ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2019 р. Справа№ 911/2149/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Жук Г.А.

Мальченко А.О.

секретар судового засідання Добрицька В.С.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства «Регіональні електричні мережі»

на рішення Господарського суду Київської області

від 20.11.2018 (повний текст рішення складено 10.12.2018)

у справі №911/2149/18 (суддя Рябцева О.О.)

за позовом Державного підприємства «Енергоринок»

до Державного підприємства «Регіональні електричні мережі»

про стягнення 381 834,03 грн.

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Енергоринок» (далі - ДП «Енергоринок», позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою до Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» (далі - ДП «Регіональні електричні мережі», відповідач) про стягнення 381 834,03 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначило про неналежне виконання відповідачем своїх зобов»язань за Договором № 3/08-ЕЕ/4695/01 від 15.05.2008 в частині своєчасної подекадної оплати купованої електроенергії за січень-червень 2018, відтак просило стягнути з відповідача 381 834,03 грн. штрафу, нарахованого на підставі п. 6.3.2 Договору.

Заперечуючи проти позову, відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив зменшити розмір нарахованого штрафу (неустойки) в десять разів у зв'язку із складним фінансовим станом, адже низький рівень оплати споживачів підприємства призвів до застосування НКРЕКП санкцій у вигляді щоденних утримань, в результаті чого відповідач не отримує коштів на свій поточний рахунок від продажу активної електроенергії. Крім цього, відповідач стверджував, що частина споживачів ДП «Регіональні електричні мережі», які мають заборгованість за спожиту електроенергію у попередніх періодах, знаходяться в зоні АТО на непідконтрольній Україні території, відтак надходження коштів припинилося. За твердженнями відповідача, правовідносини, які виникають з виконання зобов'язань між позивачем та відповідачем за Договором № 3/08-ЕЕ/4695/01 від 15.05.2008 особливі та виняткові, оскільки відповідач не міг впливати на перерахування коштів позивачу та їх обсяг, що обумовлено особливим порядком здійснення розрахунків між членами оптового ринку електроенергетики, адже розрахунки між відповідачем та позивачем здійснюються на підставі алгоритму, встановленого НКРЕКП, та через поточні рахунки із спеціальним режимом використання, перерахування коштів здійснюється виключно АТ «Ощадбанк».

У наданій суду першої інстанції відповіді на відзив, позивач зазначив, що недодержання своїх зобов'язань контрагентами боржника або відсутність необхідних коштів не є підставою ні для звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання за договором, ні для зменшення розміру штрафних санкцій. На переконання позивача, твердження відповідача про те, що здійснення розрахунків відбувається лише через розрахунки із спеціальним режимом використання є такими, що не відповідають дійсності та спростовується положеннями Закону України «Про електроенергетику», Договором та нормами матеріального права. Крім цього, порушення відповідачем умов договору щодо оплати купованої у ДП «Енергоринок» електричної енергії носить постійний, систематичний характер, а тому даний випадок не може кваліфікуватись, як винятковий.

Рішенням Господарського суду Київської області від 20.11.2018 позов задоволено повністю. Стягнуто з Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» на користь Державного підприємства «Енергоринок» 381 834,03 грн. штрафу та 5 727,51 грн. судового збору.

