ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2019 р. Справа № 911/589/19

Господарський суд Київської області у складі судді Лилака Т.Д., розглянувши матеріали справи

за позовом державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (адреса: 01032, м. Київ, вул. С.Петлюри, 25, код 00100227)

до фізичної особи-підприємця Солончук Максима Ігоровича (адреса: АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 )

про стягнення 14514,60 гривень

без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

04.03.2019 ДП "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулось до господарського суду Київської області з позовом до ФОП Солончук М.І. про стягнення 14514,60 гривень, з яких: 11880,00 гривень сплачених коштів в якості попередньої оплати за договором поставки, 831,60 гривень штрафу, 1128,60 гривень пені, 674,40 гривень 14% річних за користування коштами.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на підставі рахунку на оплату №586 від 01.10.2018 року ним було сплачено грошові кошти в сумі 11880,00 гривень на користь відповідача. Проте, відповідач не поставив товар на суму 11880,00 гривень, як і не було повернуто сплачені грошові кошти, що зумовило звернення ДП "Національна енергетична компанія "Укренерго" з даним позовом. На підставі ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України просить стягнути з відповідача 11880,00 гривень боргу та 831,60 гривень штрафу, 1128,60 гривень пені, 674,40 гривень 14% річних за користування коштами.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (без виклику учасників справи).

Представник відповідача, на вимогу суду, відзив на позов до суду не надіслав.

При цьому, суд зазначає, що ухвала суду від 11.03.2019 була направлена відповідачу на вказану в позовній заяві та у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань адресу місцезнаходження відповідача, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України , у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

07.09.2018 між ДП «Національна Енергетична Компанія «Укренерго» (покупець) та ФОП Солончук М.І. (постачальник) був укладений договір поставки №11-1/2159-18.

Предмет закупівлі: 39290000-1 фурнітура різна парасолі від дощу з логотипом ДП «НЕК «Укренерго». За договором постачальник зобов`язується у визначеному договором порядку передати у власність товар покупцю за ціною, з характеристиками та якістю, що зазначені у додатку 1 до договору, а покупець зобов`язується здійснити оплату належно поставленого товару на умовах договору (п.п. 1.1., 1.2. договору).

Відповідно до п. 2.2. договору ціна договору становить 41580,00 гривень без ПДВ.

Оплата постачальнику здійснюється в безготівковому порядку, шляхом перерахування грошових коштів через банк на розрахунковий рахунок постачальника. Оплата за договором здійснюється покупцем у розмірі 100% передоплати протягом 10 банківських днів з дня отримання рахунку (п.п. 3.1., 3.2.1. договору).

Поставка здійснюється на умовах DDP згідно «Інкотермс-2010». Постачальник здійснює поставку товару протягом 20 днів з моменту здійснення замовником 100% передоплати на розрахунковий рахунок постачальника, за адресою поставки (передачі) товару: м. Київ, вул. С. Петлюри 25. Приймання-передача товару здійснюється сторонами відповідно до вимог чинних актів законодавства України. Покупець засвідчує приймання-передачу товару шляхом підписання видаткової накладної та товарно-транспортної накладної. Видаткова накладна та товарно-транспортна накладна передається покупцю (одержувачу) постачальником під час поставки (передачі) товару. В видатковій накладній та товаро-транспортній накладній зазначається номер та дата договору, інформація щодо найменування, кількості, вартості прийнятого покупцем товару, адрес (місце) поставки, інші відомості при необхідності (п.п. 4.1.-4.4. договору).

Договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та діє по 31 жовтня 2018 року (включно), а в частині виконання гарантійних зобов`язань - до повного їх виконання (п. 6.1. договору).

01.10.2018 ФОП Солончук М.І. виставив рахунок на оплату №586 на суму 11880,00 гривень.

ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» згідно платіжного доручення №21 від 04.10.2018 перерахувало 11880,00 гривень, за товар, а саме за парасолька з автоматичним відкриттям 25 шт. та напівавтоматична складна парасолька 25 шт., про що зазначено в призначенні платежу в платіжному дорученні.

Згідно п. 4.2. договору контрагент повинен здійснити поставку протягом 20 днів з моменту перерахування коштів, а саме до 24.10.2018.

14.11.2018 позивач направив відповідачу лист-прохання, в якому вказав на неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань та просив в найкоротший термін повідомити про реальну дату поставки товару. Відповідач відповіді на лист не надав, зобов`язання не виконав.

З метою досудового врегулювання спору позивач 13.12.2018 направив відповідачу претензію №10/48299 від 07.12.2018, згідно якою вимагав сплатити штрафні санкції на суму 1389,66 гривень та здійснити поставку товару.

