РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2019Справа № 910/17191/18
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Ваховській К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопартнер Україна" (01030, м. Київ, вул. Пирогова, б. 2/37)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гуд Логістік" (01103, м. Київ, Залізничне шосе, б. 45, оф. 201)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "РУШ" (49055, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, проспект Кірова, будинок 104 А).

про стягнення 50 000,00 грн

Представники учасників справи:

від позивача: не з'явився,

від відповідача: Негода А.А.,

від третьої особи: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопартнер Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гуд Логістік" про стягнення 50 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо оплати наданих позивачем послуг перевезення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2018 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопартнер Україна" залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

14.01.2019 через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.01.2019 відкрито провадження у справі № 910/8043/18, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам строк на подання документів.

01.02.2019 через відділ діловодства суду відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому міститься клопотання про залучення Товариства з обмеженою відповідальністю "РУШ" до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, а також розгляд справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 постановлено справу №910/17191/18 розглядати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, підготовче засідання призначено на 27.02.2019, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Товариство з обмеженою відповідальністю "РУШ".

21.02.2019 через відділ діловодства суду від третьої особи надійшла заява про долучення пояснень до матеріалів справи.

21.02.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

26.02.2019 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь.

В підготовче засідання 27.02.2019 учасники справи уповноважених представників не направили.

27.02.2019 судом відкладено підготовче засідання на 01.04.2019.

04.03.2019 через відділ діловодства суду від відповідача надійшли докази направлення третій особі документів.

12.03.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

14.03.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшли пояснення з приводу заперечень відповідача.

14.03.2019 через відділ діловодства суду від відповідача надійшло клопотання про поновлення строку для витребування доказів та пояснень у відповідача та третьої особи, витребування у відповідача та третьої особи документів.

В підготовче засідання 01.04.2019 з'явився представник відповідача.

Розглянувши клопотання відповідача про поновлення строку для витребування доказів та пояснень у відповідача та третьої особи, а також витребування у відповідача та третьої особи документів відповідно до наведеного у клопотанні переліку.

За приписами ч.ч. 1-3 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Виходячи з наведеного, відповідач мав продати клопотання разом з відзивом, який ним було подано 01.02.2019, однак подав його лише 14.03.2019. При цьому, обґрунтованих доводів неможливості його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від відповідача, останнім наведено не було. Суд зазначає, що з огляду на перелік та характер наведених відповідачем документів, заявлення клопотання про їх витребування не могло залежати від отримання відповідачем відповіді на відзив та пояснень третьої особи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2019, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено відмовити у поновленні строку для витребування доказів та залишити клопотання про витребування доказів без задоволення.

Разом з тим, Суд вважає за необхідне звернути увагу, що витребувані відповідачем документи не стосуються предмета даного спору.

У підготовчому засіданні Судом вчинено всі дії, визначені частиною другою статті 182 Господарського процесуального кодексу України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

01.04.2019 Судом постановлено ухвалу, занесену до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті на 22.04.2019.

09.04.2019 через відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача.

В судове засідання 22.04.2019 з'явився представник позивача. Відповідач та третя особа в судове засідання уповноважених представників не направили, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення (ухвал від 01.04.2019).

Окрім того, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Зважаючи на те, що позивача та третю особу було належним чином повідомлено про дату, час та місце судового засідання, а їх неявка не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, враховуючи обмеженість процесуального строку, Суд вважає за можливе розглянути справу по суті в цьому судовому засіданні.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні.

Відповідно до статті 233 Господарського процесуального кодексу України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами.

В судовому засіданні 22.04.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ

23.11.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Автопартнер Україна" (перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Гуд Логістік" (експедитор) укладено Договір № 23/11/17 надання послуг з перевезень вантажів (надалі також - Договір), який регулює відносини Сторін, що виникають в процесі надання транспортно- експедиторських послуг, які полягають у плануванні, організації, здійсненні та забезпеченні перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів клієнтів Експедитора автомобільним транспортом по території України, та/або на території іноземних держав. Даний Договір також регулює умови та порядок розрахунків між Сторонами за належно надані, відповідно до умов даного Договору, послуги.

Відповідно до п. 1.2 Договору, на умовах даного Договору та погодженої Сторонами Заявки, Перевізник зобов'язується, прийняти вантаж до перевезення та доставити його непошкодженим до пункту призначення в обумовлений Сторонами строк, видати його уповноваженій на отримання вантажу особі (вантажоодержувачу), а Експедитор зобов'язується оплатити вартість його перевезення і інші, передбачені даним Договором платежі.

