ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2019 року м. Дніпро Справа № 904/5420/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І.М. ( доповідач ),

суддів: Кузнецової І. Л., Орєшкіної Е.В.

секретар судового засідання Мацекос І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

товариства з обмеженою відповідальністю "НСУ-215 Механомонтаж"

на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2019 р.

( суддя Манько Г.В., м. Дніпро ), прийнятої за результатами розгляду заяви

товариства з обмеженою відповідальністю "НСУ-215 Механомонтаж"

про розстрочку виконання рішення у справі:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вартіс"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НСУ-215 Механомонтаж"

про стягнення 477 007 грн. 25 коп.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "НСУ-215 Механомонтаж" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою, про розстрочку виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 29.01.2019 р. у справі № 904/5420/18 на 3 місяці зі строком виконання кожної частки наступним чином: 110 637,46 грн. - до 31.03.2019 р., 110 637,45 грн. до 30.04.2019 р.; 110 637,45 грн. - до 31.05.2019 р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2019 р. в задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "НСУ-215 Механомонтаж" відмовлено.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "НСУ-215 Механомонтаж" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2019 р. у справі № 904/5420/18 та ухвалити постанову про надання розстрочення виконання рішення суду, терміном на три місяці.

В обгрунтування своїх апеляційних вимог, Скаржник посилається на те, що втрата основних доходів ( виконання податкових зобов’язань ) в сукупності з соціальними та економічними потрясіннями в державі, збільшенням вартості палива та енергоносіїв, зменшення платоспроможності населення і як наслідок значне зменшення внутрішнього попиту на підрядні роботи, значне збільшення обсягу порушень платіжної дисципліни зі сторони контрагентів ТОВ "НСУ-215 Механомонтаж" за взятими на себе господарськими зобов'язаннями та ін. призвели до значного зниження обсягів виробництва та виконання робіт підприємством.

Наведені обставини, на думку Скаржника є такими, що істотним чином ускладнюють негайне виконання рішення про стягнення грошових коштів на користь Стягувача, а тому Господарський суд Дніпропетровської області при винесенні оскаржуваної ухвали не вірно оцінив всі докази та обставини по справі, не врахував інтереси сторін та виніс незаконне рішення, відмовивши у відстроченні виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2019 у даній справі.

При цьому Скаржник зазначає, що надані ним висновки контролюючих органів, підтверджують неплатоспроможність товариства та його залежність від залучених коштів, а також неможливість одночасного виконання всіх судових рішень про стягнення заборгованості з ТОВ "НСУ-215 Механомонтаж" в силу недостатності власних обігових коштів, що призведе до повної неплатоспроможності товариства і ризику банкрутства. Також, Заявник вказує на те, що у 2019 року підприємство розраховує на надходження значних коштів у зв'язку з відновленням підрядних робіт контрагентами.

У відзиві на апеляційну скаргу, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вартіс" просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги ТОВ « 215-НСУ МЕХАНОМОНТАЖ» на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.30.2019 р.у про розстрочення виконання судового наказу по справі № 904/5420/18. Залишити Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2019 року по справі № 904/5420/18 без змін.

В обґрунтування своїх заперечень Позивач зазначає, що Відповідачем не надано повних, достатніх та вичерпних доказів, що фактично підтверджують дійсність обставин, на які посилається Скаржник, як на обставини, що істотно ускладнюють виконання судового рішення по справі.

Позивач посилається на те, що довготривале невиконання Відповідачем своїх обов’язків - вже майже календарний рік, а також подальше невиконання Відповідачем ухваленого судового рішення негативно впливають на фінансовий стан Позивача.

Також, Товариство вказує на те, що наказ, виданий Господарським судом Дніпропетровської області 21.02.2019 р. по справі № 904/5420/18 вже перебуває на примусовому виконанні Нікопольського MB ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області за виконавчим провадженням № 58586608 і 15.03.2019 р. державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на кошти ТОВ «НСУ-215 МЕХАНОМОНТАЖ».

