РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.04.2019Справа № 910/793/19

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Бурдяківський спецкар'єр"
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Вайт Лаіонс"
простягнення 560336,13 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Багнюк І.І.

Представники сторін:

від позивачаТітова О.О., ордер серії №417653 від 04.03.2019;
від відповідачане з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бурдяківський спецкар'єр" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вайт Лаіонс" заборгованості у розмірі 560336,13 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов укладених між сторонами договорів купівлі-продажу №334 від 26.12.2017 та №2 від 03.01.2018 в частині своєчасної оплати поставленого товару.

Також у позовній заяві позивачем заявлено клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні Господарського суду Тернопільської області.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2019 відкрито провадження у справі №910/793/19; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 21.02.2019, відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Бурдяківський спецкар'єр" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; встановлено відповідачу строки для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

19.02.2019 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва відповідачем подано клопотання про відкладення підготовчого засідання. Крім того до вказаного клопотання відповідачем долучено платіжне доручення №3 від 03.01.2019 на суму 10000,00 грн про оплату товару за договором №334 від 26.12.2017.

У підготовчому засіданні 21.02.2019 судом оголошено перерву до 21.03.2019. Сторонам направлено виклик у судове засідання 21.03.2019 в порядку ст.ст.120-121 Господарського процесуального кодексу України

25.02.2019 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва позивачем подано заяву про розгляд справи за відсутності його представника.

21.03.2019 до канцелярії Господарського суду міста Києва відповідачем подано клопотання про продовження строку підготовчого провадження та про відкладення підготовчого засідання, у зв'язку із неможливістю директора взяти участь у підготовчому засіданні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.03.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.04.2019, в задоволенні клопотання відповідача про продовження строку підготовчого провадження та про відкладення підготовчого засідання відмовлено.

Представник позивача в судове засідання 21.03.2019 з'явився, позовні вимоги підтримав.

Відповідач у судове засідання 21.03.2019 свого представника не направив.

21.03.2019 до канцелярії Господарського суду міста Києва відповідачем подано клопотання про відкладення засідання з розгляду справи по суті, у зв'язку із неможливістю директора взяти участь у вказаному судовому засіданні.

Крім того відповідачем подано через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва докази часткової оплати заборгованості за договором №334 від 26.12.2017, а саме платіжне доручення №399 від 17.04.2019 на суму 40000,00 грн.

Згідно з ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2019 не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 18.04.2019 на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

26.12.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бурдяківський спецкар'єр" (продавець. позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вайт Лаіонс" (покупець, відповідач) було укладено договір купівлі-продажу №334 (далі - договір №334), відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується оплатити та прийняти товар на умовах цього договору (п.1.1), найменування товару зазначається у видаткових накладних та/або специфікаціях, які є невід'ємними частинами цього договору (п.1.2), ціна за одиницю товару та кількість товару вказується у відповідних видаткових накладних та/або специфікаціях до даного договору (п.2.1), розрахунки здійснюються шляхом попереднього перерахунку коштів у розмірі 100% вартості кожної узгодженої партії товару на поточний рахунок продавця в терміни, вказані у рахунку-фактурі продавця (п.4.1), датою оплати вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок продавця (п.4.2), оплата партії товару здійснюється згідно виставленого рахунку та/або видаткової накладної (п.4.3), сторони домовились, що при наявності заборгованості у покупця перед продавцем за раніше отриманий товар, при надходженні оплати за товар, сума оплати, незалежно від цільового призначення платежу, зараховується продавцем як оплата за раніше переданий, але не оплачений товар, в т.ч. за іншими договорами або (на вибір продавця) згідно ст.534 Цивільного кодексу України (п.4.5), загальна сума цього договору складається із загальної вартості поставленого товару, яка зазначена у видаткових накладних та актах виконаних робіт/наданих послуг (якщо поставка проводилася транспортом продавця), підписаних обома сторонами. У вартість поставки включається ПДВ (п.4.6), поставка товару здійснюється впродовж 10 (десяти) робочих днів з моменту виконання покупцем п.4.1 даного договору відповідно до Міжнародних правил тлумачення термінів Incoterms в редакції 2010 року з врахуванням умов цього договору (п.5.1), поставка товару автомобільним транспортом здійснюється на умовах FCA (місцем відвантаження є склад продавця), а у випадку поставки товару залізничним транспортом - на умовах СРТ (п.5.3), у разі поставки товару автомобільним транспортом, сторони мають право додатково погодити місце відвантаження товару. За умов поставки товару продавцем, вартість доставки сплачується покупцем додатково (п.5.5), датою поставки товару (переходом права власності) вважається: при поставці товару автотранспортом покупця на умовах самовивозу FCA (склад продавця) - дата підписання сторонами видаткової накладної на товар на складі продавця; при поставці товару автотранспортом продавця на умовах FCA (пункт призначення) (склад покупця) - дата підписання сторонами видаткової накладної на товар та/або дата прийняття вантажу, вказана у товарно-транспортній накладній; при поставці товару залізничним транспортом на умовах СРТ (станція відправлення) - дата календарного штемпеля станції відправлення про прийняття вантажу до перевезення (п.5.8), право власності на товар від продавця до покупця переходить в момент передбачений п.5.8 даного договору (п.7.1), цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2017, але в будь - якому випадку до повного виконання зобов'язання (п.12.1).

