ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2019 року Справа № 908/2589/15-г

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65, зал засідань 511

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Широбокової Л.П. (доповідач),

суддів Подобєда І.М., Орєшкіної Е.В.

секретар судового засідання Абадей М.О.

за участю представників сторін:

від ТОВ "Енерджи Груп": представник не з'явився,

від ПАТ "Новокраматорський машинобудівний завод": Савченко Н.М., довіреність №009/юр-1 від 03.01.2019, представник

від ТОВ "Торговий будинок "Металург": представник не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджи Груп" на рішення Господарського суду Запорізької області від 08.06.2017 у справі №908/2589/15-г, ухвалене суддею Колодій Н.А., повне рішення складено 14.06.2017

за первісним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджи Груп", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Новокраматорський машинобудівний завод", м. Краматорськ Донецької області,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Металург", м. Донецьк

про стягнення 10 224 000,00 грн

та за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства "Новокраматорський машинобудівний завод", м. Краматорськ Донецької області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджи Груп", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про визнання недійсним договору та додаткової угоди

ВСТАНОВИВ:

Узагальнений виклад позовних вимог та рішення суду.

У квітні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерджи Груп" (позивач за первісним позовом) звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Новокраматорський машинобудівний завод" (відповідач за первісним позовом) про стягнення збитків у розмірі вартості переданого на зберігання та неповернутого майна - 10224000 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що на підставі Договору №1-03/МГ від 29.06.2010, укладеного між ТОВ "Міленіум Груп" (постачальник) та ТОВ "Енерджи Груп" (покупець) він став власником товару - Механічна частина ШПМ БЦК 8/5х2,7 в кількості 1 шт. вартістю 10 224 000,00 грн з ПДВ, який знаходився на зберіганні у відповідача, та на його вимогу останній товар не повернув, тому повинен відшкодувати його вартість, що є збитками позивача внаслідок втрати його майна.

Справа розглядалася судами неодноразово та Постановою Вищого господарського суду України від 20 липня 2016 року було скасовано постанову Донецького апеляційного господарського суду від 12.04.2016 та рішення Господарського суду Запорізької області від 17.06.2015 у справі №908/2589/15-г, справу передано на новий розгляд Господарському суду Запорізької області.

23.11.2016 відповідач, Публічне акціонерне товариство "Новокраматорський машинобудівний завод", звернувся до Господарського суду Запорізької області із зустрічною позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджи Груп" про визнання недійсним договору №1-03/МГ від 29.06.2010 та додаткової угоди б/н від 01.07.2016, укладених між ТОВ "Міленум Груп" і ТОВ "Енерджи Груп". Також відповідач надав заяву про застосування позовної давності до спірних правовідносин.

Ухвалою суду від 17.03.2017 зустрічна позовна заява була прийнята для спільного розгляду з первісним позовом.

В подальшому відповідач надав клопотання від 29 березня 2017, в якому просив суд винести ухвалу про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви, обгрунтоване тим, що рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 21.02.2017 у справі №904/11345/16 у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Новокраматорський машинобудівний завод» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджи Груп» про визнання недійсним договору №1-03/МГ від 29.06.2010 та додаткової угоди б/н від 01.07.2010, укладених між ТОВ « Міленіум Груп» і ТОВ «Енерджи Груп», було відмовлено повністю.

За наслідками розгляду даного клопотання суд першої інстанції припинив провадження за зустрічним позовом на підставі п. 2 ч.1 ст. 80 ГПК України (в редакції чинній до 15.12.2017), що не оспорюється сторонами.

За наслідками нового розгляду справи рішенням Господарського суду Запорізької області від 08.06.2017 у задоволенні первісного позову відмовлено, за зустрічним позовом провадження у справі №908/2589/15-г припинено на підставі п.2 ч.1 ст.80 ГПК України.

Приймаючи оскаржуване рішення суд виходив з того, що сторонами не укладався договір зберігання майна, а, отже відсутні правові підстави для покладення на відповідача відповідальності щодо відшкодування збитків за його неналежне зберігання.

