ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2019 р.м. Одеса Справа № 912/3229/18

Господарський суд Одеської області

У складі судді Желєзної С.П.

Секретаря судових засідань Курко Д.В.

За участю представників сторін:

Від позивача: Кударенко О.В. за довіреністю №16 від 13.01.2019р.;

Від відповідача: не з'явився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом комунального підприємства „Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України про стягнення 406 849,03 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство „Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради (далі по тексту - КП „Теплокомуненерго" ) звернулось до господарського суду із позовною заявою до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України (далі по тексту - Південне міжрегіональне управління) про стягнення заборгованості у загальному розмірі 344 978,66 грн., яка складається із суми основного боргу у розмірі 163 771,23 грн., пені у розмірі 163 771,23 грн., збитків від інфляції у розмірі 13 480,76 грн., трьох відсотків річних у розмірі 3955,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовані фактом неналежного виконання відповідачем зобов'язань, прийнятих на себе за умовами договору про закупівлю послуг за державні кошти №122 від 01.01.2018р. в частині оплати вартості наданих позивачем послуг протягом 2017р. - 2018р.

11.02.2019р. до господарського суду від КП „Теплокомуненерго" надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути із відповідача заборгованість у загальному розмірі 406 849,03 грн., яка складається із суми основного боргу у розмірі 225 641,64 грн., пені у розмірі 163771,23 грн., збитків від інфляції у розмірі 13 480,76 грн., трьох відсотків річних у розмірі 3955,40 грн.

Враховуючи положення п. 2 ч. 1, 2 ст. 46 ГПК України, відповідно до якого крім прав та обов'язків, визначених у статті 42 цього Кодексу позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, господарським судом було прийнято заяву КП „Теплокомуненерго" про збільшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача жодного разу в судові засідання по даній справі не з'явився, незважаючи на його належне повідомлення про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень суду. При цьому, Південне міжрегіональне управління у поданих до суду клопотаннях неодноразово просило суд відкласти розгляд справи на іншу дату. Відзиву на позовну заяву від Південного міжрегіонального управління до господарського суду не надходило.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Враховуючи належне повідомлення судом відповідача про розгляд даної справи, приймаючи до уваги закінчення строку розгляду справи по суті, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для вирішення даного спору по суті за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи та пояснення представника позивача, суд встановив наступне.

01.02.2018р. між КП „Теплокомуненерго" (Учасник) та Південним міжрегіональним управлінням (Замовник) було укладено договір про закупівлю послуг за державні кошти №122, відповідно до п. п. 1.1, 3.1 якого за цим договором Учасник зобов'язується надавати Замовнику у 2018 році послуги постачання водяної пари і гарячої води (включно з холодоагентами) у відповідності з чинними нормами теплопостачання та заявкою Замовника, а Замовник зобов'язується оплачувати отримані послуги. Ціна цього договору становить 138 836,40 грн., в тому числі ПДВ 23 139,40 грн.

Відповідно до п. 4.1 договору про закупівлю послуг за державні кошти №122 від 01.02.2018р. оплата за спожиту теплову енергію виконується в грошовій формі в п'ятиденний термін з моменту отримання Замовником акту виконаних робіт, який є документом на підтвердження надання послуг. У разі затримання бюджетного фінансування розрахунок за отримані послуги здійснюється протягом трьох банківських днів з дати отримання Замовником бюджетного призначення на фінансування закупівлі на свій реєстраційний рахунок, про що Замовник завчасно інформує Учасника.

Згідно з п. 5.1, 5.4 договору про закупівлю послуг за державні кошти №122 від 01.02.2018р. початок та закінчення опалювального сезону визначається погодними умовами і встановлюється при утриманні середньодобової температури зовнішнього повітря протягом трьох діб поспіль менше (більше) +8°С по розпорядженню міського голови міста Олександрія. Строк поставки теплової енергії - протягом 2018р.

Умовами п. 6.2.1, 6.2.2 договору про закупівлю послуг за державні кошти №122 від 01.02.2018р. передбачено, що Замовник зобов'язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати за надані послуги та виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в об'ємах та в терміни, передбачені цим договором; приймати поставлені послуги згідно з рахунком-фактурою, який є актом підтвердження наданих послуг.