Не погодившись із згаданим рішенням, ДП «Регіональні електричні мережі» оскаржило його в апеляційному порядку й просило змінити рішення, зменшивши розмір штрафних санкцій в десять разів. В обґрунтування своїх вимог зазначило, оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а висновки, викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам справи, в тому числі через неправильне визначення правовідносин та через надання ним вибіркової правової оцінки доказам у справі. За твердженнями апелянта, судом першої інстанції не прийнято до уваги та не враховано докази і доводи відповідача щодо підстав для зменшення штрафних санкцій, а також тих, що мають значення для правильного вирішення спору, в зв'язку з чим справа розглянута без з'ясування всіх обставин, без належного дослідження поданих відповідачем доказів на підтвердження його скрутного фінансового стану. Зокрема, місцевим господарським судом не враховано всі докази і доводи відповідача стосовно того, що порушення умов договору виникло з незалежних від відповідача причин, а саме: 95,48% обсягу споживання електричної енергії складає споживання підприємствами вугільної галузі, 64,16% з яких є підприємствами державного сектору економіки, що підпорядковуються Міністерству енергетики та вугільної промисловості України; станом на 01.10.2018 заборгованість державних вугледобувних підприємств за електроенергію складала 12,745 млрд грн, з них 4,9 млрд грн - заборгованість державних вугільних підприємств, що здійснювали свою діяльність на тимчасово неконтрольованій території; низький рівень оплати споживачів електричної енергії перед відповідачем призвів до застосування з боку НКРЕКП санкцій у вигляді щоденних утримань, у результаті відповідач не отримує коштів на свій поточний рахунок від продажу активної електроенергії, 100% коштів, отриманих від споживачів за електричну енергію, спрямовується на розрахунки з ДП «Енергоринок»; заборгованість з виплати заробітної плати відповідача на час розгляду справи судом першої інстанції складала понад 29,0415 млн грн. без урахування обов'язкових платежів, сума податкового боргу становить 321,296 млн грн.; права та інтереси ДП «Регіональні електричні мережі» порушуються як шляхом невиконання судових рішень боржників, так і наявністю особливого порядку (законодавчого підходу) щодо стягнення заборгованості з вугледобувних підприємств; складний фінансовий стан обумовлений також тим, що частина споживачів ДП «Регіональні електричні мережі», які мають заборгованість за спожиту електроенергію у попередніх періодах, знаходяться в зоні проведення АТО на непідконтрольній Україні території, в зв'язку з чим надходження коштів припинилося тощо. На переконання апелянта, суд першої інстанції всупереч ст. 233 ГК України та ч.3 ст. 551 ЦК України не застосував право суду зменшити розмір штрафних санкцій та не врахував, що позивачем не було надано жодних достатніх і достовірних доказів, які свідчили б про те що, позивач поніс будь-які збитки, пов'язані з порушенням відповідачем Договору. Суд першої інстанції не зобов'язав позивача подати такі докази в судове засідання тощо.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому стверджував про безпідставність та необґрунтованість апеляційних вимог, просив не брати їх до уваги, оскаржуване рішення як законне та обґрунтоване залишити без змін. Зокрема, зазначив, що пропонуючи зменшити розмір стягуваних штрафних санкцій за неналежне виконання своїх зобов'язань за договором, відповідач фактично визнав законність та обґрунтованість вимог позивача щодо позовних вимог останнього. Підставою для зменшення розміру штрафних санкцій відповідач зазначає високий рівень дебіторської заборгованості, проте відповідно до законодавства України, недодержання своїх зобов'язань контрагентами боржника або відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання. Не вважається винятком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів, а будь-які доводи відповідача про неналежні розрахунки його контрагентів за куповану електроенергію не є підставою ні для звільнення його від виконання зобов'язань за Договором, ні від відповідальності, передбаченої Договором. До того ж, зазначаючи про здійснення діяльності на території проведення АТО, відповідачем не надано жодного доказу впливу обставин, що мали місце на вказаній території на можливість виконання відповідачем умов спірного Договору. Разом з тим, за твердженнями позивача, зменшення розміру неустойки (пені, штрафу) є правом суду, а не його обов'язком, тому, відмовляючи відповідачу у зменшенні штрафу, судом першої інстанції, при винесенні відповідного рішення, не порушено положень матеріального чи процесуального права України. Крім цього, позивач вказує, що штрафні санкції, визначені умовами Договору як відповідальність за порушення строків та обсягів оплати за отриману електроенергію встановлюють не тільки платіжну дисципліну, а й стимулюють постачальників (ДП «Регіональні електричні мережі») до належного виконання умов договору тощо.

В судове засідання апеляційної інстанції 23.04.2019 з'явився представник позивача, представник відповідача не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду не надіслав, про причини неявки суд не повідомив, відтак апеляційний суд вважав за можливе справу розглядати за відсутності цього представника за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції надав пояснення, в яких заперечив доводи апеляційної скарги, просив не брати їх до уваги, відтак оскаржуване рішення як законне та обґрунтоване залишити без змін.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, 15.05.2008 між ДП «Енергоринок» (позивач, ДПЕ за договором) та Відкритим акціонерним товариством «Укренерговугілля» (ЕК за договором) укладено Договір № 3/08-ЕЕ/4695/01 (далі - Договір), за умовами п. 2.1 якого ДПЕ зобов'язався продавати, а ЕК - купувати електроенергію та здійснювати її оплату відповідно до умов цього договору.

