ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2019м. ДніпроСправа № 904/5885/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Петренко Н.Е. за участю секретаря судового засідання Сироти М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод", м. Сміла, Черкаська область

до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у розмірі 455 279,92 грн., з яких: основний борг у сумі 422 400,00 грн., пеня у сумі 16 872,85 грн., інфляційні втрати у сумі 13 194,93 грн., 3 % річних у сумі 2812,14 грн. (за договором на виконання робіт №18008Т від 14.02.2018)

Представники:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 455 279,92 грн., з яких: основний борг у сумі 422 400,00 грн., пеня у сумі 16 872,85 грн., інфляційні втрати у сумі 13 194,93 грн., 3 % річних у сумі 2812,14 грн. (за договором на виконання робіт №18008Т від 14.02.2018).

Короткий зміст позовних вимог та узагальнення доводів позовної заяви.

14.02.2018 між сторонами укладено договір № 18008Т на виконання робіт.

Виконання договірних зобовязань позивача перед відповідачем підтверджуються актом виконаних робіт № 226/СЧ/251941 від 20.09.2018, за яким виконано роботи з ремонту якорів ТЕД ТЕ-006, КР-2 у кількості 4 шт., на загальну суму 422 400,00 грн.;

Відповідач не здійснив розрахунок за виконані роботи на загальну суму 422 400,00 грн.

Відтак, заборгованість відповідача перед позивачем становить 422 400,00 грн.

Строк з оплати за актом виконаних робіт № 226/СЧ/251941 від 20.09.2018 на суму 422 400,00 грн. відповідно до умов договору настав 27.09.2019.

З метою досудового врегулювання спору позивач направив на адресу відповідача претензію № 43-146 від 05.10.2018 з вимогою сплати заборгованості за договором виконання робіт № 18008т від 14.02.2018 у сумі 422 400,00 грн.

Враховуючи викладене, позивач просить суд, стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 422 400,00 грн.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобовязань позивач нарахував відповідачу:

- пеню у сумі 16 872,85 грн. (за період з 28.09.2018 по 17.12.2018);

- інфляційні втрати у сумі 13 194,93 грн. (за період з вересня 2018 по листопад 2018);

- 3 % річних у сумі 2 812,14 грн. (за період з 28.09.2018 по 17.12.2018).

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.12.2018 справу № 904/5885/18 передано судді Петренко Наталії Едуардівни.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.01.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження. Учасників процесу повідомлено, що розгляд справи буде здійснюватися за правилами загального позовного провадження; підготовче судове засідання призначено на 22.01.2019; відповідачу запропоновано подати до суду відзив на позовну заяву протягом 15 (п'ятнадцяти) днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження.

Господарський суд констатує, що належним чином засвідчена копія ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, яка надіслана на адресу відповідача 04.01.2019 не вручена під час доставки, як вбачається з витягу з офіційного веб-сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" (арк. справи 54).

Відповідно до п. 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, відповідача відповідно до статті 242 Господарського процесуального кодексу України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи.

18.01.2019 від позивача, електронним засобом звязку, до канцелярії суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника. Оригінал зазначено клопотання надійшов до канцелярії суду поштовим засобом звязку 21.01.2019.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 22.01.2019 відкладено підготовче судове засідання на 14.02.2019.

22.01.2019 від представника відповідача до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне:

- позивачем додано до матеріалів справи Специфікацію №1 до договору № 18008т від 14.02.2018 на виконання обєктів ремонту якорів ТЕД ТЕ-006 в обсязі ремонту КР-2, загальною кількістю 20 шт., у звязку з чим незрозуміло який конкретно обєкт було відремонтовано;

- позивачем не надано доказів на виконання вимоги п.2.3. договору;

- вказані в позовній заяві якоря ТЕД ТЕ-006 є номерними, вони мають бути з вказівкою на заводський номер, дату виготовлення та основні властивості даних якорів, тощо. Позивач не надав доказів того, що передав виконавцю документи, зазначені в п.3.1. договору;

- доданий до позовної заяв Акт № 224/СЧ/251941 виконаних робіт згідно договору № 18008т від 14.02.2018 заповнений без належного оформлення, підписаний без визначення посади, прізвища імені та по батькові особи, яка його підписала, що не може свідчити про належність доказів ремонту якорів ТЕД ТЕ-006 зазначених в позовній заяві;

- з позовної заяви вбачається, що згідно довіреності № 1069 від 19.09.2018 виданої на водія ОСОБА_1, не передбачено вивіз цінностей (обєкту ремонту) за договором 18008т від 14.02.2018.

Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає, що позивачем не вчинено юридично значимих дій, передбачених умовами договору, а також не надано належних доказів, які б свідчили про настання у відповідача обовязку визнати позов.

01.02.2019 від позивача до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначає, що:

- відповідач не заперечує проти факту проведення ремонту та його обсягів;

- твердження відповідача про те, що нараховані штрафні санкції неправильні є безпідставними;

- надання для проведення ремонту обєктів з їх технічними паспортами є обовязком замовника (відповідача), який встановлено "Правилами ремонту електричних машин тепловозів і дизель-поїздів" ЦТ- 025, затверджених наказом "Укрзалізниці" №451-Ц від 28.07.2011.

Згідно товарно-транспортної накладної № 104 від 17.05.2018, транспортом відповідача, а саме автомобілем НОМЕР_1, водієм ОСОБА_2 було надано в ремонт позивачеві якоря-ТЕ-006 в кількості 6шт. Дані обєкти були надані позивачеві відповідачем без паспортів.

На виконання вимог "Правил ремонту електричних машин тепловозів і дизель-поїздів" ЦТ- 025, затверджених наказом "Укрзалізниці" №451-Ц від 28.07.2011 позивачем були підписані дублікати технічних паспортів, які були передані під підпис представникові відповідача ОСОБА_1;

- щодо відсутності зазначення в акті приймання передачі наданих послуг посади, прізвища імені та по батькові відповідальної особи позивач звертає увагу на те, що акт підписується уповноваженими представниками постачальника й покупця, скріплюється печаткою і повинен передбачати та конкретизувати основні умови поставки/передачі товару згідно договору поставки (згідно з ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в України"). Акту №226/СЧ/251941 виконаних робіт згідно договору № 18008 від 14.02.2018 містить відмітку про отримання обєктів з ремонту відповідачем, а саме: підпис представника відповідача та відтиск печатки Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод", про справжність яких відповідач не заперечує;

- відповідно до п.1.1. договору замовник передає та оплачує, а виконавець приймає в заводський ремонт електричні машини і якоря електричних машин партіями, які є обєктом ремонту для виконавця за даним договором.

З огляду на п.1.1. договору твердження відповідача про необґрунтованість посилання позивачем на факт виконання ним договірних зобовязань в повному обсязі суперечать умовам договору.

На спростування доводів відповідача, наведених у відзиві на позовну заяву, позивачем надано наступні документи:

- товарно-транспортна накладна № 104 від 17.05.2018;

- акт № 246 від 20.09.2018;

- накладна на здачу готової продукції № 01/4705 від 20.09.2018;

- накладна на передачу власності замовника на склад готової продукції (номер замовлення 53871615);

- акт № 247 від 20.09.2018;

- накладна на здачу готової продукції № 01/4704 від 20.09.2018;

- накладна на передачу власності замовника на склад готової продукції (номер замовлення 53871615);

- акт № 248 від 20.09.2018;

- накладна на здачу готової продукції № 01/4703 від 20.09.2018;

- накладна на передачу власності замовника на склад готової продукції (номер замовлення 53871615);

- акт № 249 від 20.09.2018;

- накладна на здачу готової продукції № 01/4705 від 20.09.2018;

- накладна на передачу власності замовника на склад готової продукції (номер замовлення 53871615);

- перелік технічних паспортів електричних машин відправлених для ДТРЗ;

- довіреність № 191 від 04.09.2018.

Як вбачається з витягу з офіційного веб-сайту Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" (арк. справи 86-87), відповідач отримав відповідь на відзив 01.02.2019.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.02.2019 продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче судове засідання на 01.04.2019.

25.02.2019 від позивача до канцелярії суду надійшло клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи, а саме:

- акт прийому-передачі електричних машин з ремонту № 226/СЧ/251941р від 20.09.2018;

- акт прийому-передачі електричних машин з ремонту № 226/СЧ/251941р/1 від 09.10.2018;

- докази надсилання на адресу відповідача зазначених документів.

25.03.2019 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, в якому позивач повідомив суд про те, що 20.03.2019 сторонами по справі підписано мирову угоду, яку відповідач зобов'язався надати на затвердження суду.

01.04.2019 від сторін надійшла заява про затвердження мирової угоди разом з мировою угодою від 20.03.2019.

ОСОБА_3 угода не може бути прийнята і затверджена судом, оскільки вона не охоплює усі позовні вимоги. Так, відповідно до п. 3 ОСОБА_3 угоди позивач заявляє, що з дати належного та своєчасного виконання відповідачем своїх обов'язків, передбачених п. 1 та п. 2 цієї ОСОБА_3 угоди, не матиме жодних майнових претензій до відповідача в частині пені в сумі 16 872,85 грн., інфляційних втрат в сумі 13 194,93 грн. та 3 % річних в сумі 2 812,14 грн.