Відповідно до п. п. 6.3.1, 6.3.2, 6.4.1 договору про закупівлю послуг за державні кошти №122 від 01.02.2018р. Учасник має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надані послуги; в будь який час доби перевіряти робочий стан теплоспоживчого обладнання Замовника і приладів обліку, знімати їх показання. Учасник зобов'язаний забезпечувати постачання теплової енергії Замовнику з дотриманням умов, зазначених в даному договорі.

Згідно з п. п. 7.1, 7.4 договору про закупівлю послуг за державні кошти №122 від 01.02.2018р. облік споживання теплової енергії відповідно до п.7.7.4 чинних „Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж" виконується за допомогою приладів обліку, а у разі їх відсутності - розрахунковим способом. Застосовуються лише показники приладів обліку, які пройшли державний метрологічний контроль, за умови, що термін дії метрологічної перевірки не закінчився - в протилежному разі прилад обліку вважається несправним. Замовник, який має прилади обліку, щомісячно надає Учаснику звіт про фактичне споживання теплової енергії.

Положеннями п. п. 8.1, 8.2 договору про закупівлю послуг за державні кошти №122 від 01.02.2018р. передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим договором. За несвоєчасну оплату Замовник сплачує пеню в розмірі 0,75% з простроченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Відповідно до п. п. 11.1, 11.2 договору про закупівлю послуг за державні кошти №122 від 01.02.2018р. договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2018р. Відповідно до ст. 631 ЦК України обов'язки між сторонами виникли до моменту підписання договору, тобто з 01.01.2017р.

Шляхом підписання додатків до договору про закупівлю послуг за державні кошти №122 від 01.02.2018р. сторонами по справі було врегульовано питання щодо кількості та порядку постачання теплової енергії на об'єкт Замовника - Олександрійське відділення Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України, яке розташоване по вул. Святомиколаївська, 18; визначено схему теплотраси, що знаходиться на технічному обслуговуванні Замовника, а також умови припинення подачі теплової енергії.

На виконання укладеного між сторонами по справі договору про закупівлю послуг за державні кошти №122 від 01.02.2018р. КП „Теплокомуненерго" було виставлено відповідачеві наступні рахунки-фактури: №122/01 від 31.01.2017р. за січень 2017р. на суму 21899,57 грн.; №122/02 від 28.02.2017р. за лютий 2017р. на суму 15754,31 грн.; №122/03 від 31.03.2017р. за березень 2017р. на суму 10263,74 грн.; №122/10 від 31.10.2017р. за жовтень 2017р. на суму 3006,27 грн.; №122/11 від 30.11.2017р. за листопад 2017р. на суму 16665,70 грн.; №122/12 від 31.12.2017р. за грудень 2017р. на суму 17216,22 грн.; №122/01 від 31.01.2018р. за січень 2018р. на суму 24894,01 грн.; №122/02 від 28.02.2018р. за лютий 2018р. на суму 22397,72 грн.; №122/03 від 31.03.2018р. за березень 2018р. на суму 22266,92 грн.; №122/04 від 06.04.2018р. за квітень 2018р. на суму 2313,81 грн.; №122/10 від 31.10.2018р. за жовтень 2018р. на суму 2040,09 грн.; №122/11 від 30.11.2018р. за листопад 2018р. на суму 18673,33 грн.; №122/12 від 31.12.2018р. за грудень 2018р. на суму 21741,44 грн.; № 122/01 від 31.01.2019р. за січень 2019р. на суму 23965,64 грн.

Листом №157 від 14.02.2018р. КП „Теплокомуненерго" було повідомлено Південне міжрегіональне управління, що розмір заборгованості останнього за договором про закупівлю послуг за державні кошти станом на 01.02.2018р. складає 116 792,78 грн., з яких 97898,77 грн. - заборгованість, яка утворилась у 2017р.; 24 894,01 грн. - заборгованість за січень 2018р.

Листом №10/2982 від 19.03.2018р. Південне міжрегіональне управління у відповідь на повідомлення позивача про необхідність сплати заборгованості у загальному розмірі 116 792,78 грн. було повідомлено про визнання розміру наявної заборгованості перед КП „Теплокомуненерго".

Звертаючись до господарського суду із позовними вимогами до Південного міжрегіонального управління, КП „Теплокомуненерго" було наголошено, що відповідачем у порушення прийнятих на себе за умовами договору про закупівлю послуг за державні кошти №122 від 01.02.2018р. зобов'язань не було у повному обсязі сплачено вартості наданих позивачем послуг протягом 2017р. - 2019р.

Вирішуючи питання про правомірність та обґрунтованість заявлених в межах даної справи позовних вимог, суд виходить із наступного.