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді - Кузнецова І.Л., Орєшкіна Е.В.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.04.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду на 25.04.2019 р.

Сторони не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечили явку представників, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належний чином.

Беручи до уваги, що неявка вказаних учасників провадження у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників сторін.

У судовому засіданні 25.04.2019 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 29.01.2019 р. позов задоволено повністю - стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "НСУ-215 Механомонтаж" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Вартіс" основний борг 242 469 грн. 50 коп., пеню 66 396 грн. 40 коп., 3 % річних 5 625 грн. 23 коп. – 3 % річних, інфляційні втрати 12 516 грн. 12 коп., судовий збір в сумі 4 905 грн. 11 коп.

На виконання вказаного рішення видано наказ.

Товариство з обмеженою відповідальністю "НСУ-215 Механомонтаж" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з заявою, просить розстрочити виконання рішення господарського суду Дніпропетровської області від 29.01.2019 р. у справі № 904/5420/18 на 3 місяці зі строком виконання кожної частки наступним чином: 110 637,46 грн. - до 31.03.2019 р., 110 637,45 грн. до 30.04.2019 р.; 110 637,45 грн. - до 31.05.2019 р.

В обґрунтування заяви про розстрочення виконання судового рішення, Відповідач посилається на те, що одночасне стягнення суми боргу за рішенням суду може призвести до повної зупинки промислового будівництва (виробництва) на великому металургійному підприємстві у м. Нікополі та області ( AT «Нікопольський завод феросплавів», тощо ), тому що, ТОВ «НСУ-215 Механомонтаж» виконує податкові зобов’язання з погашення податкового боргу, який станом на 01.01.2019 р. складає 556 470 грн., виплачується заробітна платня, а одночасне виконання рішення суду зробить фактично неможливим виконання товариством як власних соціальних (трудових) обов’язків, так і відповідних обов’язків по сплаті податків.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2019 р. в задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "НСУ-215 Механомонтаж" було відмовлено.

Мотивуючи ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, про відсутність підстав, передбачених ст. 331 ГПК України, для надання розстрочки виконання рішення суду по даній справі.

Відповідно до ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови. При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову. Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Тобто суд може відстрочити або розстрочити виконання рішення лише за заявою сторони або стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом). При цьому суд повинен також врахувати: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо, що, у свою чергу, можливе за наявності поданих сторонами відповідних доказів.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Ч. 1 ст. 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності ( ст. 86 ГПК України ).

Однак, як слушно зауважив Позивач - Відповідачем а ні до заяви до Господарського суду Дніпропетровської області про відстрочення виконання судового рішення, а ні до апеляційної скарги не надано доказів, що підтверджують дійсність обставин, на які посилається Відповідач, як на істотні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція, ратифікована Верховною Радою України ( Закон України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР ). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов'язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

П. 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 р. у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина "судового розгляду".

У зв'язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв'язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначені судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд з прав людини зазначає, що присудження грошових коштів не надає пом'якшення у виконавчому провадженні, а, отже, сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

З урахуванням підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення судом апеляційної інстанції встановлено, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 р. у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у ст. 6 Конвенції.

Враховуючи встановлені вище обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність виключних обставин, які унеможливлюють своєчасне виконання рішення господарського суду з боку ТОВ "НСУ-215 Механомонтаж" та підстав для задоволення заяви ТОВ "НСУ-215 Механомонтаж" про розстрочення виконання рішення господарського суду.

З огляду на наведене апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а підстави для зміни чи скасування прийнятої у справі ухвали суду першої інстанції відсутні.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв'язку із апеляційним оскарженням, згідно ст. 129 ГПК України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 269, 271, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "НСУ-215 Механомонтаж" залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2019 р. у справі № 904/5420/18 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 26.04.2019 р.

Головуючий суддя                                                                                І.М. Кощеєв

Суддя                                                                                                    І.Л. Кузнецова

Суддя                                                                                  Е.В. Орєшкіна