01.10.2009 між сторонами укладено Додаткову угоду № 5727/01 до Договору № 3/08-ЕЕ/4695/01 від 15.05.2008 щодо зміни назви, організаційно-правової форми відповідача та перехід всіх прав та обов'язків Відкритого акціонерного товариства «Укренерговугілля» до ДП «Регіональні електричні мережі» (відповідач, ЕК за договором).

Відповідно до п. 4.1 Договору ЕК надає до ДПЕ повідомлення про замовлене добове (по годинах) та місячне (по годинах) споживання електроенергії, повідомлення на замовлений місячний обсяг купівлі електроенергії з ОРЕ, а також інформацію про замовлений обсяг купівлі електроенергії з ОРЕ по всіх постачальниках електроенергії на території ліцензованої діяльності ЕК.

За змістом п. 4.1.1 Договору в повідомленні про місячні обсяги купованої електроенергії обов'язково зазначається замовлений обсяг електроенергії (кВт год) на місяць в цілому та вартість замовленого обсягу купівлі електроенергії (грн.), а також розміри оплати по декадах або етапах.

Пунктом 4.15 Договору сторони погодили, що в разі необхідності ЕК може скорегувати замовлений обсяг купівлі електроенергії. Для здійснення корегування замовленого обсягу ЕК до 15 числа розрахункового місяця повторно надає до ДПЕ факсимільним зв'язком скореговане повідомлення про місячні обсяги купованої електроенергії за підписом керівника та головного бухгалтера ЕК і скріплене печаткою ЕК за такою ж формою, як повідомлення, що надається відповідно до п. 4.1.1 цього договору.

Перерахування коштів ЕК за куплену у ДПЕ електроенергію здійснюється кожного банківського дня розрахункового місяця з урахуванням умов пункту 6.3 і зараховується сторонами як оплата за електричну енергію, куплену ЕК у ДПЕ у цьому місяці з урахуванням умов п. 6.4 та п. 6.5 цього договору та окремих рішень Кабінету Міністрів України (п. 6.2 Договору).

За умовами п. 6.3 Договору 11-го, 21-го та останнього числа розрахункового місяця ДПЕ перевіряє суму, що надійшла на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ДПЕ, як оплата ЕК електричної енергії, купленої за першу, другу та третю декаду місяця відповідно. Розмір оплати ЕК за першу декаду визначається шляхом множення 30 % замовленого місячного споживання електроенергії і відповідно за другу декаду - 30 % та за третю декаду - 40 % на прогнозну оптову ринкову ціну, затверджену постановою НКРЕ з урахуванням суми місячного обсягу дотацій для компенсації втрат ЕК від здійснення постачання електричної енергії за регульованим тарифом згідно постанови НКРЕ, що встановлює суму дотацій, а також з урахуванням встановлених НКРЕ вирівнювальних націнок (знижок) для коригування платежу ЕК у зв'язку із застосуванням єдиних роздрібних тарифів на електроенергію для кожного із класів споживачів, крім населення, на території України. В залежності від структури споживання ЕК вказані відсотки можуть бути змінені за домовленістю сторін. У цьому випадку ЕК надає до ДПЕ письмове підтвердження своєї структури споживання. В разі здійснення корегування замовленого місячного обсягу купівлі електроенергії, розмір оплати за третю декаду визначається відповідно до п. 4.15.1 цього договору.

Пунктом 6.3.1 Договору передбачено, що в разі, якщо сума оплати, здійсненої ЕК за відповідну декаду, менша за визначену відповідно до п. 6.3 суму оплати з врахуванням переплати за попередню декаду(и) розрахункового місяця, ДПЕ надсилає ЕК факсимільним зв'язком попередження про неповну декадну оплату електроенергії, купленої у ДПЕ. ЕК зобов'язується здійснити перерахування недостатньої суми з поточного рахунку ЕК на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ДПЕ впродовж двох банківських днів після закінчення відповідної декади, вказавши при цьому в призначенні платежу декаду, за яку здійснюється доплата.

Відповідно до п. 6.3.2 Договору у випадку нездійснення ЕК доплати згідно з п. 6.3.1 цього договору, ДПЕ через 3 банківські дні після закінчення відповідної декади має право виставити ЕК вимогу про сплату штрафу у розмірі 0,05 % від недоплаченої суми. Штраф повинен бути сплачений в термін, не більший від 3-х банківських днів з моменту отримання ЕК письмового повідомлення від ДПЕ. Цей пункт договору застосовується тільки у випадку, якщо ЕК порушила терміни подекадної оплати більше 3-х разів за останні 365 днів, що передують даті останнього порушення відповідачем умов п. 6.3.1 договору.