В силу положень ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 179 Господарського кодексу України майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Положеннями ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Згідно зі ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивачем прийняті на себе зобов'язання за договором про закупівлю послуг за державні кошти №122 від 01.02.2018р. були виконані належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рахунками на оплату, які відповідно до умов договору також є актами наданих послуг, протягом січня 2017р. - січня 2019р., які є достатніми доказами на підтвердження факту надання послуг відповідно до умов договору.

В порушення наведених норм закону та умов договору про закупівлю послуг за державні кошти №122 від 01.02.2018р. відповідачем не було у повному обсязі оплачено наданих КП „Теплокомуненерго" протягом січня 2017р. - січня 2019р. послуг, в результаті чого, станом на момент вирішення даного спору у відповідача наявна заборгованість у загальному розмірі 225 641,64 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 631 ЦК України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

При цьому, господарський суд зазначає про наявність підстав для стягнення заборгованості протягом періоду з січня 2017р. по січень 2018р. на підставі договору №122 від 01.02.2018р., оскільки п. 11.2 договору сторонами було передбачено, що умови договору застосовуються до відносин, які виникли між сторонами до його укладення - з 01.01.2017р.

З викладених обставин, позовні вимоги КП „Теплокомуненерго" про стягнення із Південного міжрегіонального управління суми основного боргу за договором про закупівлю послуг за державні кошти №122 від 01.02.2018р. у розмірі 225 641,64 грн. підлягають задоволенню як законні та обґрунтовані.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У зв'язку із порушенням відповідачем прийнятих на себе грошових зобов'язань щодо здійснення своєчасної та в повному обсязі оплати вартості наданих послуг, позивачем, в порядку ст. 625 ЦК України, було нараховано Південному міжрегіональному управлінню до збитки від інфляції у розмірі 13 480,76 грн. та три відсотки річних у розмірі 3955,40 грн. При цьому, з наявного в матеріалах справи розрахунку трьох відсотків річних та збитків від інфляції вбачається, що позивачем було здійснено їх нарахування протягом періоду з січня 2017р. по липень 2018р.

Згідно з п. 1.12 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року № 14 „Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" (з наступними змінами і доповненнями) огляду на вимоги частини першої статті 4-7 і статті 43 ГПК України господарський суд має з'ясовувати обставини, пов'язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв'язку з порушенням грошового зобов'язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Як зазначалось вище по тексту рішення, положеннями п. 4.1 договору про закупівлю послуг за державні кошти №122 від 01.02.2018р. передбачено, що оплата за спожиту теплову енергію повинна здійснюватись відповідачем в п'ятиденний термін з моменту отримання акту виконаних робіт.

Таким чином для правильного визначення початкового моменту прострочення сплати відповідачем вартості наданих послуг господарському суду необхідно встановити момент отримання Південним міжрегіональним управлінням акту наданих послуг.

Проте, з наданих позивачем реєстрів відправлених рахунків не вбачається за можливе встановити момент отримання Південним міжрегіональним управлінням того або іншого акту наданих послуг, що, відповідно, має наслідком неможливість визначення судом початкового моменту прострочення платежів по кожному із актів, у зв'язку з чим, господарський суд, при вирішення даного спору вважає за необхідне звернутись до положень ст. 530 ЦК України.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки листом №157 від 14.02.2018р. КП „Теплокомуненерго" було повідомлено Південне міжрегіональне управління про розмір заборгованості останнього, яка станом на 01.02.2018р. складала 116 792,78 грн., господарський суд відповідно до вимог ст. 530 ЦК України вважає за правомірне здійснити розрахунок трьох відсотків річних на суму заборгованості 116 792,78 грн. протягом періоду з 22.02.2018р. по 31.07.2018р.; та здійснити розрахунок збитків від інфляції на суму заборгованості 116 792,78 грн. протягом періоду з березня 2018р. по липень 2018р.

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення із Південного міжрегіонального управління на користь КП „Теплокомуненерго" збитків від інфляції у розмірі 1396,19 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 1535,91 грн., які були розраховані судом на суму заборгованості у розмірі 116 792,78 грн., у зв'язку з неможливістю встановлення моменту отримання відповідачем актів наданих послуг.

З огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для присудження до стягнення з Південного міжрегіонального управління на користь КП „Теплокомуненерго" збитків від інфляції у розмірі 1396,19 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 1535,91 грн., що має наслідком часткове задоволення позовних вимог у названій частині.

