ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" квітня 2019 р. Справа № 924/1204/18

м. Хмельницький

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Танасюк О.Є., при секретарі судового засідання Ключки Н.М., розглянувши матеріали справи

за позовом публічного акціонерного товариства "Управління будівництва Хмельницької АЕС", Хмельницька область, м. Нетішин

до головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, м. Хмельницький

про визнання права на здійснення господарської діяльності по зняттю та перенесенню ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) на земельній ділянці родовища будівельних пісків „Стариця ІІ Західна ділянка на території Нетішинської міської ради, кадастровий №:03:002:1089 з 14.06.2018р.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - згідно ордеру від 25.03.19р.

від відповідача: ОСОБА_2 - згідно довіреності № 0-22-0.6-170/62-18 від 27.11.18р.

Рішення приймається 18.04.2019р., оскільки в судовому засіданні 21.03.2019р. постановлялася ухвала про відкладення судового засідання, а 02.04.2019р. - ухвала про оголошення перерви.

У судовому засіданні згідно зі ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

21.12.2018р. до господарського суду Хмельницької області надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства "Управління будівництва Хмельницької АЕС", Хмельницька область, м. Нетішин до головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, м. Хмельницький про визнання права на здійснення господарської діяльності по зняттю та перенесенню ґрунтового покриву (родючого шару грунту) на земельній ділянці родовища будівельних пісків „Стариця ІІ Західна ділянка на території Нетішинської міської ради, кадастровий №:03:002:1089 з 14.06.2018р.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.12.2018р. даний позов передано на розгляд судді Танасюк О.Є.

Ухвалою суду від 26.12.2018р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21 січня 2019 р.

Ухвалою суду від 21.01.2019р. відкладено підготовче засідання по справі №924/1204/18 на 26 лютого 2019 р.

26 лютого 2019 р. судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 11:00 год. "14" березня 2019 року.

14 березня 2019 року судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 21 березня 2019 року.

21 березня 2019 року судом постановлено ухвалу про відкладення судового засідання на 02 квітня 2019 року.

02.04.2019р. судом постановлено ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні до 18 квітня 2019 року.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

ПАТ "Управління будівництва Хмельницької АЕС", Хмельницька область, м. Нетішин звернулось до суду із позовом до головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, м. Хмельницький про визнання права на здійснення господарської діяльності по зняттю та перенесенню ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) на земельній ділянці родовища будівельних пісків „Стариця ІІ Західна ділянка на території Нетішинської міської ради, кадастровий №:03:002:1089 з 14.06.2018р.

В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Нетішинської міської ради від 27.03.2007р. № 46 погоджено клопотання ПАТ "УБ ХАЕС" щодо надання дозволу на геологічне вивчення корисних копалин земельної ділянки площею 26,3781 га, яка прилягає до кар'єру "Стариця ІІ". Рішенням Славутської районної ради Хмельницької області № 12 від 14.12.2007р. погоджено клопотання ПАТ "УБ ХАЕС" про надання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення ділянки площею 26,3781 га з метою розширення кар'єру "Стариця II". Рішенням Нетішинської міської ради від 29.09.2009р. № 34 погоджено клопотання ПАТ "УБ ХАЕС" про надання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення ділянки площею 26,3781 га з метою розширення кар'єру "Стариця II". Державна служба геології та надр надала Спеціальний дозвіл на користування надрами № 5300 від 13.01.2011р. на родовище "Стариця II Західна ділянка". Згідно Повідомлення Славутської РДА від 24.03.2014р. зауважень та пропозицій громадських організацій та окремих громадян щодо наміру ПАТ "УБ ХАЕС" стосовно розробки родовищ будівельних пісків "Стариця II Західна ділянка" за період 30 календарних днів з моменту опублікування повідомлення в газеті "Трудівник полісся" від 20.02.2014р. № 8 - відсутні. 16 жовтня 2014р. Хмельницька обласна рада прийняла Рішення № 31-26/2014 про надання ПАТ "УБ ХАЕС" гірничого відводу для розробки родовища пісків Стариця II Західна ділянка. Хмельницька обласна рада надала АКТ про надання гірничого відводу на розробку родовища пісків Стариця II Західна ділянка № 80 від 22 жовтня 2014р.

Також стверджує, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 05.08.2016р. № 22-20091-СГ затверджено проект землеустрою земельної ділянки зі зміною цільового призначення із земель сільськогосподарського призначення в землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов'язані з користуванням надрами, змінено цільове призначення земельної ділянки кадастровий № :03:002:1089 площею 19,6124 га. з віднесенням до категорії земель промисловості транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення, зобов'язано ПАТ "УБ ХАЕС" відшкодувати втрати сільськогосподарського виробництва в сумі 136040 грн. (витрати відшкодовано) і приступити до використання землі після встановлення її меж в натурі (на місцевості) та здійснення державної реєстрації прав оренди у Державному реєстрі речових прав. Розпорядженням № 554/3016-р від 05.12.2016р. Хмельницької ОДА затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов'язані з користуванням надрами та передано в оренду земельну ділянку до 13.01.2029р. кадастровий № :03:002:1089 площею 19,6124 га.

При цьому зауважує, що позивач за власні кошти провів нормативно-грошову оцінку земельної ділянки. 31.08.2017р. ПАТ УБ ХАЕС укладено із Славутською РДА Хмельницької області Договір № 2 оренди земельної ділянки кадастровий № :03:002:1089, строк дії договору - до 13.01.2029р. з правом пролонгації. Розпорядженням ХОДА від 05.10.2017р. № 879/2017-р для ПАТ "УБ ХАЕС" надано дозвіл на розроблення робочого проекту землеустрою щодо зняття верхнього родючого шару земельної ділянки кадастровий № :03:002:1089 площею 19,6124 га. Право оренди земельної ділянки кадастровий № :03:002:1089 площею 19,6124 та зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.11.2017р..