Узагальнені доводи апеляційної скарги та відзиву на неї.

Не погодившись з даним рішенням, позивач за первісним позовом - Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерджи Груп" звернулося до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило суд рішення Господарського суду Запорізької області від 08.06.2017 у справі №908/2589/15-г в частині відмови у задоволенні первісного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджи Груп" до Публічного акціонерного товариства "Новокраматорський машинобудівний завод" скасувати. В цій частині прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджи Груп" збитки в розмірі вартості втраченого майна - 10 224 000,00 грн.

Апеляційна скарга обгрунтована наступним:

- висновки суду щодо неукладення договору зберігання з тих підстав, що розписка не містить всіх істотних умов договору зберігання, не відповідають фактичним обставинам справи та положенням чинного законодавства;

- суд не взяв до уваги такий доказ, як зберігальна розписка від 11.08.2008 року, втім аналогічного змісту зберігальні розписки ним прийнято до уваги та не викликали сумнівів;

- суд проігнорував положення ч. 1 ст. 937 ЦК України про те, що відповідач підписав зберігальну розписку, отже погодився зі своїм статусом зберігача;

- суд порушив приписи ст. 43 ГПК України щодо оцінки доказів у справі в їх сукупності;

- суд не взяв до уваги положення ст. 11 Цивільного кодексу України про те, що обов'язки виникають не лише з правочинів, а також безпосередньо із актів цивільного законодавства та дій осіб, відповідачем підписані ощадні розписки, отже у нього виникли зобов'язання зберігача обладнання та на підставі положень ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України та укладених відповідних договорів до позивача перейшло право поклажедавця;

- суд також прийшов до безпідставного висновку про те, що позивачем не доведено всього складу цивільного правопорушення для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків; позивачем доведено, що обладнання перебувало на зберіганні у відповідача, та останній його із зберігання не повернув, в чому вбачається його вина в неналежному зберіганні та очевидний причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками у вигляді вартості втраченого майна.

Справа була прийнята до розгляду Донецьким апеляційним господарським судом та розгляд апеляційної скарги неодноразово зупинявся в зв'язку із надходженням касаційних скарг.

На виконання Указу Президента України від 29.12.2017 №454/2017 "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах", положень ст. 31 ГПК України забезпечено передачу справи №908/2589/15-г до Центрального апеляційного господарського суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Центрального апеляційного господарського суду від 12.11.2018 для розгляду справи №908/2589/15-г визначено колегію суддів у складі головуючого судді: Широбокової Л.П. (доповідач), суддів: Орєшкіної Е.В., Подобєд І.М. та ухвалою від 19.11.2018 вказана колегія прийняла справу до свого провадження.

Провадження по апеляційній скарзі було зупинено в зв'язку з надходженням касаційної скарги ОСОБА_2 та після повернення справи до суду було поновлено ухвалою суду від 02.04.2019, судове засідання призначено на 24.04.2019.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи внаслідок раптової хвороби представника - адвоката Куренного С.В.

Підстави відкладення розгляду апеляційної скарги визначені в ч. 11-13 ст. 270 ГПК України, та якою визначено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що апеляційна скарга була прийнята Донецьким апеляційним господарським судом ще 12.07.2017 року, у справі було проведено декілька судових засідань, зокрема Центральним апеляційним господарським судом справу було прийнято до розгляду 19.11.2018, представник апелянта був присутній у судовому засіданні 26.12.2018, мав всі процесуальні можливості щодо висловлення своїх доводів та заперечень, та положення ч. 1 ст.273 ГПК України щодо строку вирішення спору, який не підлягає продовженню та є вичерпаним, колегія суддів відхиляє клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

Відповідач проти апеляційної скарги заперечує, про що надав відзив від 27.04.2018 (а.с.11 т.9), вважає рішення суду законним та обгрунтованим. Посилається на те, що договір зберігання сторонами укладено не було, а зберігальна розписка, на яку посилається позивач, не може бути таким договором, оскільки не містить всіх істотних умов, необхідних для договору зберігання. Позивач безпідставно стверджує, що у відповідача внаслідок заміни кредитора збереглися зобов'язання зберігача перед новим власником ТОВ «Міленіум Груп», оскільки ТОВ «Ніка Груп» не набула права нового кредитораза договором №23/71-06 від 26.05.2006, тому що не виникли підстави заміни кредитора у зобов'язанні, та відповідно до позивача не переходило право поклажожавця. Також безпідставне твердження позивача про втрату майна, тому відсутні підстави для сплати йому вартості цього майна.

Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 26.05.2006 між Закритим акціонерним товариством "Новокраматорський машинобудівний завод" (далі перейменовано у Публічне акціонерне товариство) - постачальник (надалі відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий будинок "Металург" - покупець (надалі третя особа) було укладено контракт №23/71-06, відповідно до умов якого Покупець зобов'язаний оплатити та прийняти продукцію, зазначену в специфікаціях №1, №2, №3 (додаток №1, є невід'ємною частиною контракту), а Постачальник - поставити її Покупцеві.

Згідно з п. 1.2. контракту вид продукції - млини, в подальшому іменуються продукція. Загальна сума цього контракту відповідно з урахуванням ПДВ складає 9 408 720,00 грн (п.3.3. контракту).

ТОВ "Торговий будинок "Металург" отримало продукцію від ЗАО "НКМЗ" відповідно до Актів здавання - прийняття обладнання від 31.07.2007, 31.10.2007, 28.02.2008, 30.04.2008, в яких зазначалося, що постачальник виготовив та передав покупцю механічні частини ШПМ БЦК 8/5х2,7, а покупець в свою чергу залишив її на відповідальне зберігання постачальнику.

Також, між сторонами підписано зберігальні розписки від 31.10.2007, 28.02.2008, 30.04.2008.

Покупець оплатив продукцію, що підтверджується платіжними дорученнями №175 від 27.06.2007, №171 від 27.06.2007, №59 від 31.07.2008, №54 від 26.03.2007, № 61 від 31.10.2007, №53 від 19.09.2007, №19 від 28.04.2007, №174 від 27.06.2007, №28 від 31.03.2008.

01.08.2008 між ТОВ "Міленіум Груп" (Комітент) та ТОВ "Ніка Груп" (Комісіонер) укладено договір комісії на купівлю №01/08-02, за умовами якого комісіонер зобов'язується за дорученням Комітента за винагороду вчинити за рахунок Комітента і від свого імені право щодо придбання механічної частини ШПМ БЦК 8/5х2,7 (далі - товар), за цінами не вище погоджених Сторонами в Додатку №1 до цього Договору, у строки і в обсягах, передбачених Додатком №1, що є невід'ємною частиною Договору.

07.08.2008 між ТОВ "Торговий будинок "Металург" та ТОВ "Ніка Груп" було укладено договір №07/08-01, за умовами якого Постачальник зобов'язався передати у власність Покупцю товар, а Покупець зобов'язався прийняти товар та оплатити його на умовах, передбачених даним договором.

Згідно з додатком №1-специфікацією до договору товаром є Механічна частина ШПМ БЦК 8/5х2,7 в кількості 1 шт. вартістю 10 200 000,00 грн з ПДВ.

Між сторонами 08.08.2008 підписано Накладну №15 згідно з якою ТОВ "Торговий будинок "Металург" передав, а ТОВ "Ніка Груп" прийняв товар - Механічну частину ШПМ БЦК 8/5х2,7 в кількості 1 шт. вартістю 10 200 000,00 грн з ПДВ., про що свідчать підписи представників ТОВ "Торговий будинок "Металург" та ТОВ "Ніка Груп" та печатки підприємств на накладній.

Між сторонами підписано та скріплено печатками Акт №1 приймання-передачі товару по Договору №07/08-01 від 07.08.2008.