Тобто, питання щодо пені, інфляційних втрат та 3 % річних залишається не вирішеним на момент укладення ОСОБА_3 угоди.

01.04.2019 у підготовче судове засідання представники сторін не з'явилися.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2019 підготовче провадження закрито; справу призначено до розгляду по суті; представників сторін проінформовано, що судове засідання відбудеться 16.04.2019.

15.04.2019 від представника відповідача до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку зі звільненням представника відповідача та з метою пошуку іншого адвоката та укладення з ним договору.

Клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи не підлягає задоволенню, оскільки відповідач, як юридична особа був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи та, відповідно до ч. 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника. Таким чином, надання повноважень на представництво інтересів сторони у процесі не обмежено будь-яким певним колом осіб.

Стаття 202 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце судового слухання, але відповідач не скористався своїм правом на участь свого представника у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

16.04.2019 від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні, яке відбулося 16.04.2019 здійснено розгляд справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 194 Господарського процесуального кодексу України).

Господарський суд констатує, що сторони мали реальну можливість надати всі існуючі докази в обґрунтування своїх позовних вимог та заперечень суду першої інстанції.

Судовий процес, враховуючи неявку представників сторін та на виконання статті 222 Господарського процесуального кодексу України, не фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні, яке відбулося 16.04.2019 в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, беручи до уваги, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, а є результатом оцінки належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв'язку доказів у їх сукупності, надаючи оцінку зібраним у справі доказам в цілому, і кожному доказу, який міститься у справі, окремо, який міститься у справі, мотивуючи відхилення або врахування кожного доказу, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

При укладенні господарського договору сторони зобов'язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору (частина 3 статті 180 Господарського кодексу України).

Між Акціонерним товариством "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод" (далі - позивач, виконавець) та Приватним акціонерним товариством "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (далі - відповідач, замовник) укладено договір на виконання робіт № 18008т від 14.02.2018 (далі - договір).

Предметом договору визначено, що замовник передає та оплачує, а виконавець приймає в заводський ремонт електричні машини і якоря електричних машин партіями, які є обєктом ремонту для виконавця за даним договором (пункт 1.1. договору).

Ціна договору визначена у пункті 4.1. договору, оплата за ремонт електричних машин і якорів електричних машин проводиться замовником за договірними цінами, узгодженими на момент оплати за ремонт партії електричних машин і якорів електричних машин.

Умови оплати за ремонт 100% розрахунок протягом 5-ти банківських днів з моменту відвантаження партії електричних машин з ремонту й підписання актів виконаних робіт. Виставлені "виконавцем" рахунки за додаткові роботи, згідно п.2.4. даного договору, підлягають оплаті "замовником" до відвантаження з ремонту. У випадку несплати рахунків за додаткові роботи відвантаження електричних машин і якорів електричних машин не проводиться (пункт 4.3. договору).

Відповідно до пункту 4.4. договору сума договору становить: 4 005 600,00 грн. (чотири мільйона пять тисяч шістсот грн. 00 коп.) з урахуванням ПДВ, у тому числі ПДВ 667 600,00 грн. (шістсот шістдесят сім тисяч шістсот грн. 00 коп.), яка уточнюється після фактичного виконання обсягів робіт і корегується з урахуванням вартості додаткових робіт на підставі виставлених рахунків і актів, згідно п.2.4. даного договору.

Строк. Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2018 в частині поставок товару, а в частині оплати до його повного виконання. (пункт 11.1. договору).

Відповідальність сторін. Згідно з пунктом 7.1. договору при невиконанні оплати "замовником" за проведений ремонт і доукомплектування відсутніми частинами й деталями протягом 5-ти банківських днів з моменту виставлення рахунку (п. 4.3. договору) «замовник» сплачує "виконавцю" пеню в розмірі облікової ставки НБУ від неоплаченої вартості ремонтних і/або додаткових робіт за кожний день прострочення платежу

Відтак, сторонами погоджено істотні умови договору.

Сторони погодили додатком № 1 до договору № 18008т від 14.02.2018 «Специфікація №1» (арк. справи 31), що Акціонерне товариство "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод" (далі - позивач, виконавець) надає Приватному акціонерному товариству "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (далі - відповідач, замовник) послуги з ремонту якорів ТЕД ТЕ-006, вид ремонту КР-2, кількість 20 одиниць, ціна без ПДВ 88 000,00 грн. за одиницю, всього з ПДВ 1 760 000,00 грн. Послуги з ремонту головних генераторів ТД-802 в зборі, вид ремонту КР-2, кількість 3 одиниці, ціна без ПДВ 523 000,00 грн. за одиницю, всього з ПДВ 1 578 000,00 грн.