Стверджує, що наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.01.2005р. № 1 затверджено Порядок видачі та анулювання спеціальних дозволів на зняття та перенесення грунтового покриву (родючого шару грунту) земельних ділянок, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20 січня 2005 р. за N 70/10350. Дозвіл на зняття та перенесення грунтового покриву (родючого шару грунту) земельної ділянки надається територіальним органом Держгеокадастру - Головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області. З 01.01.2015р. послуги територіальних органів Держгеокадастру надаються через центри надання адміністративних послуг, які утворені при місцевих державних адміністраціях та органах місцевого самоврядування.

Позивач звертає увагу суду на те, що 29.03.2018р. позивач через адміністратора подав документи, згідно переліку, та заяву № 1104/67 від 28.03.2018р. з метою отримання дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки у зв'язку з проведенням розробки родовища будівельних пісків Стариця II Західна ділянка. Листом відповідача № 19-22-0.4-228/60-18 від 03.04.2018р. у видачі позивачу дозволу відмовлено. Наказу про видачу дозволу або про відмову у видачі дозволу не оформлялось. Відмова у листі вмотивована тим, що поданий робочий проект не затверджено наказом ПАТ УБ ХАЕС. Вказані недоліки позивач усунув (видав відповідний наказ про затвердження проекту) і 17.05.2018р. повторно звернувся до відповідача із заявою № 1104/104 з метою отримання дозволу на зняття та перенесення грунтового покриву (родючого шару грунту) земельної ділянки у зв'язку з проведенням розробки родовища будівельних пісків Стариця II Західна ділянка.

Повторну заяву № 1104/104 відповідач розглядав 15 робочих днів замість 5 робочих днів, тому з 14 червня 2018р. позивач має право на здійснення господарської діяльності по зняттю та перенесенню грунтового покриву (родючого шару грунту) на земельній ділянці родовища будівельних пісків Стариця II Західна ділянка на території Нетішинської міської ради кадастровий № :03:002:1089 на підставі ч. 6 ст. 41 Закону України Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності. Листом № 19-22-0.4-482/60-18 від 07.06.2018р. у видачі дозволу відмовлено. Наказу про видачу дозволу або про відмову у видачі дозволу не оформлялось. Відмова у вказаному листі мотивована тим, що у робочому проекті не регламентовані напрямки рекультивації земельних ділянок, які будуть підлягати землеванню, не вказаний вид землювання згідно ГОСТу 17.5.3.05-84 та графік його проведення. Однак позивач стверджує, що робочий проект чітко передбачає землювання відповідно до вказаного ГОСТу.

У відзиві на позов від 14.01.2019р. відповідач зазначає, що спірні правовідносини регулюються Земельним кодексом України, Законами України Про охорону земель, Про землеустрій та Порядком видачі та анулювання спеціальних дозволів на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок, затвердженим Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.12.2005 №1.

Також відповідач наголошує, що до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області 29 березня 2018 року звернувся Позивач з метою отримання дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) у зв'язку з проведенням розробки родовища будівельних пісків Стариця II Західна ділянка. Однак, поданий робочий проект 30.03.2018 містив нові проектні рішення, умови зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту та порядок проведення рекультивації порушених земель, які у робочому проекті поданому 23.01.2018 були відсутні. Разом з тим, зміни, внесені до зазначеного робочого проекту не регламентовано, не погоджено та не затверджено наказом ПАТ Управління будівництва Хмельницької АЕС відповідно до вимог статті 186і Земельного кодексу України. Заява про видачу дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки у зв'язку з проведенням розробки родовища будівельних пісків Стариця II Західна ділянка вих. №1104/104 від 17.05.2018 надійшла у Головне управління 21.05.2018, тому перебіг строку розгляду заяви починається з 22.05.2018 (відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України), також, у травні 2018 року 27.05.2018 (відповідно до розпорядження КМУ від 11.01.2018 №1-р). святковим днем, який, відповідно до статті 67 Кодексу законів про працю, переноситься на 28.05.2018, тобто Головне управління не пропустило строк розгляду заяви Позивача вих. №1104/104 від 17.05.2018, тому немає підстав для визнання права на здійснення господарської діяльності по зняттю та перенесенню ґрунтового покриву родючого шару ґрунту) на земельній ділянці родовища будівельних пісків Стариця II Західна ділянка на території Нетішинської міської ради, кадастровий номер :03:002:1089 з 14.06.2018 року.

У відповіді на відзив від 17.01.2019р. позивач наголошує на тому, що відсутність належним чином оформленого наказу відповідача про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) на земельній ділянці, після спливу встановленого законом строку розгляду заяви позивача, не зважаючи на надсилання заявнику листів про розгляд заяви, свідчить про те, що відповідач не прийняв жодного рішення з тих, які він повинен ухвалити за законом.

У запереченні на відповідь на відзив від 04.03.2019р. відповідач наголошує на тому, що відповідач (Головне управління) не є колегіальним органом, а мотивована відмова (лист) приймаються керівником Головного управління одноособово. Оскільки законодавством (ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України) не передбачено надання відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою саме у формі рішення, а також враховуючи, що лист-відповідь - це лист, що містить відомості, за які попередньо було зроблено запит, то офіційний лист Головного управління (відповідача) можна вважати належним документом щодо надання відповіді про відмову в задоволенні клопотання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою. Наголошує, що обраний позивачем спосіб захисту можливих порушених прав, суперечить нормам цивільного та господарського права (п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України та ст. 20 Господарського кодексу України).