11.08.2008 між ПАТ "НКМЗ", ТОВ "Торговий будинок "Металург" та ТОВ "Ніка Груп" підписано та скріплено печатками підприємств зберігальну розписку, в якій зазначено, що ТОВ "Торговий будинок "Металург" передає обладнання, виготовлене відповідно до Контракту №23/71-06 від 26.05.2006, по рахункам №2-76429 від 27.06.2007, №2-76493 від 31.07.2007, №2-76745 від 31.10.2007, №2-86125 від 31.03.2008, №2-86264 від 31.07.2008 на загальну суму 10080000 грн з ПДВ та яке знаходиться в цехах ЗАТ "НКМЗ" на відповідальному зберіганні, ТОВ "Ніка Груп" згідно Акту №1 (акт приймання-передачі товару по Договору №07/08-01 від 07.08.2008 між ТОВ "Торговий будинок "Металург" та ТОВ "Ніка Груп").

Між ТОВ "Міленіум Груп" (постачальник) та ТОВ "Енерджи Груп" (покупець) було укладено Договір №1-03/МГ від 29.06.2010, за умовами п. 1.1. якого Постачальник зобов'язався передати у власність Покупця товар згідно Додатку-Специфікації до Договору, а Покупець зобов'язався прийняти вказаний товар та оплатити його на умовах, передбачених даним Договором.

Відповідно до Специфікації №1, що є Додатком №1 до Договору №1-03/МГ від 29.06.2010, товаром є Механічна частина ШПМ БЦК 8/5х2,7 в кількості 1 шт. вартістю 10 224 000,00 грн з ПДВ.

01.07.2010 між ТОВ "Енерджи Груп" та ТОВ "Міленіум Груп" підписано видаткову накладну №РН-000005 на підставі якої ТОВ "Енерджи Груп" прийняло товар.

В подальшому ТОВ "Енерджи Груп" повідомило ПАТ "НКМЗ" листом №1-28/10 від 28.10.2014 про перехід до нього права власності на Механічну частину ШПМ БЦК 8/5х2,7 в кількості 1 шт. вартістю 10 224 000, 00 грн, виготовлену по контракту №23/71-06 від 26.05.2006 для ТОВ "ТД "Металург", згідно Договору №07/08-01 від 07.08.2008 придбану ТОВ "Ніка Груп" для ТОВ "Міленіум Груп" (договір комісії №01/08-02 від 01.08.2008), яка залишена на відповідальному зберіганні в цехах ПАТ "НКМЗ" згідно зберігальної розписки №б/н від 11.08.2008 та просило підготувати до відвантаження зазначене обладнання.

27.01.2015 ТОВ "Енерджи Груп" повторно звернулося до ПАТ "НКМЗ" з листом вих. №1-27/01, в якому просило повідомити про наявність на складі механічної частини ШПМ БЦК 8/5х2,7.

На вказані листи ПАТ "НКМЗ" відповіді не надав, що стало підставою до звернення ТОВ "Енерджи Груп" з даним позовом до ПАТ "НКМЗ" з вимогою про стягнення збитків в сумі вартості неповернутого зі зберігання майна - 10 224 000,00 грн.

Також позивачем до матеріалів справи було долучено додаткову угоду б/н від 01.07.2010р. до договору №1-03/ МГ від 29.06.2010, якою сторони доповнили договір №1-03/МГ від 29.10.2010 пунктом 1.2 наступного змісту: «Право вимоги відвантаження (механічної частини ШПМ БЦК 8/5x2.7), що перебуває на відповідальному зберіганні Закритого акціонерного товариства "Новокраматорський машинобудівельний завод", а також право поклажодателя на зберігання цього товару до моменту відвантаження, переходять від постачальника до покупця у момент підписання видаткової накладної постачальника, згідно з п. 3.2 договору».

В свою чергу відповідач надав протокол та інвентаризаційний опис (а.с.18,19 т.8), згідно яких інвентаризаційною комісією проведено інвентаризацію фактичної наявності готової продукції на відповідальному зберіганні станом на 01.12.2016, В інвентаризаційному опису зазначено про наявність на відповідальному зберіганні готової продукції на суму 7515606,83 грн, найменування ШПМ БЦК8/5х2,7 (ост. вузли), замовник ТОВ «Торг.Дом «Металург». А також лист директора ТОВ "Ніка Груп" №09/39-08 від 11.08.2008, на підставі якого згідно повагонних відомостей ПАТ "Новокраматорський машинобудівний завод" 18.09.2008 відвантажило частину спірного обладнання ТОВ "Дружба-плюс" (а.с.74-80 т.8).