Загальна сума специфікації № 1 становить: 4 005 600,00 грн. (чотири мільйона пять тисяч шістсот грн. 00 коп.) з урахуванням ПДВ, у тому числі ПДВ 667 600,00 грн. (шістсот шістдесят сім тисяч шістсот грн. 00 коп.).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Договір на виконання робіт № 18008т від 14.02.2018 у встановленому порядку не оспорений, не визнаний недійсним.

Таким чином, укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов'язковим для виконання сторонами.

20.09.2019 сторони підписали акт виконаних робіт №226/СЧ/251941 (арк. справи 33), яким Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" отримало після ремонту від Акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод" якоря ТЕД ТЕ-006, КР-2 у кількості 4 одиниці.

Акціонерне товариство "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод" виставило Приватному акціонерному товариству "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" на оплату рахунок №СЧ/251941 від 20.09.2018 на суму 422 400,00 грн. (арк. справи 34).

Таким чином, на виконання умов договору Акціонерне товариство "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод" здійснило ремонт якорів ТЕД ТЕ-006, КР-2 у кількості 4 одиниці на загальну суму 422 400,00 грн., що підтверджується актом виконаних робіт №226/СЧ/251941 (арк. справи 33).

ОСОБА_3 акт підписаний та скріплений печатками виконавця та замовника.

Доводи відповідача, щодо неправомірності підписання зазначеного акту позивач спростовує в своїй відповіді на відзив з документальним обґрунтуванням (арк. справи 61-80).

З метою досудового врегулювання спору позивач направив на адресу відповідача претензію № 43-146 від 05.10.2018 з вимогою сплати заборгованості за договором виконання робіт № 18008т від 14.02.2018 у сумі 422 400,00 грн. (арк. справи 37). Відповідач вказану претензію залишив без відповіді.

З огляду на положення пункту 7.1. договору, відповідач мав виконати зобов'язання з оплати наданих послуг протягом пяти банківський днів з моменту виставлення рахунку.

Таким чином, відповідач повинен був розрахуватись з позивачем не пізніше 27.09.2018.

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обовязковості договору для виконання сторонами.

Згідно із положенням статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В процесі розгляду даної справи між сторонами укладено мирову угоду від 20.03.2019 яка підписана головою правління Акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод" ОСОБА_4 та головою правління Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" ОСОБА_5, а також мирова угода скріплена печатками підприємств (арк. справи 108).

Згідно вказаної ОСОБА_4 угоди від 20.03.2019:

1 Відповідач зобов'язується сплатити суму боргу - а саме 422 400,00 (чотириста двадцять дві тисячі чотириста) гривень не пізніше 01.05.2019 року.

2. Статтею 130 ГПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи викладене, сторони домовились, що по даній мировій угоді відповідач відшкодовує позивачеві 50 % витраченого судового збору, що складає 3414,60 грн., в термін не пізніше 5 робочих днів з моменту затвердження мирової угоди.

3. Позивач заявляє, що з дати належного та своєчасного виконання відповідачем своїх обов'язків, передбачених п. 1 та п. 2 цієї мирової угоди, не матиме жодних майнових претензій до відповідача в частині пені в сумі 16 872,85 грн., інфляційних втрат - 13 194,93 грн. та 3% річних в сумі 2 812,14 грн.

4. Відповідач та позивач заявляють, що ні в процесі укладення цієї мирової угоди, ні в

процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, у тому числі й держави.

5. Сторони підтверджують, що умови цієї мирової угоди відповідають їх реальному волевиявленню та інтересам і породжують настання наслідків, зазначених у тексті цієї мирової угоди. Наслідки затвердження цієї мирової угоди передбачені ст, 192, 193 Господарського процесуального кодексу України сторонам відомі.

6. Дана мирова угода укладена в трьох примірниках, по одному для кожної зі сторін, а один згідно з приписами статті 192 Господарського процесуального кодексу України передається на розгляд і затвердження господарського суду Дніпропетровської області та набуває чинності після її затвердження судом.

ОСОБА_3 угода не може бути прийнята і затверджена судом, оскільки вона не охоплює усі позовні вимоги. Так, відповідно до п. 3 ОСОБА_3 угоди позивач заявляє, що з дати належного та своєчасного виконання відповідачем своїх обов'язків, передбачених п. 1 та п. 2 цієї ОСОБА_3 угоди, не матиме жодних майнових претензій до відповідача в частині пені в сумі 16 872,85 грн., інфляційних втрат в сумі 13 194,93 грн. та 3 % річних в сумі 2 812,14 грн.

