УХВАЛА

25 квітня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/11166/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пількова К. М.- головуючого, Краснова Є. В., Чумака Ю. Я.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 у справі

за позовом Відкритого недержавного пенсійного фонду "Причетність"

до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Публічного акціонерного товариства "Міський комерційний банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про стягнення 65 619,81 грн,

ВСТАНОВИВ:

15.04.2019 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 у справі №910/11166/18, в якій просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Частиною 5 статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 7 статті 12 ГПК України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Пунктом 1 частини 1 статті 163 ГПК України визначено, що у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, Відкритий недержавний пенсійний фонд "Причетність" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення 65 619,81 грн, за протиправне ухилення від повернення пенсійних активів, що належать учасникам-фізичним особам Відкритого недержавного пенсійного фонду "Причетність" у порядку встановленому Законом України "Про недержавне пенсійне забезпечення", у розмірі 30 000,00 грн, та які були розміщені у Публічному акціонерному товаристві "Міський комерційний банк" як вклад за Договором строкового банківського вкладу "Стандартний" №696/980-ЮО/Д від 19.12.2013. Також, нараховано до стягнення інфляційні витрати на суму вкладу у розмірі 30 060,00 грн, 3% річних у розмірі 2 971,23 грн, відсотки на суму вкладу за відповідним договором у розмірі 1 232,05 грн, інфляційні витрати на неповернуті відсотки у розмірі 1 234,51 грн, 3% річних на неповернуті відсотки у розмірі 122,02 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.10.2018 у справі №910/11166/18 позов задоволено повністю; стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь Відкритого недержавного пенсійного фонду "Причетність" суму коштів у розмірі 65 619,81 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишено без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2018 у справі № 910/11166/18 залишено без змін; стягнуто з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь Відкритого недержавного пенсійного фонду "Причетність" витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн.

Зазначена ціна позову є меншою ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2019 (1 921,00 грн * 100 = 192 100,00 грн), тому у розумінні положень Господарського процесуального кодексу України ця справа є малозначною.

Пунктом 2 частини 3 статті 287 ГПК України передбачено вичерпний перелік випадків наявності підстав для перегляду у касаційному порядку малозначної справи.

Тобто, особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями у малозначних справах після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених пунктом 2 частини 3 статті 287 ГПК України випадках.

У касаційній скарзі № 27-6755/19 від 15.04.2019 скаржник не зазначає, що справа №910/11166/18 стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики або те, що справа становить значний суспільний інтерес або виняткове значення для скаржника, а також не зазначає про інші випадки, за яких судові рішення у цій малозначній справі підлягають касаційному оскарженню відповідно до 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: "Levages Prestations Services v. France" від 23 жовтня 1996 року; "Brualla Gomes de la Torre v. Spain" від 19 грудня 1997 року).

При цьому використання оціночних чинників, зокрема, таких понять, як: "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики", "малозначні справи", тощо не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже виходячи з високого статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

З огляду на викладене у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 у справі № 910/11166/18 Суд відмовляє.

За таких обставин, керуючись статтями 12, 163, 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 у справі №910/11166/18.

2. Матеріали касаційної скарги № 27-6755/19 від 15.04.2019 з додатками на 25 (двадцяти п'яти) аркушах, у тому числі оригінал платіжного доручення від 11.04.2019 №1385 на суму 3 524,00 грн, повернути Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; копія касаційної скарги залишається в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Пільков

Судді Є. В. Краснов

Ю. Я. Чумак