2018 актом обстеження тимчасової споруди торгівельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності встановлено, що на площі Ярмарковій у м. Лубни ФОП Деменко О.В. самовільно встановив тимчасову споруду розміром 2,95 х 2,30 м. В цей же день складено ще один акт обстеження, яким встановлено, що на площі Ярмарковій у м. Лубни ФОП Деменко О.В., крім існуючої самовільно встановленої тимчасової споруди, самовільно встановив ще одну тимчасову споруду розміром 3,0 х 1,9 м.

30.01.2019 ФОП Деменку О.В. направлено лист з вимогою негайно звільнити земельні ділянки, що належать до комунальної власності, шляхом демонтажу тимчасових споруд. Проте ФОП Деменко О.В., всупереч чинному законодавству, не звільнив самовільно зайняті земельні ділянки.

Отже, як зазначає позивач, відповідач незаконно займає земельні ділянки комунальної власності на площі Ярмарковій та перешкоджає Лубенській міській раді провести реконструкцію даної площі, оскільки не бажає самостійно демонтувати тимчасові споруди.

Відповідно до статті 10 Закону України "Про місцеве самоврядування" сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Статтею 26 Закону України "Про місцеве самоврядування" визначено, що до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад, зокрема, відносяться вирішення питань регулювання земельних відносин, встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність; надання відповідно до законодавства згоди на розміщення на території села, селища, міста нових об`єктів тощо.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають, зокрема, усі землі в межах населених пунктах, крім земельних ділянок приватної та державної власності.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Частиною 1 статті 123 Земельного кодексу України передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно частиною 1 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Згідно із статтею 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Тобто, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності належить до компетенції органів місцевого самоврядування та здійснюється на підставі рішень сільських, селищних та міських рад.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" самовільне зайняття земельної ділянки це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки.

Отже, відповідно до вимог чинного законодавства, обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність таких документів свідчить про самовільне зайняття земельної ділянки.

Разом з тим, відповідно до частини 4 статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

На виконання частини 4 статті 28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 244 від 21.10.2011 затверджено Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, який визначає механізм розміщення тимчасових споруд.

За змістом цього Порядку замовник, який має намір встановити тимчасову споруду, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради з відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення тимчасової споруди (пункт 2.2). Підставою для розміщення тимчасової споруди є паспорт прив`язки, який оформлюється органом з питань містобудування та архітектури протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви ( пункти 2.1, 2.7). Паспорт прив`язки ТС - комплект документів, у яких визначено місце встановлення ТС на топографо-геодезичній основі М 1:500, схему благоустрою прилеглої території (п 1.4), типова форма якого, поряд з іншими документами, затверджена додатком 1 до Порядку, який містить зокрема форму схеми розміщення ТС із вказівкою площі земельної ділянки згідно з документами на землекористування.

Відповідно до частини 2 статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Згідно з положенням статті 212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Тобто, самовільне зайняття земельної ділянки означає фактичне використання земельних ділянок без відповідних правових підстав. При цьому таке використання за своїм характером виключає можливість нормального користування земельною ділянкою з боку інших осіб. Окрім цього, Земельний кодекс України ставить правомірність використання земельної ділянки в залежність від встановлення її меж у натурі (на місцевості) та державної реєстрації правовстановлюючого документа.

Разом з тим, у вирішенні питання про застосування відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки господарським судам необхідно враховувати, що саме по собі встановлення судом наявності фактичного користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. Господарським судам у вирішенні таких спорів необхідно досліджувати, чи передбачено спеціальним законом отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку для розміщення певних об`єктів, причини відсутності таких документів у особи, що використовує земельну ділянку, наявність у особи права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування, вжиття нею заходів до оформлення права на земельну ділянку.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що відповідачем було зайнято земельну ділянку комунальної форми власності для розміщення на ній малих архітектурних форм (торгівельних лотків).

Таким чином, встановлення тимчасових споруд відповідачем відбулося, по-перше, без отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій вони розміщені, що може свідчити про самовільне зайняттям земельної ділянки і тягнути за собою наслідки, визначені статтею 212 ЗК України, та, по - друге, без отримання паспорту прив`язки, тобто всупереч Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, і на час розгляду справи відсутні докази демонтажу самовільно встановлених тимчасових споруд відповідачем.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування викладених у позові обставин.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про правомірність вимог позивача щодо обов`язку відповідача звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом демонтажу тимчасових споруд.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232 - 233, 237 - 238, 247 - 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Зобов`язати фізичну особу-підприємця Деменка Олега Вікторовича, АДРЕСА_3 , іпн НОМЕР_1 в триденний термін, з моменту набрання рішенням законної сили, звільнити самовільно зайняті земельні ділянки комунальної власності, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 шляхом демонтажу тимчасових споруд розміром 3,0 х 1,9 м та 2,95 х 2,30 м за власний рахунок.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Деменка Олега Вікторовича, АДРЕСА_3 , іпн НОМЕР_1 на користь Лубенської міської ради, вул. Ярослава Мудрого, 33 (вул. Леніна, 33), м. Лубни, Полтавська область, 37500, - 1921,00 грн судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

У зв`язку з перебуванням судді на лікарняному повне рішення складено 13.05.2019

Суддя Д.М. Сірош