У письмових поясненнях від 06.03.2019р. позивач щодо обраного способу захисту стверджує, що позивач не може приступити до використання земельної ділянки, оскільки відповідач цьому навмисне перешкоджає, безпідставно не визнаючи право позивача на зняття та перенесення ґрунтового покриву родючого шару. Частиною 6 статті 4і Закону України Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності встановлено, що у разі якщо у встановлений законом строк суб'єкту господарювання не видано документ дозвільного характеру або не прийнято рішення про відмову у його видачі, через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру суб'єкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Стверджує, що відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) на земельній ділянці, після спливу встановленого законом строку розгляду заяви позивача, не зважаючи на надсилання заявнику листів про розгляд заяви, свідчить про те, що відповідач не прийняв жодного рішення з тих, які він повинен ухвалити за законом. Фактично відповідач перешкоджає господарській діяльності позивача, порушуючи право позивача на використання земельної ділянки.

28 січня 2019р. відповідач надав позивачу повідомлення про виклик для надання пояснень з питань, пов'язаних з порушенням земельного законодавства (оскільки позивач розпочав роботи по зняттю шару ґрунту). Відповідачу були надані усні та письмові пояснення (№ 102/23 від 12.02.2019р. - вхідний № 19-412/0/1-19 від 13.02.2019р.).

У письмових поясненнях від 10.04.2019р. позивач звертає увагу суду на те, що даний спір має приватноправовий характер, оскільки обумовлений порушенням приватного права позивача як конкретного суб'єкта, що підлягає захисту у спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин ( навіть в тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу можуть призвести управлінські дії відповідача як суб'єктів владних повноважень). Наголошує на тому, що відповідач порушив майновий інтерес позивача здійснювати роботи по видобуванню піску, в зв'язку з чим виникає пов'язане з ним право на здійснення господарської діяльності.

На думку позивача, саме управлінські дії (бездіяльність) Держгеокадастру призвели до виникнення приватного (а не публічного) права ПАТ "УБ ХАЕС" з 14 червня 2018р. здійснювати господарську діяльність по зняттю родючого шару грунту, оскільки своєчасно Держгеокадастр на заяву ПАТ "УБ ХАЕС" не прийняв ніякого рішення про надання дозволу або про відмову у наданні дозволу, що підтверджується рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.12.2018р. та постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2019р. по справі №2240/3215/18.

Стосовно наявності спору позивач наголошує на тому, що у письмовому відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечує факт несвоєчасного розгляду заяви позивача про надання дозволу (у зв'язку з чим виникає право позивача на здійснення господарської діяльності).

Стверджує, що правовідносини між сторонами стосовно права позивача на здійснення господарської діяльності по зняттю та перенесенню ґрунтового покриву з 14 червня 2018р. являються не врегульованими, що підтверджує наявність спору.

Стосовно дії права на здійснення господарської діяльності по зняттю та перенесенню родючого шару ґрунту у часі позивач зазначає, що має право на здійснення господарської діяльності на період дії вказаного Договору - до 13.01.2029р., тобто право позивача в часі може бути реалізовано з 14.06.2018р. та тривати в межах дії Договору оренди і підстав для обмеження такого права немає.

Також представником відповідача 18.04.2019р. на адресу суду надано копію дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву родючого шару ґрунту земельної ділянки від 17.04.2019р. № 19-22-0.41-2413/2-19, виданий головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області публічному акціонерному товариству "Управління будівництва Хмельницької АЕС" (дійсний до 13.01.2029р.).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечує з підстав, викладених у відзиві на позов та запереченні.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПАТ "УБ ХАЕС" здійснює діяльність відносно добування піску, гравію, глин і каоліну, при цьому основним видом діяльності 42.99 є будівництво інших споруд.

Рішенням Нетішинської міської ради від 27.03.2007 №46 погоджено клопотання ПАТ "УБ ХАЕС" щодо надання дозволу на геологічне вивчення корисних копалин земельної ділянки площею 26,3781 га, яка прилягає до кар'єру "Стариця II".

Згідно з рішенням Славутської районної ради Хмельницької області №12 від 14.12.2007, встановлено, що клопотання ПАТ "УБ ХАЕС" про надання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення ділянки площею 26,3781 га з метою розширення кар'єру "Стариця II" погоджено.

Рішенням Нетішинської міської ради від 29.09.2009 № 34 погоджено клопотання ПАТ "УБ ХАЕС" про надання спеціального дозволу на користування надрами з метою геологічного вивчення ділянки площею 26,3781 га з метою розширення кар'єру "Стариця II".

Державна служба геології та надр надала ПАТ "УБ ХАЕС" спеціальний дозвіл на користування надрами № 5300 від 13.01.2011 на родовище "Стариця II Західна ділянка".

З повідомлення Славутської РДА від 24.03.2014 вбачається, що будь-які зауваження та пропозиції громадських організацій та окремих громадян щодо наміру ПАТ "УБ ХАЕС" стосовно розробки родовищ будівельних пісків "Стариця II Західна ділянка" за період 30 календарних днів з моменту опублікування повідомлення в газеті "Трудівник полісся" від 20.02.2014 № 8, відсутні.

Хмельницькою обласною радою 16.10.2014 прийняте рішення № 31-26/2014 про надання ПАТ "УБ ХАЕС" гірничого відводу для розробки родовища пісків "Стариця II Західна ділянка".

