ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.05.2019 справа № 914/184/19

Суддя Юркевич М.В., за участю секретаря Кияк І.В., розглянувши матеріали

позовної заяви: Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТРУДТРАНС», м. Київ

до відповідача: Державного підприємства «Бібрське лісове господарство», м. Бібрка, Львівська область

про: стягнення 414 635,50 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Рождественська Л.А. - адвокат

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Господарського суду Львівської області поступила позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТРУДТРАНС" до Державного підприємства "Бібрське лісове господарство" про стягнення 414 635,50 грн.

Ухвалою господарського суду від 01.02.2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче провадження призначено на 26.02.2019 року.

Розгляд справи відкладався з підстав, викладених в ухвалі суду від 26.02.2019 року.

19.03.2019р. відповідач явку повноважного представника в судове засідання забезпечив, через канцелярію суду подав заяву про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №924/320/17, яка перебуває на перегляді об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Представник позивача заперечив щодо заяви про застосування строку позовної давності та заяви про зупинення провадження у справі, у зв'язку з чим заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи в межах підготовчого провадження та продовження строку підготовчого провадження для підготування заперечення щодо вищенаведених заяв представника відповідача.

Ухвалою суду від 19.03.2019р. було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено розгляд справи в межах підготовчого провадження на 09.04.2019р.

04.04.2019р. через канцелярію суду від позивача поступило заперечення на заяву відповідача про зупинення провадження.

В судовому засіданні 09.04.2019р. представник відповідача роз'яснив та підтримав раніше подане клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №924/320/17, яка перебуває на перегляді об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Представник позивача проти клопотання відповідача заперечив, з підстав викладених у письмовому поясненні.

Ухвалою від 09.04.2019р. суд відмовив в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі.

В ході підготовчого судового засідання 09.04.2019р. сторони подали спільну заяву про вирішення всіх питань підготовчого провадження, подання всіх доказів в обгрунтування вимог і заперечень та про закриття підготовчого провадження і перехід до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 09.04.2019 року підготовче провадження було закрито та призначено справу до розгляду по суті на 16.04.2019 року.

Так, в судовому засіданні 16.04.2019 року з розгляду справи по суті позивач підтримував заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, через канцелярію суду подав клопотання про відкладення розгляду справи.

В ході розгляду справи по суті представник позивача виступив зі вступним словом, після чого суд перейшов до з'ясування обставин та дослідження доказів справи.

16.04.2019р. розгляд справи по суті було відкладено на 02.05.2019р. для надання можливості всім сторонам взяти участь в розгляді справи по суті.

В судове засідання 02.05.2019р. позивач явку свого уповноваженого представника не забезпечив, причини неявки суд не повідомив.

Відповідач виступив зі вступним словом та взяв участь в дослідженні обставин справи та доказів, після чого виступив у судових дебатах, просив суд в задоволенні позову відмовити.

В судових засіданнях по розгляду справи по суті досліджуючи обставин справи та докази, судом з'ясовано наступне:

01.09.2015р. між Державним підприємством «Бібрське лісове господарство» (відповідачем) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Медрудтранс» (позивачем) було укладено договір про організацію перевезень вантажів, у відповідності до умов якого позивач взяв на себе зобов'язання за плату і за рахунок відповідача виконати або організувати виконання визначених цим договором послуг, пов'язаних з організацією внутрішньодержавних та експортно-імпортних перевезень вантажів, а останній вчасно оплатити надані послуги.

На виконання умов договору позивачем було надано відповідачу послуги з перевезення вантажу «деревина паливна» у вагонах №91503227, №91503839, та №91502765, що підтверджується залізничними накладними, які додані до матеріалів справи. Вантаж відправлявся зі станції Львівської залізниці з призначенням на станцію Нижній Грабовець (ЖСР) (Словаччина).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі заявок Закарпатської митниці №07-70-69/23-706 від 10.05.2016р. та №07-70-69/23-733 від. 13.05.2016р., вказані вагони були затримані з метою проведення митного контролю, про що складено акти загальної форми.

На виконання вказівок Закарпатської митниці вантаж у вагонах було відправлено на станцію Ужгород для вивантаження вказаних вагонів та зберігання майна, вилученого митним органом. Митницею визначено порушення ст. 218,338 Митного кодексу України та нараховано платежі за затримку вагонів згідно зі ставками Збірника №1 із застосуванням коригувального коефіцієнта та на загальну суму 414 635, 50 грн.