Цей Договір згідно п. 11.6 укладено на термін з 04.06.2008 до 32.12.2008. Дія Договору автоматично продовжується на кожний наступний рік, якщо жодна із сторін не заявить письмово про намір розірвати договір за один місяць до дати закінчення строку дії цього Договору.

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України ( п. 2 ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

В силу приписів ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товари у власність покупця для виконання його підприємницької діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу (ч. 1 ст. 655 ЦК України) одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин згідно ст. ст. 193 ГК України, 525, 526 ЦК України повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як встановлено матеріалами справи, на виконання умов Договору відповідач надіслав позивачу повідомлення та скореговані повідомлення на заявлений обсяг купівлі електричної енергії в період: січень - червень 2018.

Розмір оплати відповідачем за куповану у позивача електричну енергію за І, ІІ, ІІІ декади січня 2018, І, ІІ, ІІІ декади лютого 2018, І, ІІ ,ІІІ декади березня 2018, І, ІІ, ІІІ квітня 2018, І, ІІ, ІІІ декади травня 2018 та І, ІІ, ІІІ декади червня 2018 підтверджується наявними у матеріалах справи звітами про надходження коштів від ДП «Регіональні електричні мережі» на рахунок ДП «Енергоринок» з розшифровками платіжних доручень, а також довідками про стан виконання ДП «Регіональні електричні мережі» умов п. 6.3 Договору № 3/08-ЕЕ/4695/01 від 15.05.2008 в частині подекадної оплати купованої електроенергії у січні-червні 2018 року.

З вищезазначених звітів та довідок вбачається, що відповідачем порушено умови п. 6.3 договору щодо подекадної оплати купованої електроенергії за І, ІІ та ІІІ декади січня, лютого, березня, квітня, травня та червня 2018.

За матеріалами справи встановлено, що на виконання п. 6.3.1 Договору позивачем було направлено на адресу відповідача відповідні листи-попередження № 01/01, № 02/01, № 03/01, № 01/02, № 02/02, № 03/02, № 01/03, № 02/03, № 03/03, № 01/04, № 02/04, № 03/04, № 01/05, № 02/05, № 03/05, № 01/06, № 02/06, № 03/06 про неповну декадну оплату купленої електроенергії, в яких позивач, крім іншого, просив терміново погасити існуючий борг за І, ІІ, ІІІ декади січня, лютого, березня, квітня, травня та червня 2018 і попередив про можливість застосування штрафних санкцій відповідно до п. 6.3.2 договору у разі непогашення вказаної заборгованості.

Проте, в порушення своїх договірних зобов'язань, відповідач не здійснив повної своєчасної декадної оплати купленої електроенергії на суму 763 668 073,30 грн.

Довідка про подекадні розрахунки за куплену електроенергію ДП «Регіональні електричні мережі» за останні 365 днів, що передують періоду: січень-червень 2018 та підтверджують порушення відповідачем умов п. 6.3.1 договору більше трьох разів, наявна в матеріалах справи.

Як встановлено матеріали справи, позивачем було надіслано відповідачу претензії № 01/18-1214 від 28.02.2018, № 02/18-1224 від 24.03.2018, № 03/18-1238 від 17.05.2018, № 04/18-1248 від 29.05.2018, № 05/18-1252 від 26.06.2018, № 06/18-1257 від 09.08.2018 про сплату штрафних санкцій на підставі п. 6.3.2 договору у зв'язку з нездійсненням ним доплати за куплену електричну енергію.

Відповідач заявлених до нього вимог не спростував, належних та допустимих доказів, які підтверджують належне виконання ним умов Договору № 3/08-ЕЕ/4695/01 від 15.05.2008 щодо подекадної оплати в повному обсязі купленої електроенергії суду не надав.

З огляду на викладене, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 381 834,03 грн. 0,05 % штрафу від недоплаченої суми, нарахованого на підставі п. 6.3.2 вказаного Договору за порушення оплати за І, ІІ та ІІІ декади січня, лютого, березня, квітня, травня та червня 2018.