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 05.08.2016 № 22-20091-СГ затверджено проект землеустрою земельної ділянки зі зміною цільового призначення із земель сільськогосподарського призначення в землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов'язані з користуванням надрами, змінено цільове призначення земельної ділянки кадастровий № :03:002:1089 площею 19,6124 га. з віднесенням до категорії земель промисловості транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення, зобов'язано ПАТ "УБ ХАЕС" відшкодувати втрати сільськогосподарського виробництва в сумі 136040 грн, які були сплачені позивачем, та приступити до використання землі після встановлення її меж в натурі (на місцевості) та здійснення державної реєстрації прав оренди у Державному реєстрі речових прав.

Згідно розпорядження № 554/3016-р від 05.12.2016 Хмельницькою ОДА затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов'язані з користуванням надрами та передано в оренду земельну ділянку до 13.01.2029 кадастровий № :03:002:1089 площею 19,6124 га.

Відповідно до вказаного вище розпорядження, 31.08.2017 ПАТ "УБ ХАЕС" укладено договір №2 оренди земельної ділянки кадастровий № :03:002:1089 із Славутською РДА Хмельницької області строком до 13.01.2029 з правом його пролонгації.

Розпорядженням Хмельницької ОДА від 05.10.2017 №879/2017-р для ПАТ "УБ ХАЕС" надано дозвіл на розроблення робочого проекту землеустрою щодо зняття верхнього родючого шару земельної ділянки кадастровий №:03:002:1089 площею 19,6124 га.

Позивач 14.12.2017р. звернувся до відповідача з заявою №1104/284 від 13.12.2017 про отримання дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки у зв'язку з проведенням розробки родовища будівельних пісків "Стариця II Західна ділянка".

05.01.2018р. позивач отримав відмову у наданні дозволу, яка вмотивована тим, що робочий проект землеустрою не погоджений відповідачем, та зазначено, що проект потребує погодження структурним підрозділом у сфері містобудування та архітектури Нетішинської міської ради та що в проекті землеустрою відсутні матеріали ґрунтових обстежень.

29.03.2018р. позивач через адміністратора подав документи, згідно переліку, та заяву № 1104/67 від 28.03.2018р. з метою отримання дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки у зв'язку з проведенням розробки родовища будівельних пісків Стариця II Західна ділянка.

Листом відповідача № 19-22-0.4-228/60-18 від 03.04.2018р. у видачі позивачу дозволу відмовлено. Відмова у листі вмотивована тим, що поданий робочий проект не затверджено наказом ПАТ УБ ХАЕС.

17.05.2018р. позивач повторно звернувся до відповідача із заявою № 1104/104 з метою отримання дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару грунту) земельної ділянки у зв'язку з проведенням розробки родовища будівельних пісків Стариця II Західна ділянка.

Листом № 19-22-0.4-482/60-18 від 07.06.2018р. позивачу у видачі дозволу відмовлено. Відмова у вказаному листі мотивована тим, що у робочому проекті не регламентовані напрямки рекультивації земельних ділянок, які будуть підлягати землеванню, не вказаний вид землювання згідно ГОСТу 17.5.3.05-84 та графік його проведення.

Також позивачем надано рішення від 05 грудня 2018 року, яким Хмельницьким окружним адміністративним судом у справі № 2240/3215/18 адміністративний позов публічного акціонерного товариства "Управління будівництва Хмельницької АЕС" до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії - задоволено частково. Визнано протиправною та скасувано відмову Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області №19-22-0.41-886/60-18 від 05.09.2018 у наданні дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) на земельній ділянці родовища будівельних пісків "Стариця ІІ Західна ділянка" на території Нетішинської міської ради кадастровий №:03:002:1089. Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повторно розглянути питання щодо видачі публічному акціонерного товариства "Управління будівництва Хмельницької АЕС" дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) на земельній ділянці родовища будівельних пісків "Стариця ІІ Західна ділянка" на території Нетішинської міської ради кадастровий №:03:002:1089 та прийняти рішення у встановленому порядку. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2019р. вказане рішення залишено без змін.

Представником відповідача 18.04.2019р. надано копію дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву родючого шару ґрунту земельної ділянки від 17.04.2019р. № 19-22-0.41-2413/2-19, який, на виконання рішення суду у справі № 2240/3215/18, виданий головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області публічному акціонерному товариству "Управління будівництва Хмельницької АЕС" (дійсний до 13.01.2029р.).

Позивач, з огляду на фактичні обставини справи, вважає , що відповідач перешкоджає господарській діяльності позивача, а тому з метою захисту свого порушеного права на використання земельної ділянки звернувся з вказаним позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу . У разі порушення цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту , який залежить від виду порушення та від наявності чи відсутності між сторонами зобов'язальних правовідносин . Тобто потерпіла особа не звертається з усіма передбаченими вимогами до суду, а обирає той спосіб захисту , який відповідає характеру порушення її права чи інтересу.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права.

ОСОБА_3 Верховного Суду у постанові від 22.08.2018 по справі № 925/1265/16 дійшла висновку, що під способами захисту суб'єктивних земельних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи правоохоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Згідно ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Відповідно до ст.1 Земельного кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Використання власності на землю не може завдавати шкоди правам і свободам громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ст.2 Земельного кодексу України, суб'єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об'єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Згідно ст.1 Закону України "Про охорону земель" від 19.06.2003 №962-IV, ґрунт - природно-історичне органо-мінеральне тіло, що утворилося на поверхні земної кори і є осередком найбільшої концентрації поживних речовин, основою життя та розвитку людства завдяки найціннішій своїй властивості - родючості. Земля - поверхня суші з ґрунтами, корисними копалинами та іншими природними елементами, що органічно поєднані та функціонують разом з нею.

