ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.05.2019м. ДніпроСправа № 904/716/19
За позовом Державного підприємства "Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут", м. Київ

до Державного підприємства "Дніпропетровськавтотранссервіс", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 73 589 грн. 41 коп. за договором про надання поворотної безпроцентної фінансової допомоги (позики) від 29.08.2007 № 119/42 в редакції додаткових угод

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Державного підприємства "Дніпропетровськавтотранссервіс" заборгованість у розмірі 73 589 грн. 41 коп., з яких: 42 000 грн. 00 коп. - основний борг, 14 708 грн. 05 коп. - пеня, 2 988 грн. 60 коп. - 3% річних, 13 892 грн. 76 коп. - інфляційні втрати, відповідно до умов договору про надання поворотної безпроцентної фінансової допомоги (позики) від 29.08.2007 № 119/42 в редакції додаткових угод.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання поворотної безпроцентної фінансової допомоги (позики) від 29.08.2007 № 119/42 в редакції додаткових угод в частині повного та своєчасного повернення такої допомоги.

Ухвалою господарського суду від 04.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 28.03.2019.

Відповідач явку повноважного представника у призначене судове засідання не забезпечив та не надав витребувані судом документи.

На адресу суду повернувся конверт з ухвалою від 04.03.2019, що направлялась на адресу відповідача, з відміткою відділення поштового звязку Повернуто за закінченням встановленого строку зберігання.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" відомості про місцезнаходження юридичної особи містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Господарський суд зазначає, що ухвала суду направлялась відповідачу за адресою, яка значиться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (витяг від 25.02.2019).

За визначенням п.п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, передбачені наслідки неявки в судове засідання учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, а також повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справи за відсутності такого учасника.

З урахуванням вищевикладеного, господарський суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки за вказаних вище підстав, він вважається повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи належним чином.

У судовому засіданні 28.03.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

28.03.2019 господарським судом без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про подальший розгляд справи в письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у звязку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

01.08.2007 Державний департамент автомобільного транспорту Міністерства транспорту та зв'язку України видав наказ № 599 "Про заходи, пов'язані з реорганізацією Дніпропетровського державного конструкторсько-технологічного бюро НВО "Автотранспорт" (далі - наказ).

Цей наказ був виданий за результатами перевірки виконання МТЗУ від 26.01.2007 № 55 відносно реорганізації Дніпропетровського державного конструкторсько-технологічного бюро НВО "Автотранспорт", та результатів проведення перевірки фінансово-господарської діяльності за період з 01.01.2007 по 21.07.2007.

У п. 4 цього наказу зазначається: "Директору ДП "ДержавтотрансНДІпроект" (ОСОБА_1М.) надати безвідсоткову поворотну фінансову допомогу ДП "Дніпропетровськавтотранссервіс", який є правонаступником всіх прав та обовязків ДД КТБ НВО "Автотранспорт" для погашення заборгованості перед бюджетом та державними цільовими фондами ДД КТБ НВО "Автотранспорт" шляхом укладення договорів у відповідності до чинного законодавства".

На виконання п. 4 наказу, 29.08.2007 між Державним підприємством "Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут" (позикодавець) та Державним підприємством "Дніпропетровськавтотранссервіс" (позичальник) укладений договір про надання поворотної безпроцентної фінансової допомоги (позики) № 119/42 (далі договір).

Відповідно до п. 1.1. договору позикодавець зобов'язується надати позичальнику поворотну безпроцентну фінансову допомогу (позику) в сумі 48 000 грн. для погашення заборгованості Державним підприємством "Дніпропетровськавтотранссервіс", що є правонаступником Дніпропетровського державного конструкторсько-технологічного бюро НВО "Автотранспорт" (ДД КТБ НВО "Автотранспорт"), перед бюджетом та державними цільовими фондами ДД КТБ НВО "Автотранспорт", а позичальник зобов'язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики) на умовах, передбачених цим договором.

За п. 1.2. договору позичальник є правонаступником Дніпропетровського державного конструкторсько-технологічного бюро НВО "Автотранспорт" згідно наказу Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.01.2007 № 55 "Про реорганізацію Дніпропетровського державного конструкторсько- технологічного бюро науково-виробничої організації "Автотранспорт".

Відповідно до п. 2.1. договору сума поворотної фінансової допомоги (позики) за цим договором складає 48 000 грн. 00 коп.