В подальшому, 22.05.2018р. рішенням Господарського суду м. Києва, у справі №910/17824/17, сума зборів у розмірі 414 635, 50 була стягнута з ПАТ «Укрзалізниця» з Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТРУДТРАНС», як з платника залізничного тарифу та додаткових послуг, наданих залізницею.

Позиція позивача.

Позивач звертається до Господарського суду Львівської області з позовом про стягнення в порядку регресу суму понесених витрат в сумі 414 635,50 грн. за рішенням вищезгаданого рішення Господарського суду м. Києва, у справі №910/17824/17.

В нормативне обґрунтування позову позивач покликається на п.п. 2.2.5., 2.2.27., 3.1. договору та Протоколу погодження договірної ціни, відповідно до яких встановлений обов'язок відповідача сплати додаткових зборів, пов'язаних з перевезенням вантажу, які виникли внаслідок затримки вагонів на прикордонній станції. А тому, сума понесених позивачем витрат, відповідно до рішення Господарського суду м. Києва, у справі №910/17824/17, на думку останнього, має бути стягнена з відповідача.

Позиція відповідача.

У своєму відзиві на позов відповідач, заперечуючи позовні вимоги, звертає увагу суду на наступне:

Відповідач, не погоджувався з вищенаведеними діями митниці щодо затримки вагонів та звертався до адміністративних судів з позовами. Зокрема, Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 16.02.2017р., позовні вимоги задоволено повністю, визнано протиправною бездіяльність митниці щодо бездіяльності в частині затримки залізничних вагонів, що згадуються вище.

З огляду на наведене, відповідач вважає, що в його діях не було вини, як складової правопорушення по відношенню до позивача, а тому, збитки, понесені останнім не повинні бути сплачені ДП «Бібрське лісове господарство».

Крім того, відповідач звертав увагу суду на те, що відповідно до п. 5.1 договору про організацію перевезень, сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили (форс-мажор), які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін. Зокрема, відповідач вважає, що в даній ситуації затримка вагонів, внаслідок чого було нараховано залізницею суму додаткових зборів, відбулася поза волею відповідача, як замовника послуг перевезення, а тому ДП «Бібрське лісове господарство» не повинно нести додаткові витрати, які ними не замовлялися у позивача.

Також відповідач подавав заяву про застосування до вимог позивача строків позовної давності, так як вважає, що правовідносини між сторонами виникли з договору перевезення, а тому до них має застосовуватися скорочена позовна давність у шість місяців. При цьому, відповідач покликався на ч. 5 ст. 315 ГК України.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного:

Відповідно до фактичних обставин справи встановлених судом спір виник через неналежне виконання з боку відповідача договірних зобов'язань в частині оплати за договором про надання послуг та організацію перевезень вантажів від 01.09.2015р.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

В силу приписів ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ухвалюючи рішення суд послуговується наступними законоположеннями та своїми висновками:

Відповідно до ст. 306 ГК України перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб'єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 119 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998, за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під'їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб'єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх вантажовласнику. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати. Зазначена плата стягується також з вантажовідправників, вантажоодержувачів у разі затримки вагонів (контейнерів), пов'язаної з митним оформленням.

Відповідно до п.п. 2, 13 Правил користування вагонами і контейнерам, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999, за користування вагонами і контейнерами вантажовідправники, вантажоодержувачі, власники під'їзних колій, порти, організації, установи, фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності (далі - вантажовласники) вносять плату. Плата за користування стягується з вантажовласника також у разі затримки вагонів (контейнерів) під час перевезення в усіх випадках, крім тих, які залежать від залізниці.

Пунктами 8, 9 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, визначено, що збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). За зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у тому числі під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

Крім того, ч. 1 ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Як встановлено судом, факт затримання вагонів та їх огляд митницею підтверджено матеріалами справи, про що наявні акти загальної форми.

Разом з тим, рішенням Господарського суду м. Києва від 22.05.2018р., що набрало законної сили у справі №910/17824/17, сума додаткових зборів, у зв'язку із затримкою вагонів в розмірі 414 635,50 грн. була стягнута на користь ПАТ «Українська залізниця» з ТОВ «Метрудтранс» (позивача), як з платника залізничного тарифу та додаткових послуг, наданих залізницею.

Таким чином, здійснення митного огляду є митними формальностями, а тому на них розповсюджуються положення ст. 218 Митного кодексу України (аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.04.2018 у справі № 911/4080/16, від 02.05.2018 у справі № 927/526/17, від 17.05.2018 у справі № 911/1560/17), а тому, у відповідача саме в силу закону ч. 2 ст. 218 Митного кодексу України виник обов'язок відшкодувати позивачу суму нарахованих залізницею додаткових зборів в сумі 42 144, 70 грн., у зв'язку з виконанням ТОВ "Метрудтранс" взятих на себе зобов'язань.

