ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" квітня 2019 р. Справа№ 910/15871/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Хрипуна О.О.

Чорногуза М.Г.

розглянувши матеріали апеляційної скарги

без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2019

у справі №910/15871/18 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 9 700, 35 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Підприємство з іноземними інвестиціями "Амік Україна" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 9700,35 грн. неустойки за прострочення доставки вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач прострочив доставку вантажу на 2 доби, що є підставою покладення на відповідача відповідальності у вигляді неустойки відповідно до ст. 45 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 у справі №910/15871/18 позов задоволено повністю. Присуджено до стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна" 9700,35 грн. неустойки за прострочення доставки вантажу, 1762 грн. судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що матеріалами справи підтверджуються прострочення відповідач доставку вантажу на 2 доби, в зв'язку з чим, відповідно до § 2 ст. 45 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення відсоток провізної плати, визначається як розмір неустойки за прострочення доставки та становить 30%.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 року у справі №910/15871/18 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що загальний строк доставки вантажу, визначений відповідно до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення та Правил обчислення термінів доставки вантажів, складає 5 діб, натомість фактично вантаж доставлено за 6 діб, а тому розмір штрафу повинен становити 18% від провізної плати. Також зазначає, що позивач листом № 01-05/1 від 01.05.2018 ініціював питання про зупинку у травні вантажів та гарантував не пред'являти претензії за прострочку доставки.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2019 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Хрипун О.О., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 у справі №910/15871/18 відкрито апеляційне провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

09.04.2019 від позивача через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого позивач заперечує проти доводів викладених в апеляційній скарзі та просить залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Статтями 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

12.02.2018 між Підприємством з іноземними інвестиціями "Амік Україна" та Публічним акціонерним товариством "Укрзалізниця" був укладений договір про надання послуг № 08906/ЦТЛ-2018/18/158 (надалі - Договір).

Відповідно до умов Договору відповідач зобов'язався здійснювати перевезення вантажів, надавати вантажний вагон для перевезення, та інші послуги, пов'язані з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) і вагонах відповідача, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах позивача і проведення розрахунків за ці послуги.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що перевезення - послуга, в процесі надання якої Перевізник зобов'язується доставити довірений Замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а Замовник зобов'язується оплатити послуги у передбаченому цим Договором порядку.

Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього Договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356, Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 № 873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за № 1030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ) відповідно.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, за накладною БЧ № 21915199 від 08.05.2018 (а.с. 28-31) на адресу Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна" зі станції Барбаров Білоруської залізниці був відправлений вантаж у вагонах №№ 73177057, 72355316, 73137036 до станції Бородянка Південно-Західної залізниці.

Вантаж перетнув кордон з Україною 09.05.2018, що підтверджується відміткою у графі 34 накладної.

Відповідно до актів загальної форми №№ 19408, 19409 (а.с. 64-65), вантаж за накладною № 21915199 був 09.05.2018 затриманий на ст. Коростень для проходження митного оформлення на 6 год.

Згідно із відміткою у графі 27 накладної вантаж прибув на станцію призначення Бородянка Південно-Західної залізниці 14.05.2018.

Відповідно до графи 38 накладної загальна відстань по території Білорусі складає 48 км., а по території України - 181 км., загальна відстань - 229 км.

26.06.2018 позивач звернувся до відповідача з претензію №972 (а.с.38) про сплату неустойки за прострочення доставки вантажу на суму 9 700,35 грн., до якої були додані оригінали листів Накладної (лист 1, 6 та відомість вагонів). Зазначена претензія була вручена Відповідачу 27.06.2018.

У відповідь на зазначену претензію відповідач визнав факт порушення терміну доставки вантажу у розмірі 5 820,20 грн., виходячи із збільшення фактичного терміну доставки вантажу на 1 добу.

Як передбачено ст. 908 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ст. 4 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу і вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні міжнародні сполучення.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом відповідно до умов Договору та накладної від 28.06.2018р. в даному випадку мало місце міжнародне перевезення вантажу, а отже до відносин сторін, що виникли між сторонами внаслідок цього перевезення, застосовуються положення Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951, статтею 1 якої встановлено пряме міжнародне залізничне сполучення для перевезення вантажів по залізницям Республіки Білорусь та України.

Згідно із ст. 24 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення:

§ 1. Якщо відправником і перевізником не погоджене інше, термін доставки визначається на весь шлях прямування вантажу і не повинен перевищувати терміну, обчисленого виходячи з норм, які містяться у цій статті.

§ 2. Термін доставки вантажу визначається виходячи з таких норм:

- для контейнері - 1 доба на кожні початі 150 км;

- для інших відправок -1 доба на кожну почату 200 км.

