ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року

м. Київ

Справа № 902/244/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Селіваненка В.П. (головуючий), Булгакової І.В. і Львова Б.Ю.

розглянув у порядку письмового провадження
касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1

на постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 09.01.2019

(головуючий - суддя Василишин А.Р., судді Філіпова Т.Л. і Бучинська Г.Б.)

за позовом військової частини НОМЕР_1

до фізичної особи-підприємця Гаркуши Юрія Миколайовича
про стягнення 249 514,02 грн.,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача публічне акціонерне товариство "Фідобанк",

за участю військової прокуратури Вінницького гарнізону.

РУХ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог
1. Військова частина НОМЕР_1 (далі - Позивач) звернулася до господарського суду Вінницької області з позовом до фізичної особи-підприємця Гаркуши Юрія Миколайовича (далі - Відповідач) про стягнення: безпідставно набутих грошових коштів у сумі 188 739,80 грн.; 34 350,64 грн. пені; 26 423,58 грн. штрафу.

2. Позов мотивовано тим, що грошові кошти в сумі 188 739,80 грн. набуто та збережено Відповідачем на підставі договору про закупівлю майна (за кошти державного бюджету України) від 23.02.2016 № 8 (далі Договір), яка згодом відпала у зв`язку з відмовою Позивача від прийняття виконання зобов`язання. Позивачем заявлено до стягнення з Відповідача безпідставно набутих грошових коштів та штрафних санкцій, нарахованих у період наявності зобов`язальних відносин між сторонами.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

3. Рішенням господарського суду Вінницької області від 19.09.2018 (суддя Банасько О.О.): позов задоволено; з Відповідача стягнуто на користь Позивача: 188 739,80 грн. безпідставно набутих грошових коштів; 34 350,64 грн. пені; 26 423,58 грн. штрафу та 3 742,71 грн. судового збору.

4. Рішення мотивовано наявністю порушення Відповідачем прав Позивача, за захистом яких останній звернувся; доказами у справі підтверджено факт набуття та збереження Відповідачем коштів за підстави, яка згодом відпала у зв`язку з відмовою Позивача від прийняття виконання зобов`язання; заявлені Позивачем вимоги щодо стягнення з Відповідача пені та штрафу є правомірними та обґрунтованими.

5. Постановою Північно-Західного апеляційного господарського суду від 09.01.2019: апеляційну скаргу Відповідача задоволено частково; рішення господарського суду Вінницької області від 19.09.2018 скасовано в частині стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 188 739,80 грн.; викладено резолютивну частину рішення суду першої інстанції у редакції, згідно з якою: позов задоволено частково; стягнуто з Відповідача на користь Позивача 34 350,64 грн. пені, 26 423,58 грн. штрафу, 1 001,61 грн. судового збору; стягнуто з Позивача на користь Відповідача 4 028,11 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Постанову в частині відмови у стягненні (безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 188 739,80 грн.) мотивовано тим, що договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Оскільки кошти в сумі 188 739,80 грн. перераховані Відповідачу на правовій підставі, а саме на підставі Договору, а Відповідач, всупереч умовам Договору, прострочив виконання зобов`язання, то Позивач не був позбавлений права на нарахування штрафних санкцій саме за невиконання договірних зобов`язань.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. Позивач, зазначаючи про прийняття оскаржуваного судового рішення з порушенням норм матеріального права, просить постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 09.01.2019 скасувати, а рішення господарського суду Вінницької області від 19.09.2018 залишити в силі.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

8. Суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права, виключивши можливість застосування до спірних правовідносин положення частини першої статті 1212 ЦК України.

Позиція інших учасників справи

9. Відзиви на касаційну скаргу не надходили.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

10. Позивачем та Відповідачем укладено Договір, за умовами якого:

- Відповідач зобов`язався відвантажити Позивачу, а Позивач - забезпечити приймання та оплату продукції в асортименті, кількості, у строки (терміни) і за цінами згідно з положеннями цього договору та специфікацією (пункт 1.1);

- платником за цим договором є Позивач; загальна вартість продукції, що підлягає поставці та оплаті, становить 188 739,80 грн.; розрахунок за продукцію здійснюється лише після її фактичного отримання Позивачем та за фактично отриману продукцію на підставі належним чином оформлених актів приймання та рахунків-фактур, накладних Відповідача протягом 15 банківських днів (пункти 4.1-4.3);

- за порушення строків поставки продукції Відповідач сплачує Позивачу пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості продукції, з якої допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів з Відповідача додатково стягується штраф у розмірі 7 відсотків вказаної вартості; за відмову від поставки або непоставку (недопоставку) продукції з Відповідача стягується штраф у розмірі 7 відсотків вартості непоставленої (недопоставленої) продукції (пункт 6.1);

- у разі порушення Відповідачем порядку поставки продукції, її кількості та якості, термінів та строків, які визначені у специфікації, при зміні Відповідачем в односторонньому порядку умов Договору Позивач в односторонньому порядку має право: відмовитися від прийняття подальшого виконання зобов`язань Відповідача за Договором; відмовитися від встановлення на майбутнє господарських відносин з Відповідачем (пункт 6.2);

- Договір діє з дати набрання ним чинності до 01.12.2016 року (пункт 10.1).