Правові та організаційні засади функціонування дозвільної системи у сфері господарської діяльності і встановлює порядок діяльності дозвільних органів, уповноважених видавати документи дозвільного характеру, та адміністраторів визначає Закон України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" від 06.09.2005 №2806-IV.

Відповідно до ст.1 Закону №2806-IV, дозвільна система у сфері господарської діяльності - сукупність урегульованих законодавством відносин, які виникають між дозвільними органами, адміністраторами та суб'єктами господарювання у зв'язку з видачею документів дозвільного характеру, переоформленням, анулюванням документів дозвільного характеру. Дозвільні органи - суб'єкти надання адміністративних послуг, їх посадові особи, уповноважені відповідно до закону видавати документи дозвільного характеру.

Документ дозвільного характеру - дозвіл, висновок, рішення, погодження, свідоцтво, інший документ в електронному вигляді (запис про наявність дозволу, висновку, рішення, погодження, свідоцтва, іншого документа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), який дозвільний орган зобов'язаний видати суб'єкту господарювання у разі надання йому права на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності та/або без наявності якого суб'єкт господарювання не може проваджувати певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності.

Об'єкт, на який видається документ дозвільного характеру - природні ресурси, земельна ділянка, ґрунтовий покрив земельних ділянок, споруда, будівля, приміщення, устаткування, обладнання та механізми, що вводяться в експлуатацію або проектуються, окрема операція, господарська діяльність певного виду, робота та послуга, а також документи, які використовуються суб'єктом господарювання у процесі проходження погоджувальної (дозвільної) процедури (проектна документація на будівництво об'єктів, землевпорядна документація, містобудівна документація, гірничий відвід).

Спеціально уповноважений орган з питань дозвільної системи у сфері господарської діяльності (далі - уповноважений орган) - центральний орган виконавчої влади, визначений Кабінетом ОСОБА_4 України.

Відповідно до ч.2 ст.168 Земельного кодексу України, власники земельних ділянок та землекористувачі не мають права здійснювати зняття та перенесення ґрунтового покриву земельних ділянок без спеціального дозволу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, крім випадків передбачених цим кодексом.

Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.01.2005 № 1 затверджено "Порядок видачі та анулювання спеціальних дозволів на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок" (далі - Порядок), який визначає процедуру видачі та анулювання спеціальних дозволів на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок.

Пунктом 1.3 Порядку передбачено, що вимоги Порядку щодо отримання дозволів на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок є обов'язковими для власників земельних ділянок та землекористувачів, діяльність яких пов'язана з порушенням поверхневого (родючого) шару ґрунту.

Розділом 2 Порядку встановлено, що ґрунтовий покрив земельних ділянок - поверхневий шар ґрунту, який характеризується родючістю. Спеціальний дозвіл на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельних ділянок (далі - дозвіл) - це офіційний документ, який видається на підставі затвердженого в установленому законом порядку проекту землеустрою і дає право власнику земельної ділянки чи землекористувачу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки.

Відповідно до п.3.1, 3.3 Порядку, власники земельних ділянок та землекористувачі, які проводять гірничодобувні, геологорозвідувальні, будівельні та інші роботи, зобов'язані отримати дозвіл на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки, якщо це призводить до порушення поверхневого (родючого) шару ґрунту.

Дозвіл видається на підставі затвердженого в установленому законом порядку проекту землеустрою, у якому повинні бути визначені умови зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту та порядок проведення рекультивації порушених земель. Якщо в проекті ці умови не визначені чи визначені в неповному обсязі, відповідний орган спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів (Держкомзему України /далі - Держкомзему/) відмовляє у видачі дозволу.

Згідно п.3.4, 3.5 Порядку, визначено, що згідно пункту "з" статті 25, статті 26 Закону України "Про землеустрій" робочі проекти землеустрою щодо рекультивації порушених земель мають право розробляти юридичні та фізичні особи, які отримали ліцензії на проведення робіт із землеустрою.

Проект землеустрою повинен бути розроблений відповідно до вимог законодавчих та нормативно-правових актів, які регламентують порядок розробки, розгляду, погодження, затвердження та внесення змін до проектів землеустрою.

Частиною 2 статті 26 Закону України "Про землеустрій" визначено, що розробниками документації із землеустрою є зокрема, юридичні особи, що володіють необхідним технічним і технологічним забезпеченням та у складі яких працює за основним місцем роботи не менше двох сертифікованих інженерів-землевпорядників. які є відповідальними за якість робіт із землеустрою.

Пунктом 2 статті 54 Закону України "Про землеустрій" встановлено, що робочі проекти землеустрою розробляються на підставі рішення Верховної ОСОБА_4 Автономної "Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Пунктом 4.1 Порядку встановлено, що для отримання дозволу власник земельної ділянки, землекористувач або їх представник звертається із письмовою заявою до відповідного органу Держкомзему.

Відповідно до п.4.2 Порядку, до заяви додаються такі документи: копія документа, що посвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою; копія паспорта громадянина (для військових - посвідчення офіцера; юридичних осіб - копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, копія статуту (положення), інформація щодо прізвища, ім'я та по батькові керівника (заступника), а також особи, відповідальної за додержання умов зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту, їх номери телефонів; представників - копія паспорта громадянина /посвідчення офіцера/, довіреність на отримання дозволу, інформація щодо прізвища, ім'я та по батькові особи, відповідальної за додержання умов зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту, її номер телефону); проект землеустрою із зазначенням його розробника, копія ліцензії на проведення робіт із землеустрою; копія агрохімічного паспорта земельної ділянки; копія договору на виконання земляних робіт (у разі, якщо заявник уклав договір на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) земельної ділянки з іншою фізичною чи юридичною особою), прізвище, ім'я та по батькові особи, відповідальної за додержання умов зняття, збереження і використання родючого шару ґрунту, її номер телефону; копія документа, що підтверджує сплату коштів за відшкодування втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва (у разі їх наявності).