У п. 3.1. договору зазначається, що позика надається позикодавцем позичальнику на виконання наказу Державного департаменту автомобільного транспорту Міністерства транспорту та зв'язку України від 01.08.2007 № 599 "Про заходи, пов'язані з реорганізацією Дніпропетровського державного конструкторсько- технологічного бюро науково-виробничої організації "Автотранспорт".

Згідно із п. 3.2. договору позика надавалась за рахунок державних коштів.

Пунктом 3.3. договору передбачено, що позикодавець зобовязаний надати позику з моменту підписання сторонами цього договору.

За п. 3.6. договору перерахування здійснюється протягом 10 днів з моменту підписання цього договору обома сторонами, але не пізніше 30 вересня 2007.

Відповідно до п. 4.1. договору термін користування грошовими коштами, що отримуються позичальником як поворотна фінансова допомога (позика), складає 1 (один) рік з моменту повного надходження коштів на поточний рахунок позичальника.

Строк, вказаний у п. 4.1. договору, може бути продовжений за письмовою згодою сторін (п. 4.2. договору).

Згідно із п. 5.1. договору до закінчення терміну, зазначеного у п. 4.1. договору, але не пізніше 30 вересня 2008, позичальник зобов'язується повернути суму позики в повному обсязі.

За умовами п. 5.2. договору позика повертається в безготівковому порядку шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок позикодавця.

Позика вважається повернутою після зарахування суми позики на поточний рахунок позикодавця (п. 5.5. договору).

Позикодавець зобовязується виділити для погашення заборгованості перед бюджетом та державними цільовими фондами ДД КТБ НВО "Автотранспорт" цільові грошові кошти у розмірі 48 000 грн. 00 коп. та перерахувати одним перерахуванням на поточний рахунок позичальника, але не пізніше 30 вересня 2017 (п.п. 6.1.1. договору).

Згідно із п.п. 6.2.1. позичальник зобов'язується своєчасно, але не пізніше 30 вересня 2008, повернути шляхом перерахування на поточний рахунок позикодавця отриману суму позики.

Договір є укладеним з моменту перерахування на поточний рахунок позичальника суми позики в розмірі 48 000 грн. 00 коп. і діє до моменту повного виконання сторонами всіх зобов'язань, що виникають з цього договору (п. 7.1. договору).

Згідно із п. 8.4. договору у випадку несвоєчасного повернення суми поворотної фінансової допомоги (позики) позичальник виплачує позикодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

На виконання умов договору позивач надав відповідачу поворотну безпроцентну фінансову допомогу (позику) у розмірі 48 000 грн. 00 коп., шляхом перерахування грошових коштів на рахунок відповідача, що підтверджується платіжним дорученням № 7862 від 31.08.2007 (а.с. 51).

Протягом 2007 - 2017 між позивачем та відповідачем велось листування, в якому останній визнавав наявну заборгованість та просив відтермінувати повернення боргу шляхом укладання додаткової угоди на продовження терміну повернення поворотної безпроцентної фінансової допомоги (позики).

Так, 28.07.2009 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору, згідно якої відповідач зобовязався повернути суму поворотної безпроцентної фінансової допомоги поетапно в період з липня 2009 по червень 2010, відповідно до Додатку № 1 до цього договору, який є його невід'ємною частиною. Крім того, доповнено договір Додатком № 1 "Графік погашення заборгованості по сплаті поворотної безпроцентної фінансової допомоги (позики)".

Відповідно до вказаного графіку відповідачем повернуто лише частину заборгованості у розмірі 4 000 грн. 00 коп.

29.07.2010 між сторонами укладено додаткову угоду № 2 до договору, згідно якої відповідач зобовязався повернути суму поворотної безпроцентної фінансової допомоги поетапно в період з вересня 2010 по серпень 2012, відповідно до Додатку № 1 (у новій редакції) до цього договору, який є його невід'ємною частиною.

29.08.2012 між сторонами укладено додаткову угоду № 3 до договору, згідно якої відповідач зобовязався повернути суму поворотної безпроцентної фінансової допомоги поетапно в період з вересня 2012 по серпень 2014, відповідно до Додатку № 1 (у новій редакції) до цього договору, який є його невід'ємною частиною. Проте відповідач не сплачував жодного платежу позивачу за цей період, щоб погасити заборгованість за договором.