Тобто, питання щодо пені, інфляційних втрат та 3 % річних залишається не вирішеним на момент укладення ОСОБА_3 угоди.

Крім того, позивач на підставі пункту 7.1. договору нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за загальний період з 28.09.2018 року по 17.12.2018 року в розмірі 16 872, 85 грн. (розрахунок наявний в матеріалах справи (арк. справи 10).

Умовами пункту 7.1. договору передбачено, що пеня нараховується в розмірі облікової ставки НБУ від неоплаченої вартості ремонтних і/або додаткових робіт за кожний день просторчення платежу. Позивачем, враховано норми Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань та здійснено розрахунок пені, яка обчислюється від суми простроченого платежу та не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Господарський суд перевірив розрахунок пені та визнав його таким, що містить помилки, а вимогу такою, що підлягає задоволенню частково, а саме у розмірі 16 664, 55 грн.

Також на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача суму інфляційної складової за загальний період з вересня 2018 по листопад 2018 в розмірі 13 194,93 грн. (розрахунок наявний в матеріалах справи арк. спрвави 10).

При перевірці розрахунку суми інфляційних втрат судом встановлено, що позивач визначив помилковий період нарахування.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

З огляду на строк настання виконання грошового зобовязання та з урахуванням меж визначеного позивачем періоду, правильний період нарахування суми інфляційної складової становить з жовтня 2018 по листопад 2018.

За результатом зробленого судом розрахунку, стягненню з відповідача підлягає сума інфляційної складової в розмірі 13 194, 93 грн.

Крім того, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних в розмір 2 812,14 грн. за загальний період з 28.09.2018 по 17.12.2018 (розрахунок наявний в матеріалах справи арк. справи 10).

Господарський суд перевірив розрахунок 3% річних та визнав його таким, що містить помилки, а вимогу такою, що підлягає задоволенню частково, а саме у розмірі 2 777,42 грн.

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у сумі 16 664,55 грн., інфляційні втрати у сумі 13 194,93 грн., 3 % річних у сумі 2 777,42 грн. (за договором на виконання робіт №18008Т від 14.02.2018).

Господарський суд дійшов висновку, що конклюдентними діями відповідач визнав себе зобов'язаною особою по відношенню до позивача, оскільки до дій, які свідчать про визнання боргу можуть відноситися дії з часткової оплати спірної заборгованості.

Доводи позивача, наведені в обґрунтування позову та в відповіді на відзив належними доказами не спростував.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір у розмірі 6 825,55 грн. покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 254, 256-259, пунктом 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод" (20705, Черкаська область, місто Сміла, вулиця Коробейника, 1; ) до Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (49038, місто Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, 7; код ) про стягнення заборгованості у розмірі 455 279,92 грн., з яких: основний борг у сумі 422 400,00 грн., пеня у сумі 16 872,85 грн., інфляційні втрати у сумі 13 194,93 грн., 3 % річних у сумі 2812,14 грн. (за договором на виконання робіт №18008Т від 14.02.2018) - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (49038, місто Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, 7; код ) на користь Акціонерного товариства "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод" (20705, Черкаська область, місто Сміла, вулиця Коробейника, 1; ) основного боргу в сумі 422 400,00 грн. (чотириста двадцять дві тисячі чотириста грн. 00 коп.), пеню у сумі 16 664,55 грн. (шістнадцять тисяч шістсот шістдесят чотири грн. 55 коп.), інфляційні втрати у сумі 13 194,93 грн. (тринадцять тисяч сто дев'яносто чотири грн. 93 коп.), 3 % річних у сумі 2 777,42 грн. (дві тисячі сімсот сімдесят сім грн. 00 коп.), витрати по сплаті судового збору у сумі 6 825, 55 грн. (шість тисяч вісімсот двадцять п'ять грн. 55 коп).

В решті позовних вимог - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 статті 241 Господарського процесуального кодексу України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Реквізити сторін:

Стягувач: Акціонерне товариство "Науково-виробниче підприємство "Смілянський електромеханічний завод" (20705, Черкаська область, місто Сміла, вулиця Коробейника, 1; ).

Боржник: Приватне акціонерне товариство "Дніпропетровський тепловозоремонтний завод" (49038, місто Дніпро, вул. Академіка Белелюбського, 7; код ).

Повний текст рішення складено - 26.04.2019.

Суддя ОСОБА_6