На виконання умов даного договору продавцем було передано, а покупцем прийнято товар, а також послуги автотранспорту на загальну суму 400293,12 грн, що підтверджується підписаними уповноваженими представниками сторін та скріпленими печатками господарюючих суб'єктів видатковими накладними та актами здачі - прийняття робіт (надання послуг), а саме: видатковими накладними №К-00005494 від 27.12.2017 на суму 27013,16 грн, №К-00005505 від 28.12.2017 на суму 34720,99 грн, №К-00005520 від 29.12.2017 на суму 30575,06 грн, №К-00005528 від 30.12.2017 на суму 46700,47 грн, актами здачі - прийняття робіт (надання послуг) №К-00001531 від 27.12.2017 на суму 52116,24 грн, №К-00001532 від 28.12.2017 на суму 62198,40 грн, №К-00001537 від 29.12.2017 на суму 58988,16 грн, №К-00001540 від 30.12.2017 на суму 87980,64 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем, за договором №334 від 26.12.2017 було сплачено 110000,00 грн, що підтверджується випискою банку з рахунку позивача від 28.12.2017 на суму 100000,00 грн та платіжним дорученням відповідача №3 від 03.01.2019 на суму 10000,00 грн.

Також 03.01.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бурдяківський спецкар'єр" (продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вайт Лаіонс" (покупець, відповідач) було укладено договір купівлі-продажу №2 (далі - договір №2) відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупця, а покупець зобов'язується оплатити та прийняти товар на умовах цього договору (п.1.1), найменування товару зазначається у видаткових накладних та/або специфікаціях, які є невід'ємними частинами цього договору (п.1.2), ціна за одиницю товару та кількість товару вказується у відповідних видаткових накладних та/або специфікаціях до даного договору (п.2.1), розрахунки здійснюються шляхом попереднього перерахунку коштів у розмірі 100% вартості кожної узгодженої партії товару на поточний рахунок продавця в терміни, вказані у рахунку-фактурі продавця (п.4.1), датою оплати вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок продавця (п.4.2), оплата партії товару здійснюється згідно виставленого рахунку та/або видаткової накладної (п.4.3), сторони домовились, що при наявності заборгованості у покупця перед продавцем за раніше отриманий товар, при надходженні оплати за товар, сума оплати, незалежно від цільового призначення платежу, зараховується продавцем як оплата за раніше переданий, але не оплачений товар, в т.ч. за іншими договорами або (на вибір продавця) згідно ст.534 Цивільного кодексу України (п.4.5), загальна сума цього договору складається із загальної вартості поставленого товару, яка зазначена у видаткових накладних та актах виконаних робіт/наданих послуг (якщо поставка проводилася транспортом продавця), підписаних обома сторонами. У вартість поставки включається ПДВ (п.4.6), поставка товару здійснюється впродовж 10 (десяти) робочих днів з моменту виконання покупцем п.4.1 даного договору відповідно до Міжнародних правил тлумачення термінів Incoterms в редакції 2010 року з врахуванням умов цього договору (п.5.1), поставка товару автомобільним транспортом здійснюється на умовах FCA (місцем відвантаження є склад продавця), а у випадку поставки товару залізничним транспортом - на умовах СРТ (п.5.3), у разі поставки товару автомобільним транспортом, сторони мають право додатково погодити місце відвантаження товару. За умов поставки товару продавцем, вартість доставки сплачується покупцем додатково (п.5.5), датою поставки товару (переходом права власності) вважається: при поставці товару автотранспортом покупця на умовах самовивозу FCA (склад продавця) - дата підписання сторонами видаткової накладної на товар на складі продавця; при поставці товару автотранспортом продавця на умовах FCA (пункт призначення) (склад покупця) - дата підписання сторонами видаткової накладної на товар та/або дата прийняття вантажу, вказана у товарно-транспортній накладній; при поставці товару залізничним транспортом на умовах СРТ (станція відправлення) - дата календарного штемпеля станції відправлення про прийняття вантажу до перевезення (п.5.8), право власності на товар від продавця до покупця переходить в момент передбачений п.5.8 даного договору (п.7.1), цей договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2018, але в будь - якому випадку до повного виконання зобов'язання (п.12.1).