01.09.2014 між сторонами укладено додаткову угоду № 4 до договору, згідно якої відповідач зобовязався повернути суму поворотної безпроцентної фінансової допомоги поетапно в період з вересня 2014 по серпень 2016, відповідно до Додатку № 1 (у новій редакції) до цього договору, який є його невід'ємною частиною. Проте відповідач не сплачував жодного платежу позивачу за цей період, щоб погасити заборгованість за договором.

30.08.2016 між сторонами укладено додаткову угоду № 5 до договору, згідно якої відповідач зобовязався повернути суму поворотної безпроцентної фінансової допомоги поетапно в період з вересня 2016 по серпень 2018, відповідно до Додатку № 1 (у новій редакції) до цього договору, який є його невід'ємною частиною.

Крім того, додатковими угодами №№ 1-5 сторони виклали п.п. 6.2.1. договору в редакції: "Своєчасно, в терміни, передбачені Додатком №1 до цього договору, повернути шляхом перерахування на поточний рахунок позикодавця отриману суму позики".

Позивач зазначає, що за весь період договірних відносин відповідач повернув частину позики у сумі 6 000 грн. 00 коп., у звязку з чим заборгованість складає 42 000 грн. 00 коп.

Позивач направляв претензії на адресу відповідача, в яких вимагав повернути грошові кошти, які були отримані як поворотна безпроцентна фінансова допомога (позика).

Доказів повернення відповідачем поворотної безпроцентної фінансової допомоги (позики) сторонами до матеріалів справи не надано.

Згідно п. 8.4. договору у випадку несвоєчасного повернення суми поворотної фінансової допомоги (позики) позичальник виплачує позикодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

На підставі п. 8.4. договору позивачем нарахована відповідачу пеня у розмірі 14 708 грн. 05 коп. за загальний період з 12.02.2018 по 14.02.2019. Нарахування здійснено на загальну суму боргу 42 000 грн. 00 коп.

Із посиланням на положення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, позивач нарахував додатково до суми основного боргу та просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 2 988 грн. 60 коп. за загальний період з 30.09.2016 по 14.02.2019 та інфляційні втрати у розмірі 13 892 грн. 76 коп. за загальний період з 30.09.2016 по 14.02.2019. Нарахування здійснено на загальну суму боргу 42 000 грн. 00 коп.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору про надання поворотної безпроцентної фінансової допомоги (позики) від 29.08.2007 № 119/42 є господарськими зобовязаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

За ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим до виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання).

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сума неповернутої поворотної безпроцентної фінансової допомоги складає 42 000 грн. 00 коп.

Додатком № 1 "Графік погашення заборгованості по сплаті поворотної безпроцентної фінансової допомоги (позики)" (в редакції додаткової угоди № 5 від 30.08.2016) встановлено терміни для повернення суми поворотної безпроцентної фінансової допомоги у загальному розмірі 42 000 грн. 00 коп., а саме:

30.09.2016 - 1 500 грн. 00 коп. (початок прострочення 01.10.2016),

31.10.2016 - 1 500 грн. 00 коп. (початок прострочення 01.11.2016),

30.11.2016 - 1 500 грн. 00 коп. (початок прострочення 01.12.2016),

31.12.2016 - 1 500 грн. 00 коп. (початок прострочення 01.01.2017),

31.01.2017 - 1 500 грн. 00 коп. (початок прострочення 01.02.2017),

28.02.2017 - 1 500 грн. 00 коп. (початок прострочення 01.03.2017),

31.03.2017 - 1 500 грн. 00 коп. (початок прострочення 01.04.2017),

30.04.2017 - 1 500 грн. 00 коп. (початок прострочення 01.05.2017),

31.05.2017 - 1 500 грн. 00 коп. (початок прострочення 01.06.2017),

30.06.2017 - 1 500 грн. 00 коп. (початок прострочення 01.07.2017),

31.07.2017- 1 500 грн. 00 коп. (початок прострочення 01.08.2017),

31.08.2017 - 1 500 грн. 00 коп. (початок прострочення 01.09.2017),

30.09.2017 - 2 000 грн. 00 коп. (початок прострочення 01.10.2017),

31.10.2017 - 2 000 грн. 00 коп. (початок прострочення 01.11.2017),

30.11.2017 - 2 000 грн. 00 коп. (початок прострочення 01.12.2017),

31.12.2017 - 2 000 грн. 00 коп. (початок прострочення 01.01.2018),

31.01.2018 - 2 000 грн. 00 коп. (початок прострочення 01.02.2018),

28.02.2018 - 2 000 грн. 00 коп. (початок прострочення 01.03.2018),

31.03.2018 - 2 000 грн. 00 коп. (початок прострочення 01.04.2018),

30.04.2018 - 2 000 грн. 00 коп. (початок прострочення 01.05.2018),

31.05.2018 - 2 000 грн. 00 коп. (початок прострочення 01.06.2018),

30.06.2018 - 2 000 грн. 00 коп. (початок прострочення 01.07.2018),

31.07.2018 - 2 000 грн. 00 коп. (початок прострочення 01.08.2018),

31.08.2018 - 2 000 грн. 00 коп. (початок прострочення 01.09.2018).