Згідно п.4.5 Порядку, за результатами розгляду матеріалів інспекційний орган Держкомзему видає дозвіл чи відмовляє у його видачі. У разі відмови у видачі дозволу інспекційний орган Держкомзему письмово повідомляє про це заявника із зазначенням причин відмови.

Відповідно до ч.5 ст. 4/1 Закону №2806-IV, підставами для відмови у видачі документа дозвільного характеру є: подання суб'єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком; виявлення в документах, поданих суб'єктом господарювання, недостовірних відомостей; негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру.

Відмова у видачі документа дозвільного характеру за підставами, не передбаченими законами, не допускається.

Отже, отримання позивачем дозволу на здійснення господарської діяльності по зняттю та перенесенню ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) на земельній ділянці є дозвільною процедурою у розумінні ст. 1 Закону України Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності, відтак, на дану процедуру поширюються норми зазначеного закону.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку про те, що перелік документів, подання яких необхідне для винесення рішення про надання дозволу або відмову у його наданні, строк розгляду заяви та доданих до неї документів, форма рішення дозвільного органу визначені Законом України Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності, іншими правовими актами.

Відповідно до абз. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України від 06.09.2005 № 2806-IV Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності принцип мовчазної згоди - принцип, згідно з яким суб'єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру, за умови якщо суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою подано в установленому порядку заяву та документи в повному обсязі, але у встановлений законом строк документ дозвільного характеру або рішення про відмову у його видачі не видано або не направлено.

Частиною 6 ст. 4-1 Закону України „Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності унормовано, що строк видачі документів дозвільного характеру становить десять робочих днів, якщо інше не встановлено законом. Документи дозвільного характеру видаються безоплатно, на необмежений строк, якщо інше не встановлено законом. У разі якщо у встановлений законом строк субєкту господарювання не видано документ дозвільного характеру або не прийнято рішення про відмову у його видачі, через десять робочих днів з дня закінчення встановленого строку для видачі або відмови у видачі документа дозвільного характеру субєкт господарювання має право провадити певні дії щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності. Відмітка в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про дату прийняття заяви є підтвердженням подання заяви та документів державному адміністратору або дозвільному органу. Днем видачі документа дозвільного характеру вважається останній день строку розгляду заяви дозвільним органом, передбаченого законом.

Наступні обставини в сукупності свідчать про виконання особою вимог закону щодо звернення до відповідного органу для отримання певного дозвільного документа включає: субєктом господарювання подані всі визначені законом документи для отримання дозволу, що підтверджується копією заяви (опису прийнятих документів) з відміткою про дату їх прийняття; закінчення строку розгляду поданих документів - 10 робочих днів від дня подання заяви; відсутність/несвоєчасність відповіді відповідного органу Держкомзему по суті поданої заяви.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що відповідач протягом 10 робочих днів повинен був розглянути заяву позивача та прийняти рішення про видачу субєкту господарювання документу дозвільного характеру або прийняти рішення про відмову у його видачі, проте, як свідчать матеріали справи, відповідачем, у визначений законодавством строк, відповідного рішення за результатами розгляду заяв позивача не прийнято.

Судом враховується, що 17.05.2018р. позивач повторно звернувся до відповідача із заявою № 1104/104 з метою отримання дозволу на зняття та перенесення ґрунтового покриву (родючого шару грунту) земельної ділянки у зв'язку з проведенням розробки родовища будівельних пісків Стариця II Західна ділянка. Листом № 19-22-0.4-482/60-18 від 07.06.2018р. позивачу у видачі дозволу відмовлено. Відмова у вказаному листі мотивована тим, що у робочому проекті не регламентовані напрямки рекультивації земельних ділянок, які будуть підлягати землеванню, не вказаний вид землювання згідно ГОСТу 17.5.3.05-84 та графік його проведення.

Тобто, як вбачається з матеріалів справи, листом № 19-22-0.4-482/60-18 від 07.06.2018р. позивачу у видачі дозволу відмовлено, тобто після закінчення строку, встановленого ч.1 ст.4-1 Закону України „Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності.

Враховуючи наведене, відповідачем порушено визначену процедуру розгляду відповідних заяв та повідомлення позивача, як заявника, про прийняте рішення про відмову у його прийнятті.

Разом з тим, алгоритм дій суб'єкта господарювання у разі застосування принципу мовчазної згоди наведено у листі Державної регуляторної служби України від 07.07.2015 "Щодо надання роз'яснення з деяких питань застосування принципу мовчазної згоди" та рекомендовано суб'єктам господарювання, у разі невиконання дозвільним органом свого юридичного обов'язку, направляти рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомлення про вручення до дозвільного органу "повідомлення про початок роботи", застосовуючи право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності, отримане за принципом мовчазної згоди (із зазначенням дати).

Крім того диспозицією частини шостої статті 4-1 Закону передбачено, що у випадку невиконання дозвільним органом свого юридичного обов'язку (в установлений Законом строк видати документ дозвільного характеру або направити повідомлення про відмову у його видачі) тобто через свою бездіяльність, суб'єкт господарювання набуває право на провадження певних дій щодо здійснення господарської діяльності або видів господарської діяльності без отримання відповідного документа дозвільного характеру.