Крім того, відповідачем надано висновок експертизи від 21.04.2016, проведеної експертом Донецької торгово-промислової палати Шумилиним І.О. (а.с.83 т.4), про наявність на території ПАТ «НКМЗ» частин механічної частини ШПМ БЦК8/5х2,7.

Застосоване законодавство та висновки апеляційного суду.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні з урахуванням обставин справи в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга безпідставна та задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Позивач посилається на те, що між сторонами виникли відносини зі зберігання товару - механічної частини ШПМ БЦК 8/5х2,7, в яких він є поклажедавцем, а відповідач - зберігачем, та стверджує про втрату речі, переданої на зберігання, в зв'язку з чим просить стягнути на його користь завдані цим збитки у розмірі вартості втраченого майна.

Відповідно до положень статті 936, 937, 942, 949, 953 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона, зберігач, зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною, поклажодавцем, і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договір зберігання укладається у письмовій формі у випадках, встановлених статтею 208 цього Кодексу. Зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі, та на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився.

Згідно приписів ст. 951 ЦК України збитки, завдані поклажодавцеві втратою (нестачею) або пошкодженням речі, відшкодовуються зберігачем: 1) у разі втрати (нестачі) речі - у розмірі її вартості; 2) у разі пошкодження речі - у розмірі суми, на які знизилася її вартість.

Отже, зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві товар, який був прийнятий на зберігання, а відшкодувати збитки зобов'язаний лише у випадку втрати (нестачі) або його пошкодження за наявності складу цивільного правопорушення, передбаченого ст. 614 ЦК України (протиправність поведінки, наявність збитків, причинний-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою та збитками, вина заподіювача збитків).

Як вірно зазначив суд першої інстанції, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ст. 638 ЦК України). Істотними умовами договору є предмет договору, ціна, строк дії договору та умови, що визначені істотними законом, сторонами, або є істотними внаслідок необхідності для договорів відповідного виду.

Як на підставу виникнення обов'язку відповідача щодо зберігання товару позивач посилається на розписку від 11.08.2008р.

Як слідує із змісту даної розписки, в ній зазначено, що ТОВ «Торговий дім «Металург» передає ТОВ «Ніка Груп» обладнання, виготовлене за контрактом №23/71-06 від 26.05.2006, і на час передачі спірне майно знаходиться у цехах ЗАТ «НКМЗ». У ній відсутні будь-які умови щодо обов'язку ПАТ «НКМЗ» по зберіганню обладнання, яке було отримане ТОВ «Ніка Груп».

ТОВ «Ніка Груп» в даних правовідносинах виступало комісіонером на підставі договору комісії на купівлю №01/08-02 від 01.08.2008, укладеного з ТОВ «Міленіум груп» (комітент) та не набувало майно у свою власність. Вище вказаний договір комісії не містить повноважень комісіонера щодо укладання договору зберігання спірного майна, тому на момент складання розписку від 11.08.2008р. ТОВ «Ніка Груп» не був повноважним представником ТОВ «Міленіум груп» щодо договору зберігання майна, тобто такий договір є неукладеним.

Вказана зберігальна розписка також не може вважатися укладеним договором зберігання, оскільки не містить істотних умов такого договору, як це визначено ст. 180 ГК України, ст. 936, 938, 946 ЦК України,- як-то: предмет, ціну та строк дії договору, строк зберігання.

Дана розписка лише підтверджує факт перебування спірного майна на складі відповідача на день її укладення.

Подальше укладення позивачем та ТОВ «Міленіум груп» додаткової угоди б/н від 01.07.2010р. до договору №1-03/ МГ від 29.06.2010 (а.с.35 т.7) щодо переходу права вимоги відвантаження (механічної частини ШПМ БЦК 8/5x2.7), що перебуває на відповідальному зберіганні Закритого акціонерного товариства "Новокраматорський машинобудівельний завод", а також права поклажодателя на зберігання цього товару до моменту відвантаження, від постачальника до покупця, не впливає на відносини між позивачем та відповідачем, оскільки вказана угода була укладена без його участі та не може породжувати для нього жодних прав та обов'язків. Окремого договору щодо зберігання товару сторонами не укладалося.