Враховуючи Додаток № 1 "Графік погашення заборгованості по сплаті поворотної безпроцентної фінансової допомоги (позики)" (в редакції додаткової угоди № 5 від 30.08.2016), строк для повернення суми поворотної безпроцентної фінансової допомоги у загальному розмірі 42 000 грн. 00 коп. є таким, що настав.

Згідно положень ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст. 548 Цивільного кодексу України).

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

За ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вже зазначалось, у п. 8.4. договору сторони узгодили, що у випадку несвоєчасного повернення суми поворотної фінансової допомоги (позики) позичальник виплачує позикодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п. 2.5. постанови пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Отже, оскільки договором про надання поворотної безпроцентної фінансової допомоги (позики) від 29.08.2007 № 119/42 в редакції додаткових угод не встановлено інший строк, за який нараховується пеня, застосуванню підлягає ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Таким чином, періоди прострочення зобовязання з оплати платежів, які підлягали оплаті з 30.09.2016 по 31.07.2017 (по 1 500 грн. 00 коп.), становили з 01.10.2016 по 29.01.2018 і не входили у період, заявлений позивачем для стягнення пені. У звязку з цим судом при перевірці розрахунку пені вказані платежі не прийнято до уваги.

При цьому, при перевірці наданого позивачем розрахунку пені судом враховані суми платежів, які підлягали оплаті 31.08.2017 (1 500 грн. 00 коп.) та з 30.09.2017 по 31.08.2018 (по 2 000 грн. 00 коп.), оскільки періоди прострочення зобовязання за цими платежами входили до періоду, заявленого позивачем для стягнення пені.

Таким чином, за розрахунком суду пеня, нарахована за загальний період з 12.02.2018 по 14.02.2019, становить 3 460 грн. 24 коп. Решта позовних вимог в цій частині задоволенню не підлягає.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку 3% річних судом встановлено, що до стягнення з відповідача підлягає сума 3% річних за загальний період з 01.10.2016 по 14.02.2019 у розмірі 1 695 грн. 50 коп. Решта позовних вимог в цій частині задоволенню не підлягає, у звязку із невірним визначенням позивачем періоду для їх нарахування.

За результатами перевірки розрахунку інфляційних втрат, виконаного позивачем, судом встановлено, що інфляційні за загальний період з жовтня 2016 по січень 2019 складають суму 6 254 грн. 96 коп. та підлягають стягненню з відповідача. Решта позовних вимог в цій частині задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За встановлених обставин, відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобовязання, чим порушив умови укладеного із позивачем договору та вищевказані приписи чинного законодавства, тому позовні вимоги позивача про стягнення 42 000 грн. 00 коп. основного боргу, 3 460 грн. 24 коп. пені, 1 695 грн. 50 коп. 3% річних, 6 254 грн. 96 коп. інфляційних втрат є обґрунтованими і підлягають задоволенню. У решті позову слід відмовити.

Згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, ч. 9 ст. 165, ст. ст. 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Дніпропетровськавтотранссервіс" (49005, м. Дніпро, вул. Жуковського, 23, ) на користь Державного підприємства "Державний автотранспортний науково-дослідний і проектний інститут" (03113, м. Київ, пр. Перемоги, 57, ) 42 000 грн. 00 коп. (сорок дві тисячі грн. 00 коп.) основного боргу, 3 460 грн. 24 коп. (три тисячі чотириста шістдесят грн. 24 коп.) пені, 1 695 грн. 50 коп. (одну тисячу шістсот девяносто пять грн. 50 коп.) 3% річних, 6 254 грн. 96 коп. (шість тисяч двісті пятдесят чотири грн. 96 коп.) інфляційних втрат, 1 394 грн. 25 коп. (одну тисячу триста девяносто чотири грн. 25 коп.) витрат по сплаті судового збору.

У решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено 03.05.2019