Таким чином, юридичний факт, який полягає у бездіяльності дозвільного органу, стає передумовою для виникнення правовідносин, у яких суб'єкт господарювання може застосувати принцип мовчазної згоди.

При цьому дії дозвільного органу, які пов'язані з несвоєчасним направленням суб'єкту господарювання рішення, листа про відмову у видачі документу дозвільного характеру, не створюють для нього (суб'єкта) ніяких правових наслідків, оскільки виконання таких дій дозвільним органом здійснюється з порушенням умов, зазначених у диспозиції абзацу сьомого частини п'ятої статті 4-1 Закону.

За таких обставин дії дозвільного органу не потрапляють під визначення поняття "юридичний факт".

Враховуючи вищевикладене, право суб'єкта господарювання на застосування принципу мовчазної згоди не може бути змінене або припинене у зв'язку із направленням дозвільним органом рішення, листа про відмову у видачі документа дозвільного характеру із порушенням строків, встановлених абзацом сьомим частини п'ятої статті 4-1 Закону. Таким чином, оскільки головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області не виконало як дозвільний орган свого юридичного обов'язку (в установлений Законом строк видати документ дозвільного характеру або направити повідомлення про відмову у його видачі), публічне акціонерне товариство "Управління будівництва Хмельницької АЕС", як суб'єкт господарювання набуває право на провадження господарської діяльності по зняттю та перенесенню ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) на земельній ділянці родовища будівельних пісків „Стариця ІІ Західна ділянка на території Нетішинської міської ради, кадастровий №:03:002:1089 без отримання відповідного документа дозвільного характеру з останнього дня строку розгляду заяви дозвільним органом з 14.06.2018року.

Зважаючи на вищезазначене, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування принципу мовчазної згоди до регулювання даних правовідносин та відповідно про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання за позивачем права на здійснення господарської діяльності по зняттю та перенесенню ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) на земельній ділянці родовища будівельних пісків „Стариця ІІ Західна ділянка на території Нетішинської міської ради, кадастровий №:03:002:1089 з 14.06.2018р. до 17.04.2019р.

При цьому, судом враховується, що 17.04.2019р. головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області видано дозвіл (на зняття та перенесення ґрунтового покриву родючого шару ґрунту земельної ділянки) за номером № 19-22-0.41-2413/2-19, який надає право публічному акціонерному товариству "Управління будівництва Хмельницької АЕС" здійснювати до 13.01.2029р. зняття та перенесення ґрунтового покриву родючого шару ґрунту земельної ділянки родовища будівельних пісків „Стариця ІІ Західна ділянка на території Нетішинської міської ради, кадастровий №:03:002:1089.

Тому у позовній вимозі в частині визнання за позивачем права на здійснення господарської діяльності по зняттю та перенесенню ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) на земельній ділянці родовища будівельних пісків „Стариця ІІ Західна ділянка на території Нетішинської міської ради, кадастровий №:03:002:1089 без встановлення конкретного строку на здійснення господарської діяльності (тобто безстроково) належить відмовити.

Відповідно до Рекомендації Комітету ОСОБА_4 Європи N R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_4 11.03.80 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17 грудня 2004 року у справі "Педерсен і Бодсгор проти Данії" зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних державних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї.

Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта.

Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 року у справі "Волохи проти України" (заява N 23543/02) при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є "передбачуваною", якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. "… надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання".

Отже, як вбачається з наведених судових рішень, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб'єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з у рахуванням принципу верховенства права.

Зміст компетенції органу виконавчої влади складають його повноваження - певні права та обов'язки органу діяти, вирішуючи коло справ, визначених цією компетенцією. В одних випадках це зміст прав та обов'язків (право діяти чи утримуватися від певних дій). В інших випадках органу виконавчої влади надається свобода діяти на свій розсуд, тобто оцінюючи ситуацію, вибирати один із кількох варіантів дій (або утримуватися від дій) чи один з варіантів можливих рішень.

Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02)).

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

На думку суду, визнання за позивачем права на здійснення господарської діяльності по зняттю та перенесенню ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) на земельній ділянці родовища будівельних пісків „Стариця ІІ Західна ділянка на території Нетішинської міської ради (кадастровий №:03:002:1089) з 14.06.2018р. до 17.04.2019р. буде саме тим ефективним способом захисту, який забезпечить поновлення порушеного права, буде адекватним наявним обставинам та виключить подальше звернення публічного акціонерного товариства "Управління будівництва Хмельницької АЕС до суду за захистом порушених прав. При цьому, судом враховується, що публічне акціонерне товариство "Управління будівництва Хмельницької АЕС" зверталось Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в якому просить зокрема, визнати право позивача на здійснення господарської діяльності по зняттю та перенесенню ґрунтового покриву (родючого шару грунту) на земельній ділянці родовища будівельних пісків "Стариця ІІ Західна ділянка" на території Нетішинської міської ради кадастровий №:03:002:1089 з 14 червня 2018 року.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05.12.2018р. провадження у справі № 2240/3215/18 за позовом публічного акціонерного товариства "Управління будівництва Хмельницької АЕС" до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області в частині позовних вимог про визнання права публічного акціонерного товариства "Управління будівництва Хмельницької АЕС" на здійснення господарської діяльності по заняттю та перенесенню ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) на земельній ділянці родовища будівельних пісків "Стариця ІІ Західна ділянка" на території Нетішинської міської ради кадастровий номер №:03:002:1089 з 14 червня 2018 року - закрито. Роз'яснено позивачеві право звернення з даним позовом у порядку господарського судочинства до Господарського суду Хмельницької області. Ухвала набирала законної сили.