Порушенням зобов'язання на підставі ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За змістом ч. 2 ст. 218 ГК України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність.

В силу положень ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Неустойкою (штрафом, пенею) на підставі ст. 549 ЦК України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі (ч.1 ст. 230 ГК України) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до п. 6.3.2 Договору у випадку нездійснення ЕК доплати згідно з п. 6.3.1 цього договору, ДПЕ через 3 банківські дні після закінчення відповідної декади має право виставити ЕК вимогу про сплату штрафу у розмірі 0,05 % від недоплаченої суми. Штраф повинен бути сплачений в термін, не більший від 3-х банківських днів з моменту отримання ЕК письмового повідомлення від ДПЕ. Цей пункт договору застосовується тільки у випадку, якщо ЕК порушила терміни подекадної оплати більше 3-х разів за останні 365 днів, що передують даті останнього порушення відповідачем умов п. 6.3.1 договору.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку пені, апеляційний суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 381 834,03 грн. штрафу.

При цьому, слід зазначити, що нарахування штрафу за І, ІІ та ІІІ декади січня, лютого, березня, квітня, травня та червня 2018 не підпадає під дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, передбаченого ст. 19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», оскільки вказані вимоги виникли після порушення провадження у справі про банкрутство відповідача, а отже є поточними та підлягають розгляду господарським судом відповідно до ч. 8 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у позовному провадженні.

Разом з цим, як встановлено матеріалами справи, у відзиві на позовну заяву відповідач просив зменшити нараховану суму штрафу (неустойки) у десять разів з огляду на те, що 95,48% обсягу споживання електричної енергії складає споживання підприємствами вугільної галузі, 64,16% з яких є підприємствами державного сектору економіки, що підпорядковуються Міністерству енергетики та вугільної промисловості України; станом на 01.10.2018 заборгованість державних вугледобувних підприємств за електроенергію складала 12,745 млрд грн, з них 4,9 млрд грн - заборгованість державних вугільних підприємств, що здійснювали свою діяльність на тимчасово неконтрольованій території; низький рівень оплати споживачів електричної енергії перед відповідачем призвів до застосування з боку НКРЕКП санкцій у вигляді щоденних утримань, у результаті відповідач не отримує коштів на свій поточний рахунок від продажу активної електроенергії, 100% коштів, отриманих від споживачів за електричну енергію, спрямовується на розрахунки з ДП «Енергоринок»; заборгованість з виплати заробітної плати відповідача на час розгляду справи судом першої інстанції складала понад 29,0415 млн грн. без урахування обов'язкових платежів, сума податкового боргу становить 321,296 млн грн.; права та інтереси ДП «Регіональні електричні мережі» порушуються як шляхом невиконання судових рішень боржників, так і наявністю особливого порядку (законодавчого підходу) щодо стягнення заборгованості з вугледобувних підприємств; складний фінансовий стан обумовлений також тим, що частина споживачів ДП «Регіональні електричні мережі», які мають заборгованість за спожиту електроенергію у попередніх періодах, знаходяться в зоні проведення АТО на непідконтрольній Україні території, в зв'язку з чим надходження коштів припинилося тощо.

За приписами ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Розмір неустойки згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених приписів закону вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов'язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності в законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність в кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду 31.05.2018 у справі № 910/12069/17.

Розглянувши доводи, якими відповідач обґрунтував необхідність зменшення штрафу, суд першої інстанції правомірно вважав недоведеною відповідачем, по-перше, винятковість наведених ним обставин, по-друге, надмірність розміру заявленої до стягнення пені, адже наведені відповідачем обставини, зокрема, посилання відповідача на порушення щодо нього провадження у справі про банкрутство, не є виключними.

