ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

06 травня 2019 року Справа № 915/1287/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е. М., розглянувши матеріали заяви про забезпечення позову (вх. № 7077/19 від 02.05.2019 року)

за позовом Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», вул. Жилянська, 32, м. Київ, 01033 ()

адреса представника: вул. Воскресенська, 17, м. Дніпро, 49000

до відповідача ОСОБА_2, АДРЕСА_2 (РНОКПП НОМЕР_1)

до відповідача ОСОБА_3, АДРЕСА_2 (РНОКПП НОМЕР_2)

про стягнення заборгованості в сумі 2 357 600, 92 грн.

без повідомлення (виклику) учасників

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» з позовною заявою, в якій просить суд:

1. Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» заборгованість за Договором поруки № 310518-П/1 від 31.05.2018 року в сумі 2 357 600, 92 грн., що складається з:

- несплаченої частки кредиту 2 000 000,00 грн.;

- несплачених відсотків за користування кредитом 129 643, 83 грн.;

- пені за несвоєчасну сплату кредиту 179 506, 85 грн.;

- пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту 4 119, 72 грн.;

- інфляційних втрат за несвоєчасне погашення кредиту 44 000, 00 грн.;

- інфляційних втрат за несвоєчасне погашення відсотків 330,52 грн.

2. Стягнути з ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» заборгованість за Договором поруки № 310518-П/2 від 31.05.2018 року в сумі 2 357 600, 92 грн., що складається з:

- несплаченої частки кредиту 2 000 000, 00 грн.;

- несплачених відсотків за користування кредитом 129 643, 83 грн.;

- пені за несвоєчасну сплату кредиту 179 506, 85 грн.;

- пені за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту 4 119, 72 грн.;

- інфляційних втрат за несвоєчасне погашення кредиту 44 000, 00 грн.;

- інфляційних втрат за несвоєчасне погашення відсотків 330, 52 грн.

Судом встановлено, що позивачем разом із позовною заявою подано заяву про забезпечення позову (вх. № 7077/19 від 02.05.2019 року), в якій заявник просить суд:

1. Накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_2, а саме на:

- нежитлову будівлю корівнику, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_3;

- нежитлову будівлю корівнику, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_4;

- нежитловий об'єкт, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_5;

2. Накласти арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_3, а саме на:

- квартиру загальною площею 61,5 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1;

- нежитлову будівлю, телятник, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_6.

В обґрунтування поданої заяви про забезпечення позову заявником зазначено:

- строк повернення кредиту та сплати відсотків настав ще 02.11.2018 року, проте, станом на дату подання заяви, кредит не повернуто, а відсотки не сплачено, що свідчить про досить тривале ухилення від виконання зобов'язань;

- процедура відчуження нерухомого та рухомого майна дуже скоротилася, здійснити відчуження нерухомого та рухомого майна можливо за декілька годин, що у разі відсутності грошових коштів у боржників призведе до ускладнення або неможливості виконання рішення суду про стягнення заборгованості;

- позивач зазначає про наявність достатньо обґрунтованого побоювання того, що боржники перереєструють належне їм майно на інших пов'язаних осіб, в результаті чого рішення суду буде невиконане.

Заява про забезпечення позову обґрунтована позивачем нормами ст. 136, 137 ГПК України та практикою ЄСПЛ.

Судом встановлено, що заяву про забезпечення позову позивачем подано з дотриманням вимог ст. 139 ГПК України та оплачено судовим збором.

Відповідно до ч. 1 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали поданої заяви про забезпечення позову, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи інших осіб.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. 3 вказаної постанови умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Позивачем на підтвердження наявності підстав для вжиття вказаних заходів забезпечення позову не подано суду доказів, які б підтверджували, що майно, яке є у відповідачів на момент пред'явлення позову до них, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення, а також вчинення відповідачами дій щодо відчуження майна. Позивачем не доведено те, що невжиття, визначеного ним заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заявником до заяви про забезпечення позову в якості доказів надано лише інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна. Вказані докази свідчать про наявність у відповідачів майна, проте, не є доказами, на підставі яких суд може дійти обґрунтованого висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, заява про вжиття заходів забезпечення позову є необґрунтованою, безпідставною та не підтвердженою належними та допустимими доказами. В задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 137, 140, 232-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви вх. № 7077/19 від 02.05.2019 року Акціонерного товариства «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» про забезпечення позову.

2. Направити на адресу заявника Акт відділу документального забезпечення господарського суду Миколаївської області від 02.05.2019 року на 1-му арк.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у порядку та строки, визначені статтями 255, 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалу підписано 06.05.2019 року

Суддя Е.М. Олейняш