Твердження відповідача про невірно обраний позивачем спосіб захисту судом оцінюються критично. Так відповідно до ст. 20 ГК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів. Відповідно до ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України, ст. 4 ГПК право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, в тому числі іншими способами, передбаченими законом.

Позивач обрав спосіб захисту та звернувся до суду з позовом про визнання права на здійснення господарської діяльності по зняттю та перенесенню ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) на земельній ділянці. Отже, предметом доказування у даній справі є наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання такого права за позивачем та в чому конкретно полягає неправомірність дій відповідача.

При вирішенні позову про визнання права враховуються загальні приписи ст.ст. 3, 15, 16 ЦК України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про те, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб'єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб'єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов'язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Таким чином, у розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмету і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому, позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також: визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Така позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб'єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав; під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом (правова позиція Верховного Суду, викладена у постановах від 29.11.2018у справі №923/23/17; від 27.11.2018у справі №910/15453/17).

У Рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 (справа № 1-10/2004) міститься поняття охоронюваний законом інтерес, що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям права, треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загально-правовим засадам.

Позивачем у позові про визнання права на здійснення господарської діяльності може бути будь-який учасник господарських відносин, який не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв'язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Відповідачем у такому позові виступає будь-яка особа, яка сумнівається у належності права позивачеві, або не визнає за ним права господарської діяльності, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин.

Отже, сторонами у справі є особи, правовий спір яких вирішується в суді, що мають юридичну заінтересованість у результаті справи, мають комплекс процесуальних прав і обов'язків, необхідних для захисту прав, свобод та інтересів.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Як вбачається із матеріалів справи, у письмовому відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечує факт несвоєчасного розгляду заяви позивача про надання дозволу (у зв'язку з чим виникає право позивача на здійснення господарської діяльності). Тому позивачем обґрунтовано у чому саме полягає порушення його прав ( не виконання головним управлінням Держгеокадастру у Хмельницькій області як дозвільним органом свого юридичного обов'язку в установлений Законом строк щодо видачі документу дозвільного характеру або направлення повідомлення про відмову у його видачі) , які саме його права (законні інтереси) порушено відповідачем - право на провадження господарської діяльності по зняттю та перенесенню ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) на земельній ділянці.

Таким чином, позивачем, у свою чергу, доведено належними та допустимими доказами у розумінні положень статей 76, 77 ГПК України, що відповідачем порушено права та охоронювані законом інтереси позивача внаслідок бездіяльності ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області як дозвільного органу.

Судом також враховується, що відповідно до п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету ОСОБА_4 Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Суд звертає увагу на те, що позовні вимоги повинні бути доведені "поза розумним сумнівом". У цьому разі розумний сумнів не є сумнівом, що базується на чисто теоретичній можливості чи викликаний для уникнення негативних висновків. Суд повинен спиратися на всі елементи наданих йому доказів чи у разі потреби на ті, які він зможе офіційно отримати (справа Європейського суду з прав людини "Грецька справа", № 3321/67, 3322/67, 3323/67, 3344/67, доповідь Комісії від 5 листопада 1969 р.; рішення Європейського суду з прав людини по справі "Вільваража та інші проти Об'єднаного Королівства" від 30 жовтня 1991 р. № 215, § 107; рішення Європейського суду з прав людини по справі "Науменко проти України" від 10 лютого 2004 року § 109).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Згідно ст. ст. 73, 76-79 Господарського кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому, частинами ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об'єктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

При цьому судом взято до уваги приписи пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вчиненої в Римі 04.11.1950р., ратифікованої Україною 17.07.1997р. (набрала чинності для України 11.09.1997р.), якими гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків, зокрема, цивільного характеру. Одночасно, реалізація "права на суд", передбаченого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., відповідно до практики Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого, згідно із ст.32 Конвенції, поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції та протоколів до неї, включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Буланов та Купчик проти України" заяви №№ 7714/06, 23654/08 від 09.12.2010р., "Чуйкіна проти України" № 28924/04 від 13.01.2011р.).

Враховуючи вищевикладене, доведеності "поза розумним сумнівом" того що право позивача порушене саме внаслідок невизнання права на здійснення господарської діяльності по зняттю та перенесенню ґрунтового покриву відповідачем в особі уповноваженого органу ГУ Держгеокадастру в області позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача, оскільки спір виник із неправомірних дій останнього.

Керуючись ст. ст. 2, 20, 73, 74, 123, 129, 233, 238, 240, 241, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати право публічного акціонерного товариства "Управління будівництва Хмельницької АЕС (30100, Хмельницька обл., м. Нетішин, вул. Ринкова, 5, ) на здійснення господарської діяльності по зняттю та перенесенню ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) на земельній ділянці родовища будівельних пісків „Стариця ІІ Західна ділянка на території Нетішинської міської ради, кадастровий №:03:002:1089 з 14.06.2018р. до 17.04.2019р.

Стягнути з головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області (29016, м. Хмельницький, вул. Інститутська, 4/1, ) на користь публічного акціонерного товариства "Управління будівництва Хмельницької АЕС (30100, Хмельницька обл., м. Нетішин, вул. Ринкова, 5, ) 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Видати наказ.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст.256 ГПК України).

Порядок подання апеляційної скарги визначений ст.257 ГПК України.

Повне рішення складено 25.04.2019р.

Суддя О.Є. Танасюк

Віддрук. 3 прим.:

1 до справи,

2 - позивачу - (30100, Хмельницька обл., м. Нетішин, вул. Ринкова, 5),

3 - відповідачу (29016, м. Хмельницький, вул. Інститутська, 4/1).

Всім рекомендованим з повідомленням.