11. 12.05.2016 Відповідачем була подана для Позивача видаткова накладна № ЮМ-0000400 на суму 188 739,80 грн., із асортиментом товару, передбаченого Договором.

На підставі даної видаткової накладної 13.05.2016 Позивач згідно з платіжним дорученням № 3 перерахував на рахунок Відповідача № 5451, розміщений у публічному акціонерному товаристві "Фідобанк" (далі Третя особа), грошові кошти в розмірі 188 739,80 грн. з призначенням платежу: "2101210; 2210; за пожежне майно; згідно договору № 8 від 23.02.2016 р.; накладна № ЮМ-0000400 від 12.05.2016 р.; без ПДВ".

Однак Відповідач після надходження даних коштів на рахунок обумовлену Договором та видатковою накладною продукцію Позивачу не поставив, у зв`язку з чим Позивач двічі звертався до Відповідача листами від 16.08.2016 вих. № 2385 та від 24.11.2016 вих. № 3418 з проханням негайного здійснення поставки продукції, визначеної Договором, та листом від 21.02.2017 вих. № 545 стосовно надання інформації щодо виконання Договору.

12. Непоставка товару за Договором підтверджується вироком Калинівського районного суду Вінницької області від 26.04.2017 у кримінальній справі № 132/1011/17 по обвинуваченню ОСОБА_1 (командира Позивача) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 425 Кримінального кодексу України, та вироком від 21.11.2017 у кримінальній справі № 132/2848/17 по обвинуваченню ОСОБА_2 (завідувача сховища Позивача) у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 366, частиною другою статті 367 Кримінального кодексу України.

Даними вироками визнано винними вказаних посадових осіб у вчиненні кримінальних правопорушень, за наслідком яких 16.05.2016 згідно з платіжним дорученням від 13.05.2016 № 3 з рахунку Позивача на рахунок № НОМЕР_2 Відповідача у Третій особі здійснено перерахунок коштів у сумі 188 739,80 грн. за фактично непоставлені товарно-матеріальні цінності за Договором на підставі видаткової накладної від 12.05.2016 № ЮМ-0000400. У даному вироку зазначено, що внаслідок вказаних дій Міністерству оборони Україні було спричинено шкоду на суму 188 739,80 грн.

13. Позивач звертався до Відповідача з претензіями з вимогою негайно відшкодувати сплачену останньому суму на виконання умов Договору у розмірі 188 739,80 грн. та суму штрафних санкцій. Однак вказані кошти Відповідачем не перераховано Позивачу.

14. На підставі рішення Національного банку України Третю особу віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію у банку.

З довідки Третьої особи від 03.09.2018 вбачається, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було включено вимоги Відповідача до переліку (реєстру) вимог кредиторів Третьої особи, акцептованих уповноваженою особою Фонду на таких умовах: черговість задоволення - 7 черга; акцептована сума 208 615,98 грн. (том 1, а.с. 203).

15. У матеріалах справи наявні листи від 19.07.2018 Відповідача, адресовані Позивачу та Третій особі, з пропозицією укладення тристороннього договору сторонами або уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про заміну сторони боржника з Відповідача на Третю особу або уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

16. Враховуючи здійснену Позивачем оплату товару на загальну суму 188 739,80 грн. та невиконання Відповідачем свого обов`язку щодо поставки товару за Договором, Позивач звернувся за захистом порушеного, на його думку, права (щодо непоставлення оплаченого товару та неповернення отриманих коштів) з відповідним позовом до Відповідача про стягнення 188 739,80 грн. як безпідставно набутих грошових коштів та штрафних санкцій.

17. Зважаючи на відкриття провадження у даній справі 22.05.2018, Позивач надіслав на адресу Відповідача повідомлення від 24.07.2018 вих. № 3013 про відмову від прийняття виконання внаслідок простроченням Відповідачем виконання господарського зобов`язання за Договором та втрату інтересу його як кредитора щодо виконання зазначеного зобов`язання (том 1, а.с. 138).

ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

18. ЦК України:

частина перша статті 509:

- зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторонам (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку;

стаття 525:

- одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом;

статтею 629:

- договір є обов`язковим до виконання сторонами;

частина перша статті 631:

- строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору;

частини перша і друга статті 598:

- зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом;

стаття 599:

- зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином;

частина перша статті 1212:

- особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

19. Господарський кодекс України:

частина сьома статті 180:

- строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору;

частина перша статті 202:

- господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

20. Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача 188 739,80 грн. як безпідставно набутих грошових коштів, зазначив таке: Відповідач попередньо оплачену Позивачем продукцію не поставив; у зв`язку з порушенням Відповідачем зобов`язання за Договором, втративши інтерес до виконання такого обов`язку, Позивач у передбаченому законом порядку відмовився від прийняття виконання зобов`язання, а відтак правова підстава набуття коштів за виконання такого зобов`язання (Договору) відпала; матеріалами справи підтверджено факт набуття та збереження Відповідачем коштів на підставі, яка згодом відпала у зв`язку з відмовою Позивача від прийняття виконання зобов`язання; позовні вимоги в частині стягнення безпідставно набутих (збережених) грошових коштів нормативно та документально доведені.

21. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в даній частині, виходив з такого:

судами не встановлено розірвання Договору сторонами чи визнання його недійсним у судовому порядку;

безпідставними є посилання Позивача на те, що, з урахуванням закінчення строку дії Договору та подання вже після відкриття провадження у даній справі повідомлення про відмову від прийняття виконання внаслідок прострочення Відповідачем поставки товару, відносини між сторонами трансформувалися із зобов`язальних (договірних) у відносини охоронні (позадоговірні, деліктні), які спрямовані на відновлення порушеного права, у тому числі шляхом повернення перерахованих Позивачем коштів, коли підстава, на якій вони були набуті, згодом відпала;

спірні правовідносини виникли на підставі укладеного між сторонами Договору, який не був визнаний недійсним чи розірваним, що виключає можливість застосування положень статті 1212 ЦК України, а Позивачем помилково ототожнюються поняття "строк виконання зобов`язання" та "строк дії договору", тоді як цивільне законодавство не передбачає припинення зобов`язання внаслідок закінчення строку дії договору.

Оскільки між сторонами у справі існують договірні відносини, а кошти, які Позивач просить стягнути на підставі статті 1212 ЦК України, набуті Відповідачем за наявності правової підстави (навіть незважаючи на повідомлення про відмову від Договору), їх не може бути витребувано відповідно до положень статті 1212 ЦК України як безпідставне збагачення.

22. Залишаючи в силі рішення суду першої інстанції про стягнення з Відповідача заявлених до стягнення сум штрафу та пені, суд апеляційної інстанції виходив з того, що: Відповідач саме на правовій підставі - на підставі Договору отримав кошти в сумі 188 739,80 грн., а Відповідач на порушення умов Договору, а саме пункту 1.1 та норм чинного законодавства прострочив виконання зобов`язання; Позивач відповідно до пункту 6.1 Договору не був позбавлений права нарахування штрафних санкцій саме за невиконання договірних зобов`язань. Штрафні санкції в даному випадку виступають самостійним видом зобов`язання у зв`язку з невиконанням умов Договору, що, в свою чергу, не має стосунку до заявленого позову про повернення перерахованих Відповідачем коштів у сумі 188 739,80 грн. Тому заявлені Позивачем вимоги щодо стягнення з Відповідача пені в сумі 34 350,64 грн. та штрафу в сумі 26 423,58 грн. є правомірними та обґрунтованими, оскільки відповідають вимогам чинного законодавства України та умовам укладеного Договору.

23. Суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про відсутність підстав для стягнення з Відповідача 188 739,80 грн. на підставі статті 1212 ЦК України як безпідставно набутих грошових коштів та наявність підстав для стягнення заявлених сум штрафу та пені.

Аргументи касаційної скарги даних висновків не спростовують.

24. Посилання скаржника на те, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права, виключивши можливість застосування до спірних правовідносин положення частини першої статті 1212 ЦК України, спростовується таким.

Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Попередні судові інстанції встановили, що між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір, на підставі якого Відповідач зобов`язався поставити товар Позивачу, однак судами не встановлено обставин розірвання Договору чи визнання його недійсним у судовому порядку.

Оскільки між сторонами у справі існують договірні відносини, а кошти, які Позивач просить стягнути (188 739,80 грн.), набуті Відповідачем за наявності правової підстави, їх не може бути витребувано відповідно до положень статті 1212 ЦК України як безпідставне збагачення. У цьому разі договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17.

25. Водночас суд касаційної інстанції згідно з частиною другою статті 300 Господарського процесуального кодексу України не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

26. Звертаючись з касаційною скаргою, Відповідач не спростував наведених висновків суду апеляційної інстанції та не довів неправильного застосування ним норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого ними судового рішення.

27. За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу Відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін як таке, що відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права, в тому числі ЦК України та Господарського кодексу України.

Судові витрати

28. Понесені Відповідачем у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції судові витрати покладаються на скаржника, оскільки касаційна скарга залишається без задоволення.

Керуючись статтями 129, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а постанову Північно-Західного апеляційного господарського суду від 09.01.2019 у справі № 902/244/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя В. Селіваненко

Суддя І. Булгакова

Суддя Б. Львов