Однак, всупереч вищевикладеному, свої зобов`язання за договором відповідач не виконав, відповіді на претензію не надав, поставку товару не здійснив, суму штрафних санкцій не сплатив.

31.01.2019 позивач направив на адресу відповідача вимогу №01/2910 від 28.01.2019 про повернення авансового платежу на загальну суму 11880,00 гривень та відсотки за користування коштами на загальну суму 533,14 гривень, яка була залишена без відповіді та задоволення.

Докази поставки визначеного у рахунку на оплату №586 від 01.10.2018 товару суду не надані.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань позивач звернувся до суду із розглядуваним позовом та просить суд: - стягнути з ФОП Солончук М. І. на користь ДП «Національна енергетична компанія» суму попередньої оплати у розмірі 11880,00 гривень, 831,60 гривень штрафних санкцій, 1128,60 гривень пені, 674,40 гривень 14% річних за користування коштами.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України, субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Отже, укладений позивачем і відповідачем Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Ураховуючи, що між сторонами укладено договір поставки, за яким позивач здійснив оплату в розмірі 11880,00 гривень за поставку (купівлю - продаж) парасольок у кількості 50 шт., що підтверджується платіжним дорученням №21 від 04.10.2018, в якому зазначено, що призначення платежу є оплата за парасольки згідно рахунку №586 від 01.10.2018 згідно договору №11-1/2159-18 від 07.09.2018, факт прийняття відповідачем господарського зобов`язання є доведеним.

Предоплату за парасольки було здійснено позивачем 04.10.2018, а отже відповідно до п. 4.2. договору відповідач повинен був поставити товар у строк до 24.10.2018.

Судом встановлено, що відповідач звертався до відповідача із вимого про повернення коштів у сумі 11880,00 гривень.

Відповідно до ч. 2. ст.693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на те, що відповідачем не надано доказів того, що ним було поставлено позивачу товар на суму 11880,00 гривень або повернуто суму попередньої оплати, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про стягнення з відповідача попередньої оплати в розмірі 11880,00 гривень.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання за договором договором поставки, позивачем нараховано 831,60 гривень штрафу та 1128,60 гривень пені.

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та договором. За порушення строків поставки постачальник сплачує покупцю пеню згідно з частиною другою статті 231 Господарського кодексу України у розмірі 0,1%, від вартості договору строк якої порушений, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 20 днів постачальник повинен додатково сплатити покупцю штраф у розмірі 7% від вказаної вартості.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами та/або договором (ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 та ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з ч. 2 ст. 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України.

Враховуючи, що судом встановлено факт порушення постачальником термінів поставки товару, передбачених договором, за котре було внесено оплату в розмірі 11880,00 гривень, то вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 831,60 гривень штрафу є обґрунтованими та підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який перевірено судом та не оспорено відповідачем.

Пункт 6 ст.231 Господарського кодексу України визначає, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За змістом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань"№543/96-ВР від 22.11.96. передбачено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу, та не може перевищувати подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку, в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 1128,60 гривень пені за період з 25.10.2018 по 27.01.2019, суд прийшов до висновку, що останні є правомірними частково, а саме в частині стягнення з відповідача 1113,14 гривень пені за період з 25.10.2018 по 27.01.2019 (з урахуванням приписів п. 4 ст. 231 Господарського кодексу України та ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань"), а тому в цій частині підлягають задоволенню. В частині стягнення з відповідача 15,46 гривень пені позовні вимоги є неправомірними, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, Договором встановлений інший, ніж три проценти, розмір процентів.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 674,40 гривень 14% річних за період з 04.10.2018 по 28.02.2019.

Відповідно до п. 5.9. договору у разі невиконання договірних зобов`язань з вини постачальника всі авансові платежі підлягають поверненню покупцю (протягом 3 банківських дня отримання відповідної вимоги покупця) з нарахуванням процентів за користування коштами у розмірі 14% річних від суми авансового платежу за кожен день користування авансом, починаючи з дня його зарахування на рахунок постачальника.

Розмір 14% річних, заявлених до стягнення позивачем, 674,40 гривень, нарахованих на прострочену заборгованість за період з 04.10.2018 по 28.02.2019, є обґрунтованим та арифметично вірним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 11880,00 гривень основного боргу, 831,60 гривень штрафу, 1113,14 гривень пені та 674,40 гривень 14% річних.

Судовий сбір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 129, 237-239, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Солончук Максима Ігоровича (адреса: АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (адреса: 01032, м. Київ, вул. С. Петлюри, 25, код 00100227) 11880,00 гривень основного боргу, 831,60 гривень штрафу, 1113,14 гривень пені, 674,40 гривень 14% річних та 1786,60 гривень судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 13.05.2019.

Суддя Т.Д. Лилак