Згідно з п. 8.2 договору про закупівлю послуг за державні кошти №122 від 01.02.2018р. за несвоєчасну оплату Замовник сплачує пеню в розмірі 0,75% з простроченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня.

З посиланням на умови договору №122 від 01.02.2018р., а також положення Закону України „Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій", позивачем було нараховано відповідачу до сплати пеню за порушення строків оплати вартості наданих послуг у загальному розмірі 163771,23 грн. у розмірі 0,75% з простроченої суми.

Відповідно до ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з договором неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі неналежного виконання зобов'язань. Частиною ст. ст. 547, 548 ЦК України встановлено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

При цьому, відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996р. №543/96-ВР (із змінами та доповненнями) платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений ст. 1 вказаного Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Відповідно до ст. 1 Закону України „Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій" від 20.05.1999 № 686-XIV суб'єкти підприємницької діяльності, які використовують нежилі будинки і приміщення, належні їм на праві власності або орендовані ними на підставі договору, для провадження цієї діяльності: за несвоєчасні розрахунки за спожиті комунальні послуги сплачують пеню в розмірі одного відсотка від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, якщо інший розмір пені не встановлено угодою сторін, але не більше 100 відсотків загальної суми боргу.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГК України розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

При здійсненні нарахування пені слід мати на увазі приписи ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, згідно з якими нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Першочергово господарський суд вважає за необхідне зауважити про відсутність правових підстав для застосування пені у розмірі 0,75 % з простроченої суми, оскільки її розмір у такому випадку перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, що безпосередньо передбачено умовами п. 8.2 договору про закупівлю послуг за державні кошти №122 від 01.02.2018р. Таким чином, при визначені розміру пені, в даному випадку, необхідно застосовувати подвійну облікову ставку Національного банку України.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, заявленої до стягнення, господарський суд зазначає про наявність правових підстав для нарахування пені на суму заборгованості у розмірі 116 792,78 грн. протягом періоду з 22.02.2018р. по 30.06.2018р., відповідно до наведених по тексту рішення вище висновків. З огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для присудження до стягнення з Південного міжрегіонального управління на користь КП „Теплокомуненерго" пені у розмірі 13983,14 грн., що має наслідком необхідність часткового задоволення заявлених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості Південного міжрегіонального управління перед КП „Теплокомуненерго" у загальному розмірі 242 556,88 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, витікає з умов укладеної між сторонами по справі угоди та положень чинного законодавства. Доказів спростовуючих викладене відповідачем суду надано не було.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Підсумовуючи викладене вище, господарський суд доходить висновку щодо необхідності часткового задоволення позовних вимог комунального підприємства „Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України шляхом присудження до стягнення на користь позивача суми основного боргу у розмірі 225641,64 грн., пені у розмірі 13983,14 грн., трьох відсотків річних у розмірі 1535,91 грн. та збитків від інфляції у розмірі 1396,19 грн. відповідно до ст. ст. 11, 15, 16, 509, 525, 526, 530, 546-549, 610, 612, 615, 617, 625, 629, 631, 901, 903, 905, 907 ЦК України, ст. ст. 179, 193, 231 ГК України, ст.ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань"., ст. 1 Закону України „Про відповідальність суб'єктів підприємницької діяльності за несвоєчасне внесення плати за спожиті комунальні послуги та утримання прибудинкових територій". В іншій частині позову необхідно відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви розподіляються відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236 - 238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України /65017, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 9, ідентифікаційний код 40867311/ на користь комунального підприємства „Теплокомуненерго" Олександрійської міської ради /28008, Кіровоградська область, м. Олександрія, вул. Перспективна, 32-А, ідентифікаційний код 00185330/ суму основного боргу у розмірі 225641,64 грн. /двісті двадцять п'ять тисяч шістсот сорок одна грн. 64 коп./, пеню у розмірі 13983,14 грн. /тринадцять тисяч дев'ятсот вісімдесят три грн. 14 коп./, збитки від інфляції у розмірі 1396,19 грн. /одна тисяча триста дев'яносто шість грн. 19 коп./, три відсотки річних у розмірі 1535,91 грн. /одна тисяча п'ятсот тридцять п'ять грн. 91 коп./, судовий збір у розмірі 3638,34 грн. /три тисячі шістсот тридцять вісім грн. 34 коп./.

3. В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 02.05.2019р.

Суддя С.П. Желєзна