Господарський суд
Житомирської області
________________________________________________________________________
_______________________________________________________________________________
УХВАЛА ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

"07" травня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/367/19

Господарський суд Житомирської області у складі судді Соловей Л.А.,

розглядаючи справу

за позовом: Ради адвокатів Житомирської області (м.Житомир)

до 1. Виконавчого комітету Малинської міської ради (м.Малин)

2. Державної судової адміністрації України (м.Київ)

3. Пиріжківської сільської ради Малинського району Житомирської області (с.Пиріжки Малинського району Житомирської області)

про визнання частково недійсними рішень, їх скасування в певній частині, скасування рішення про державну реєстрацію прав, визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

18.04.19 Рада адвокатів Житомирської області звернулась до Господарського суду Житомирської області з позовом про:

- визнання недійсним та скасування пункту 1.8 рішення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області №355 від 15.11.06 про оформлення права власності та видачу Державній судовій адміністрації України свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю по площі Соборній, 8 в м.Малині Житомирської області;

- визнання недійсним та скасування пункту 3 рішення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області №193 від 18.08.10 про внесення змін до пункту 1.8 рішення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області №355 від 15 листопада 2006 року про викладення його в новій редакції "1.8. на нежитлову будівлю та гаражі площею 46,0 м2 та 66,6 м2 на площі Соборній, 8 Державній судовій адміністрації України";

- скасування рішення державного реєстратора Пиріжківської сільської ради Малинського району Житомирської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 40506079 від 05.04.18 про реєстрацію права власності Державної судової адміністрації України на нежитлове приміщення - будівлю суду площею 656,5кв.м, загальною площею будівлі суду та гаражів 769,1кв.м по площі Соборній, 8 в м.Малині Житомирської області.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 23.04.19 позовну заяву залишено без руху; Раді адвокатів Житомирської області встановлено строк (протягом 10 днів з дня вручення ухвали суду) для усунення недоліків, шляхом подачі відповідної письмової заяви із зазначенням змісту позовних вимог щодо відповідача 2 - Державної судової адміністрації України, в якій також вказати про наявність у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви. Крім того, в разі зміни складу відповідачів, Раді адвокатів Житомирської області рекомендовано направити копію позовної заяви з доданими до неї документами учасникам провадження, подавши суду відповідні докази надіслання.

03.05.19 Радою адвокатів Житомирської області подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, в якій, окрім позовних вимог, викладених у позовній заяві №846 від 16.04.19, додатково заявлено вимогу про визнання за Радою адвокатів Житомирської області права власності на 1/10 частки будівлі за адресою: площа Соборна, 8 в м.Малині Житомирської області, припинивши право власності Державної судової адміністрації на 1/10 частку будівлі за адресою: площа Соборна, 8 в м.Малині Житомирської області.

Вивчивши зміст позовної заяви Ради адвокатів Житомирської області №846 від 16.04.19 та №870 від 03.05.19, оглянувши додані до них документи, господарський суд дійшов висновку, що позовна заява не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню заявнику з огляду на наступне.

Відповідно до п.2 ч. 5 ст.174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо порушено правила об'єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 173 цього Кодексу).

За своїм процесуальним призначенням інститут об'єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об'єднуються однорідністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же правовідносин.

Крім того, об'єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Отже, порушенням правила об'єднання вимог, є об'єднання неоднорідних вимог, тобто таких, які не пов'язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Положеннями частини 1 статті 173 Господарського процесуального кодексу України визначено, що в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. При цьому зміст наведеної норми свідчить про можливість, а не про обов'язковість об'єднання декількох вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами.

Навіть у випадку, коли позивач правомірно об'єднав вимоги, пов'язані між собою, суд вправі повернути позовну заяву, якщо вважатиме, що сумісний розгляд об'єднаних вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору.

Під вимогою слід розуміти матеріально-правову вимогу позову, яка складає його предмет.

Підставою позову є фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Предмет і підстава позову сприяють з'ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов'язку.

Отже, об'єднані вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтується позов в цілому.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Відтак, допускається можливість об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, якщо обставини, на яких вони ґрунтуються, підтверджуються тими самими доказами.

Згідно зі статтею 47 Господарського процесуального кодексу України, позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо іншої сторони діє в судовому процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо:1) предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права або обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов'язки.

Таким чином, позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (зокрема, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання тощо).

Право об'єднати кілька однорідних позовних заяв або справ, у яких беруть участь ті ж самі сторони, надане також судді. При цьому останній вправі вирішувати питання про об'єднання лише тих заяв (справ), які перебувають в його провадженні. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які, пов'язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов'язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви Рада адвокатів Житомирської області просить суд:

1) визнати недійсним та скасувати п. 1.8 рішення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області №355 від 15.11.06 про оформлення права власності та видачу Державній судовій адміністрації України свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю по площі Соборній, 8 в м.Малині Житомирської області;

2) визнати недійсним та скасувати п. 3 рішення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області №193 від 18.08.10 про внесення змін до пункту 1.8 рішення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області №355 від 15 листопада 2006 року про викладення його в новій редакції "1.8. на нежитлову будівлю та гаражі площею 46,0 м2 та 66,6 м2 на площі Соборній, 8 Державній судовій адміністрації України";

3) скасувати рішення державного реєстратора Пиріжківської сільської ради Малинського району Житомирської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 40506079 від 05.04.18 про реєстрацію права власності Державної судової адміністрації України на нежитлове приміщення - будівлю суду площею 656,5кв.м, загальною площею будівлі суду та гаражів 769,1кв.м по площі Соборній, 8 в м.Малині Житомирської області.