Відтак, є вірним висновок суду першої інстанції щодо відсутності договірних відносин зберігання товару між позивачем та відповідачем, а, отже, і порушення зобов'язання зі сторони відповідача.

Відповідно до ст. 15 ЦК України права та інтереси особи підлягають захисту у разі порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, захист прав та інтересів здійснюється зокрема судом, що кореспондується з приписами ст. 55 Конституції України.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, тощо.

Позивач звернувся з позовом саме щодо відшкодування збитків та в силу 14 ГПК України суд вирішує спори лише в межах заявлених вимог.

Як на підставу для відшкодування збитків позивач посилається на те, що відповідач відмовився виконати його вимоги щодо відвантаження механічної частини ШПМ БЦК 8/ 5x2,7 та не надав доказів існування та місцезнаходження зазначеного майна.

Втім, протягом тривалого розгляду справи відповідач не заперечував факту наявності у нього частини цього обладнання - механічної частини ШПМ БЦК 8/5x2,7, а заперечує факт передання позивачем спірного обладнання на зберігання відповідно до вимог діючого законодавства та його обов'язку відшкодування збитків.

Відповідно до ст. 623 ЦК України та ст. 224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно із ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Право на відшкодування завданих збитків виникає при наявності складу цивільного правопорушення: порушення цивільного права чи інтересу; завдання збитків, причинного зв'язку між порушенням права та збитками, наявність винної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов'язана зі збитками.

Виходячи зі встановлених судом фактичних обставин справи та наведених положень чинного законодавства апеляційний суд доходить висновку про відсутність правових підстав для відшкодування збитків, оскільки за відсутності договірних зобов'язань щодо зберігання майна відсутній сам факт порушення відповідачем відповідного зобов'язання, тобто факт його протиправної поведінки. Також відсутній факт завдання збитків позивачу, як він стверджує - неналежним зберігання його майна, так як відповідачем підтверджена наявність в нього цього майна, про що надано інвентаризаційні описи та висновок експерта, тому відсутні підстави стягувати на користь позивача саме грошовий еквівалент вартості цього майна. А відтак, відсутні інші складові цивільного правопорушення, як-то вина заподіювача збитків та причинно-наслідковий зв'язок.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є правомірним, тому в задоволенні заяви відповідача про застосування позовної давності судом відмовлено вірно.

Колегія суддів, враховуючи також те, що в провадженні Господарського суду Донецької області знаходиться справа №905/3250/16 про зобов'язання відповідача по даній справі виконати обов'язок в натурі, а саме передати ТОВ «Енерджи Груп» механічну частину ШПМ БЦК 8/5x2,7 у відповідній комплектації, доходить висновку, що позивачем обрано не той спосіб захисту свого права, яким може бути витребування майна із чужого володіння.

За встановлених апеляційним судом обставин справи рішення суду першої інстанції, як прийняте при відповідності висновків суду обставинам справи, правильному застосуванню норм матеріального та процесуального права, є законним та скасуванню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги спростовані вище встановленими судом обставинами справи та положеннями чинного законодавства, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги підлягають віднесенню на позивача.

Відповідно до ч. 5 ст. 333 Господарського процесуального кодексу України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. Такої заяви до апеляційного суду не надходило, тому в силу положень ч. 9 цієї статті відповідач не позбавлений права звернутися з такою заявою до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 276, 282, 287, 288 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерджи Груп" на рішення Господарського суду Запорізької області від 08.06.2017 у справі №908/2589/15-г залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 08.06.2017 у справі №908/2589/15-г залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за розгляд цієї апеляційної скарги покласти на апелянта - Товариство з обмеженою відповідальністю "Енерджи Груп".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 02.05.2019.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І.М. Подобєд

Суддя Е.В. Орєшкіна