Так, обов'язок ДП «Бібрське лісове господарство» сплатити вартість додаткових послуг при перевезенні його вантажів, нарахованих у зв'язку затримкою вантажу Закарпатською митницею ДФС і стягнутих з ТОВ «Метрудтранс» за вищезгаданим рішенням суду, випливає з укладеного між сторонами по даній справи договору про організацію перевезення.

Так, відповідно до п. 1.1 договору, надання послуг з організації перевезення виконується або організовується за рахунок клієнта (відповідача).

Відповідно до п. 3.1. договору, загальна ціна договору складається із суми наданих послуг, пов'язаних з організацією перевезень, вартість яких визначається в Протоколі погодження договірної ціни, який є невідємною частиною цього договору.

У відповідності до п. 2 Протоколу, вартість послуг включає в себе вартість додаткових зборів, пов'язаних з перевезенням, включених до перевізних документів та встановлених Збірником тарифів. Зокрема, дані про нарахування додаткових зборів, з зазначенням коду і виду робіт, що проводилися станціями затримки, включено до перевізних документів (накладні №537555, №537563, №540997 та акти загальної форми).

На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку, що відповідно до п. 2.2.5, 2.2.7, 3.1 договору та абз. 3 п.1 Протоколу погодження договірної ціни, обов'язок сплатити суму додаткових зборів, пов'язаних з перевезенням вантажу, які виникли внаслідок затримки вагонів на прикордонній станції з метою проведення митного огляду та включених до перевізних документів, покладається на ДП «Бібрське лісове господарство».

А враховуючи, що такі додаткові витрати вже було понесено позивачем на підставі згаданого рішення Господарського суду м. Києва, то суд вважає підставним позов про стягнення вже понесених витрат в порядку регресу з відповідача по даній справі, як з особи, для якої та в інтересах якої організовувалось перевезення його вантажів.

Крім того, господарський суд звертає увагу на наступне:

На підставі системного аналіз змісту положень статтей Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951, статтей 218, 338 Митного кодексу України, статтей 119, 121 Статуту залізниць України, пунктів 2, 3, 8, 10 - 13, 15, 16 Правил користування вагонами, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 11 від 25.02.1999, пунктів 8, 9 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, вартість проведених залізницею розвантажувальних, навантажувальних, зважувальних та інших робіт, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, має в будь-якому випадку оплачуватися вантажовласниками (вантажовідправниками) незалежно від того, чи виявлено митницею факт незаконного переміщення товару під час здійснення митного контролю.

В той же час, у даній справі відповідач оскаржив та визнав неправомірними дії Закарпатської митниці ДФС щодо затримки спірних вагонів відповідно до Постанови Львівського окружного адміністративного суду від 16.02.2017р.

Вказана обставина не залишається поза увагою господарського суду, однак звертається увага відповідача на те, що дані правовідносини потребують окремої правової оцінки і не можуть розглядатися в межах цієї справи, де Закарпатська митниця ДФС не є учасником процесу.

В той же час, суд відхиляє аргументи відповідача та відмовляє останньому в задоволенні заяви про застосування строку позовної давності до вимог позивача оскільки у правовідносинах, які склалися між ДП "Бібрське лісове господарство» та ТОВ «Метрудтранс», останній виступав як експедитор та особа, що організовує перевезення вантажу для клієнта, а не як перевізник. Тому, на такі спори поширюється загальна позовна давність у три роки, а не скорочена шестимісячна, як у спорах, що виникли з перевезення вантажів.

З огляду на вищенаведене, враховуючи, що позивачем представлено достатньо переконливих доказів в обгрунтування своїх позовних вимог, а відповідачем їх не спростовано, то позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Судовий збір в розмірі 66 219,54 грн. грн., відповідно до ч.4 ст. 129 ГПК України, покладається на відповідача.

Керуючись ст. 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТРУДТРАНС» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства «Бібрське лісове господарство» (81220, Львівська область, Перемишлянський район, м. Бібрка, вул. Василя Стуса, 44, код ЄДРПОУ 0992488) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТРУДТРАНС» (01042, м. Київ, вул. Івана Кудрі, 14, оф. 8, ) 414 635,50 грн. понесених додаткових витрат та 6 219,54 грн. - витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до ст.327 ГПК України.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені ст. 256, 257 ГПК України.

В судовому засіданні 02.05.2019р. було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 06.05.2019р.

Суддя Юркевич М. В.