Посилання відповідача (апелянта) на те, що правовідносини, які виникають з виконання зобов'язань між позивачем та відповідачем за Договором № 3/08-ЕЕ/4695/01 від 15.05.2008 особливі та виняткові, оскільки відповідач не міг впливати на перерахування коштів позивачу та їх обсяг, що обумовлено особливим порядком здійснення розрахунків між членами оптового ринку електроенергетики, а саме: розрахунки між відповідачем та позивачем здійснюються на підставі алгоритму, встановленого НКРЕКП, та через поточні рахунки із спеціальним режимом використання; перерахування коштів здійснюється виключно АТ «Ощадбанк», не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст. 15-1 Закону України «Про електроенергетику» для проведення розрахунків за закуплену на оптовому ринку електричної енергії України та спожиту електричну енергію енергопостачальники, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, їх відокремлені підрозділи та оптовий постачальник електричної енергії відкривають в установах уповноваженого банку поточні рахунки із спеціальним режимом використання. Кошти з поточних рахунків із спеціальним режимом використання енергопостачальників, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, перераховуються згідно з алгоритмом оптового ринку електричної енергії виключно на: поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії; поточний рахунок підприємства, яке здійснює розподіл електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами; поточний рахунок енергопостачальника; поточний рахунок із спеціальним режимом використання для погашення заборгованості оптового постачальника електричної енергії. Кошти за електричну енергію, закуплену на оптовому ринку електричної енергії, всіма енергопостачальниками перераховуються виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оптового постачальника електричної енергії.

Таким чином, положення Закону України «Про електроенергетику» встановлює порядок перерахування уповноваженим банком грошових коштів, що надійшли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальних компаній, в т.ч. регламентує перерахування коштів у певній частці на поточний рахунок (без спеціального режиму використання) самої енергопостачальної компанії.

Законодавство, що регулює взаємовідносини у сфері електроенергетики не містить заборони здійснення розрахунків за електроенергію з інших рахунків енергопостачальних компаній та не встановлює будь-яких обмежень зобов'язань відповідача здійснити своєчасний та повний розрахунок за куповану електроенергію або звільнення його від відповідальності за розрахунки не в повному обсязі.

Отже, твердження відповідача (апелянта), що здійснення розрахунків відбувається лише через рахунки із спеціальним режимом використання спростовується Законом України «Про електроенергетику» та не відповідає дійсності.

Крім того, слід зазначити, що порушення відповідачем умов договору щодо оплати купованої у ДП «Енергоринок» носить постійний, систематичний характер, що підтверджується постійними зверненнями позивача з подібними позовами до суду.

Також судом враховано інтереси позивача, оскільки відповідно до п. 1 та п. 6 Статуту ДП «Енергоринок», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України№ 145 від 28.02.2018, останнє утворено для забезпечення функціонування оптового ринку електричної енергії, з метою запровадження ефективних механізмів організації оптового ринку електричної енергії та забезпечення його функціонування, а отже воно має стратегічне значення для держави. Та, як зазначає позивач, на сьогоднішній день ним вичерпано всі ресурси для покриття дефіциту коштів, недоотриманих від енергопостачальних компаній, що робить неможливим у повному обсязі розрахуватись ДП «Енергоринок» з виробниками електроенергії.

Крім цього, судом враховано, що укладаючи спірний Договір сторони погодили усі його істотні умови, в тому числі ціну, строк поставки, порядок розрахунків, відтак відповідач прийнявши на себе зобов'язання по оплаті у визначений Договором строк, погодився із передбаченою ним відповідальністю за прострочення виконання взятих на себе зобов'язань.

Не вважається також винятком, зокрема, недодержання своїх обов'язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов'язання, відсутність у боржника необхідних коштів, а будь-які доводи відповідача про неналежні розрахунки його контрагентів за куповану електроенергію не є підставою ні для звільнення його від виконання зобов'язань за Договором, ні від відповідальності, передбаченої Договором. Відповідно до ст. 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Здійснення підприємницької діяльності на власний ризик означає покладання на підприємця тягаря несприятливих наслідків такої діяльності тощо.

Таким чином, враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем зобов'язань щодо своєчасної та повної оплати, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 381 834,03 грн. штрафу.

Доводи апелянта стосовно порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, в тому числі через неправильне визначення правовідносин та через надання ним вибіркової правової оцінки доказам у справі, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Крім цього, враховуючи приписи ч. 1 ст. 9 Конституції України та ратифікацію Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» у рішенні від 18.07.2006 та у справі «Трофимчук проти України» у рішенні від 28.10.2010 зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім цього, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

З урахуванням усіх фактичних обставин справи, встановлених місцевим та апеляційним судами, інші доводи апелянта за текстом його апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на вирішення спору у даній справі.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 269-270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Регіональні електричні мережі» залишити без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 20.11.2018 у справі №911/2149/18 - без змін.

Матеріали справи № 911/2149/18 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 288-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 07.05.2019

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді Г.А. Жук

А.О. Мальченко