§ 3. Термін доставки вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов'язані з відправленням вантажу.

§ 4. Строк доставки вантажу продовжується на весь час затримки на шляху слідування з причин, що не залежать від перевізника.

§ 5. Перебіг терміну доставки вантажу починається з 0.00 годин дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі одержувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповну добу розраховують як за повну.

Виходячи з відомостей, що містяться у накладній №21915199 від 08.05.2018, строк доставки вантажу, обчислений відповідно до наведених вище норм ст. 24 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, становить 4 доби, саме: початок перебігу терміну - з 0.00 год. 09.05.2018, термін доставки з урахуванням нормативної швидкості (229 км.:200) - 2 доби, збільшення терміну доставки на операції, пов'язані з відправленням вантажу - 1 доба, час затримки на шляху слідування згідно із актами загальної форми №№ 19408, 19409 від 09.05.2018 - 1 доба.

Матеріали справи свідчать, що фактичний термін доставки вантажу становить 6 діб, а отже відповідач прострочив доставку вантажу на 2 доби.

Відповідно до ст. 45 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення:

§ 1. Якщо перевізником не було дотримано термін доставки вантажу, обчислений відповідно до статті 24 "Термін доставки вантажу", перевізник сплачує відшкодування за перевищення терміну доставки у вигляді неустойки.

§ 2. Розмір неустойки за перевищення терміну доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення терміну доставки, і величини (тривалості) перевищення терміну доставки, що розраховується як відношення перевищення терміну доставки (в добі) до загального терміну доставки, а саме :

6% провізної плати при перевищенні терміну доставки не більше однієї десятої загального терміну доставки;

18% провізної плати при перевищенні терміну доставки більше однієї десятої, але не більше трьох десятих загального терміну доставки;

30% провізної плати при перевищенні терміну доставки понад три десятих загального терміну доставки.

Виходячи з прострочення терміну доставки на 2 доби, позивач обгрунтовано розрахував відношення перевищення терміну доставки (в добі) до загального терміну доставки. (2:4=0,5) та враховуючи § 2 ст. 45 УМВС визначив відсоток провізної плати (30%), який є неустойкою за прострочення доставки вантажу, розмір якої становить 9 700,35 грн.

Посилання апелянта на збільшення строку доставки вантажу на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу відповідно до п. 2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажів (статті 41, 116 Статуту залізниць України), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, колегією суддів визнано безпідставними, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами внаслідок здійснення міжнародного перевезення, відповідно до ст. 4 Статуту залізниць України регулюється угодами про залізничні міжнародні сполучення, зокрема і Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення.

Також, апелянт зазначає, про задоволення вимоги позивача за відправкою №21915199 від 08.05.2018, на підтвердження чого до апеляційної скарги додано платіжне доручення від 30.11.2018 №1401289.

Щодо зазначених доводів, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається з апеляційної скарги, жодних заяв чи клопотань з приводу об'єктивної неможливості подання нових доказів до суду першої інстанції та, відповідно, поновлення строку для такого подання, скаржником, в розумінні ст. 119 ГПК України, не заявлялося.

Колегія суддів звертає увагу, що матеріали справи підтверджують факт обізнаності відповідача про судове провадження, зокрема відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому викладені заперечення проти позову (а.с.60-71). Водночас, у чому полягає об'єктивна неможливість подання доказів (доданих до апеляційної скарги) до суду першої інстанції та яким саме чином суд унеможливив їх подання (не прийняття документів до канцелярії суду, не долучення до матеріалів справ, тощо), скаржник не зазначає. Навпаки, матеріали справи містять докази повідомлення відповідача про судове провадження та реалізацію його прав - надання змоги ознайомитися з матеріалами і надати свої заперечення, відзив, докази, тощо. Жодних заяв про неможливість надати докази з причин, що не залежали від сторони апелянтом не надано.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про залишення поданих апелянтом доказів без розгляду та переглядає рішення суду першої інстанції від 18.09.2018 у порядку ч. 1 ст. 269 ГПК України.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду вважає, що місцевим господарським судом повно та всебічно досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 у справі №910/15871/18 відповідає фактичним обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак передбачених законом підстав для зміни та скасування оскаржуваного рішення немає.

Враховуючи вимоги ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на апелянта.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 272, п.1 ч.1 ст. 275, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 у справі №910/15871/18 залишити без задоволення.

2.Рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 у справі №910/15871/18 залишити без змін.

3.Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/15871/18.

4.Поновити дію рішення суду міста Києва від 21.02.2019 у справі №910/15871/18.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287 - 289 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді О.О. Хрипун

М.Г. Чорногуз