На виконання умов даного договору продавцем було передано, а покупцем прийнято товар, а також послуги автотранспорту на загальну суму 260043,01 грн, що підтверджується підписаними уповноваженими представниками сторін та скріпленими печатками господарюючих суб'єктів видатковими накладними та актами здачі - прийняття робіт (надання послуг), а саме: видатковими накладними №К-00000007 від 03.01.2018 на суму 26025,20 грн, №К-00000014 від 04.01.2018 на суму 23692,28 грн, №К-00000016 від 05.01.2018 на суму 28859,11 грн, №К-00000027 від 06.01.2018 на суму 10997,66 грн, актами здачі - прийняття робіт (надання послуг) №К-00000002 від 03.01.2018 на суму 50210,16 грн, №К-00000006 від 04.01.2018 на суму 43363,32 грн, №К-00000007 від 05.01.2018 на суму 55677,60 грн, №К-00000008 від 06.01.2018 на суму 21217,68 грн.

За твердженнями позивача, оплат по договору №2 від 03.01.2018 від відповідача не надходило.

Спір у справі виник внаслідок невиконання відповідачем обов'язку щодо оплати поставленого позивачем товару та наданих послуг у визначений договорами строк, внаслідок чого позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача основного боргу.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч.2 ст.4 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

За приписами ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

Будь-які подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Що ж до належності доказів, то нею є спроможність відповідних фактичних даних містити інформацію стосовно обставин, які входять до предмета доказування з даної справи.

Відповідно до частин 1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частина 1, п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України визначає, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ч.1, ч.4 ст.202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За правовою природою укладені між сторонами договори є договорами купівлі-продажу.

Згідно ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст.662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч.1 ст.691 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Дана норма кореспондується з приписами ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як свідчать матеріали справи, позивач, свій обов'язок щодо передачі відповідачу товару за укладеними між контрагентами договорами виконав належним чином, загальна вартість отриманого покупцем товару склала 228583,93 грн. Крім того позивачем були надані відповідачу автотранспортні послуги на загальну суму 431752,20 грн.

В той же час, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вайт Лаіонс", всупереч п.п.4.1, 4.3, 5.5 укладених між контрагентами правочинів за поставлений позивачем товар та надані послуги у строки, встановлені договорами №334 від 26.12.2017 та №2 від 03.01.2018 не оплатило, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість. Строк виконання відповідачем обов'язку з оплати товару та наданих послуг є таким, що настав.

При цьому як вбачається з матеріалів справи, відповідачем, до моменту звернення позивача з позовом до суду (21.01.2019 згідно накладної на поштовому конверті позивача про надсилання позовної заяви до суду) було оплачено 110000,00 грн за договором №334 від 26.12.2017, що підтверджується випискою банку з рахунку позивача від 28.12.2017 на суму 100000,00 грн та платіжним дорученням відповідача №3 від 03.01.2019 на суму 10000,00 грн, а отже належний розмір заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Вайт Лаіонс" складав 550336,13 грн.

Крім цього після звернення позивача з позовом до Господарського суду міста Києва, відповідачем було сплачено 40000,00 грн в рахунок погашення заборгованості за договором №334 від 26.12.2017, що підтверджується платіжним дорученням відповідача №399 від 17.04.2019.

Відтак, за висновками суду, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково, на суму 510336,13 грн.

Провадження у справі №910/793/19 в частині стягнення з відповідача на користь позивача 40000,00 грн основного боргу підлягає закриттю відповідно до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, у зв'язку зі сплатою означеної суми відповідачем після звернення позивача з відповідним позовом до Господарського суду міста Києва.

Згідно положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним позовним вимогам.

За приписами ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 1 ст.124 Господарського процесуального кодексу України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи.

Як встановлено судом, у позовній заяві позивачем було зазначено про те, що останній очікує понести витрати на поштові відправлення у розмірі 300,00 грн, по 1500,00 грн для забезпечення явки уповноваженого представника у судові засідання по справі, витрати на професійну правничу допомогу на суму 10000,00 грн.

Однак, позивачем не було надано суду доказів понесення ним цих витрат (договорів, актів приймання-передачі наданих послуг, платіжних доручень тощо), у зв'язку з чим суми таких витрат, заявлені в орієнтовному розрахунку понесених судових витрат, судом не розподіляються.

Керуючись ст.ст.74, 129, 231, 238 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вайт Лаіонс" (04214, м.Київ, вул.Північна, будинок 6-В, ідентифікаційний код 36146680) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бурдяківський спецкар'єр" (48720, Тернопільська обл., Борщівський район, селище міського типу Скала-Подільська, вул.Надзбручна, будинок 20, ідентифікаційний код 33006727) 510336 (п'ятсот десять тисяч триста тридцять шість) грн 13 коп. основного боргу та 8255 (вісім тисяч двісті п'ятдесят п'ять) грн 04 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині позову відмовити.

5. Провадження у справі №910/793/19 в частині стягнення з відповідача на користь позивача 40000,00 грн основного боргу - закрити на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. При цьому, згідно з п.п.17.5 п.17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 26.04.2019

Суддя Ю.М.Смирнова