4) визнати за Радою адвокатів Житомирської області право власності на 1/10 частки будівлі за адресою: площа Соборна, 8 в м.Малині Житомирської області, припинивши право власності Державної судової адміністрації на 1/10 частку будівлі за адресою: площа Соборна, 8 в м.Малині Житомирської області.

Так, у позовній заяві №846 від 16.04.19 та №870 від 03.05.19 об'єднано вимоги до трьох відповідачів, які, на думку позивача, випливають із одних і тих же правовідносин, а саме відносин власності на будівлю, яка розташована за адресою: Житомирська область, м.Малин, пл.Соборна, 8.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що Державна судова адміністрація України на підставі незаконних рішень Виконавчого комітету Малинської міської ради №355 від 15.11.06 та №193 від 18.08.10 протиправно зареєструвала на себе право власності на всю будівлю за адресою площа Соборна, 8 в м.Малині та не визнає за Радою адвокатів Житомирської області права власності на 1/10 частку будівлі.

Суд відзначає, що для вирішення спору за вимогами, в редакції прохальної частини позовної заяви №870 від 03.05.19, до відповідача 1 - Виконавчого комітету Малинської міської ради, відповідача 2 - Державної судової адміністрації України та відповідача 3- Пиріжківської сільської ради Малинського району Житомирської області, слід проводити окрему процесуальну процедуру із визначенням та дослідженням різного кола доказів для встановлення обставин справи щодо кожної з чотирьох позовних вимог, зокрема, встановлення факту правомірності прийняття виконавчим комітетом Малинської міської ради відповідних рішень №355 від 15.11.06 та №193 від 18.08.10, що потребує аналізу ряду первинних документів. Окремому дослідженню підлягає вимога про скасування рішення державного реєстратора Пиріжківської сільської ради Малинського району Житомирської області про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про реєстрацію права власності на нежитлове приміщення.

Щодо вимоги про визнання права власності на спірне нерухоме майно, то зазначений засіб захисту застосовується в тому випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.392 ЦК України).

Як зазначено вище, в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

При чому похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги) (ч. 1 ст. 173 ГПК України).

Як вбачається із прохальної частини позовної заяви та вказаних у заяві обставин, вимога про визнання права власності не є похідною від вимоги про визнання недійсними рішень Виконавчого комітету Малинської міської ради №355 від 15.11.06 та №193 від 18.08.10 та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію прав та їх обтяжень про реєстрацію права власності, оскільки право власності за позивачем, оскільки з матеріалів заяви не вбачається вжиття позивачем заходів щодо реєстрації такого права, а визнання недійсними вищевказаних рішень ради не встановлює факту набуття позивачем права власності на 1/10 частку будівлі за адресою: площа Соборна, 8 в м.Малині Житомирської області. Тобто, при розгляду цієї вимоги суду недостатньо самого факту визнання недійсним рішення ради, оскільки розгляд вимоги про визнання права власності вимагає дослідження ряду первинних документів, які не входять до предмету дослідження по перших двох вимогах.

Натомість у разі, задоволення позову про визнання недійсними рішень Виконавчого комітету Малинської міської ради №355 від 15.11.06 та №193 від 18.08.10 та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію прав та їх обтяжень про реєстрацію права власності, позивач не позбавлений права звернутись у встановленому Законом порядку для належного оформлення права власності на 1/10 частку будівлі, і лише у разі наявності спору щодо права власності позивача, звернутись з відповідним позовом до суду.

Фактично позивач, як користувач спірними приміщеннями (в силу перебування останніх у нього на балансі), право користування якого порушено, в одній позовній заяві просить визнати недійсними рішення виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області про оформлення права власності та видачу Державній судовій адміністрації України свідоцтва про право власності, а також в силу наведених ним додаткових обставин просить визнати за ним право власності на вказані приміщення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в даному випадку в одній позовній заяві об'єднано три самостійні вимоги до різних відповідачів із застосуванням різних способів захисту, які за своєю суттю не можуть вважатися однорідними та похідними, а тому сумісний розгляд цих вимог перешкоджатиме з'ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво утруднить вирішення спору в межах однієї справи у строк, встановлений Господарським процесуальним кодексом України, оскільки заявлені позовні вимоги виникають з різних правових підстав і тягнуть за собою різні правові наслідки.

З урахуванням вищевикладеного суд вбачає підстави для повернення позовної заяви позивачу на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Підстав для застосування положень ст. 173 ГПК України судом не встановлено.

За змістом ч. 6 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п'яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Згідно з ч. 8 ст. 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись п.2 ч.5 ст.174, ст.ст. 232, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву №846 від 16.04.19 та №870 від 03.05.19 Ради адвокатів Житомирської області з матеріалами на 50 аркушах (в т.ч. платіжне доручення №28 від 12.04.19 про сплату судового збору у розмірі 5763,00грн та платіжне доручення №45 від 02.05.19 про сплату судового збору у розмірі 1921,00грн) повернути позивачу.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст.235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Соловей Л.А.

Друк:

1- в наряд

2 - позивачу (рек. з повід)