Згідно з п. 2.2 Договору, на кожне перевезення Сторони погоджують та підписують Заявку (за формою Додатку 1), що складається в письмовій формі, підписується уповноваженою особою Експедитора і передається Перевізнику в тому числі за допомогою факсимільного зв'язку або по електронній пошті. Заявки передані по факсу чи електронній пошті мають силу оригіналу до обміну оригінальними примірниками у майбутньому.

У підпункті 3.1.6 п. 3.1 Договору встановлено, що Експедитор оплачує послуги Перевізника у відповідності з сумою, на умовах і у строки, погоджені в Заявці на кожне конкретне перевезення, у відповідності з умовами даного Договору.

У підпункті 3.2.18 п. 3.2 Договору встановлено, що перевізник зобов'язаний протягом 7-ми календарних днів з моменту розвантаження передати оригінали документів, що підтверджують виконання послуг у рамках даного Договору, а також документи, що підтверджують факт оплати додаткових витрат, що виникли у процесі перевезення. Оригінали цих документів мають бути виписані на дату розвантаження. Не подання Перевізником документів протягом зазначеного терміну звільняє Експедитора від відповідальності за несвоєчасну оплату послуг Перевізника.

За приписами п.п. 5.1-5.5 Договору, сума даного Договору становить суму всіх платежів, здійснених у відповідності з його умовами протягом всього строку дії.

Розрахунки між Сторонами за даним Договором відбуваються в безготівковому порядку, шляхом оплати Експедитором виставлених Перевізником рахунків протягом 5-ти календарних днів, якщо інший строк не погоджено в Заявці, з моменту отримання оригіналів наступних, оформлених належним чином, документів:

- рахунок на виконані послуга;

- CMR з підписом і печаткою вантажоодержувача та датою розвантаження (зазначенням браку/недостачі якщо вони мали місце);

- акт виконаних робіт;

- зареєстрована належним чином податкова накладна (якщо перевізник платник ПДВ).

У випадку, якщо в CMR вантажоодержувачем зазначено про виявлення браку/недостачі і, у випадку його складання, складений акт виявлення браку/недостачі, Перевізник зобов'язаний надати даний акт Експедитору. В цьому випадку, навіть за умови надання усіх необхідних для оплати документів, Експедитор має право відкласти оплату до з'ясування всіх обставин, що спричинили брак/недостачу та пред'явлення претензій зацікавленими сторонами.

Перевізник зобов'язаний виписувати рахунок фактуру, складати акт виконаних робіт на день розвантаження, відповідно до записів в CMR. В іншому випадку зазначені документи вважаються неналежно оформленими та до оплати не приймаються. Перевізник зобов'язується забезпечити реєстрацію податкових накладних протягом 15 днів з моменту виникнення відповідних підстав для такої реєстрації, згідно з вимогами Податкового кодексу України.

Якщо Перевізник надає послуги відповідно до п. 1.3. Договору, то він зобов'язаний в рахунку за надані послуги зазначати вартість експедиторських послуг. Для оплати таких послуг перевізник зобов'язаний надати експедитору документ, що відповідно до чинного законодавства надає перевізникові право надавати експедиційні послуги.

Експедитор має право притримати оплату рахунків Перевізника у випадку ненадання останнім усіх документів (або надання неналежно оформлених), зазначених у п. 5.2. Договору, а також у випадку невиконання положень п. 5.4. Договору. При цьому Експедитор не несе відповідальність за затримку оплати.

Термін дії договору встановлюється з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення печатками Сторін і до « 31» грудня 2017 року. При відсутності пропозицій про розірвання цього договору за 20 днів до терміну припинення його дії, такий договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік. (п. 8.5 Договору)

23.11.2017 сторонами було підписано Договір-заявку № - 23/11/17 на перевезення автомобільним транспортом, за якою перевізник взяв на себе зобов'язання організувати автоперевезення від свого імені та за рахунок замовника по маршруту Польща - України (м. Дніпропетровськ) товару (маски,шампуні, 33 палети) з 23.11.2017 по 27.11.2017. Сторони погодили вартість перевезення у розмірі 50 000,00 грн безготівковим розрахунком по оригіналах правильно оформлених документів протягом 10 календарних днів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що погоджене сторонами перевезення було виконано ним 29.11.2017, однак відповідач не здійснив оплату отриманих послуг, у зв'язку з чим у останнього утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 50 000,00 грн.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань зі збереження вантажу, а також заперечує обставини отримання оригіналів документів в порядку п. 5.2 Договору від позивача.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд зазначає таке.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору-заявки №-23/11/17 від 23.011.2017 позивач надав послуги з перевезення, що підтверджується міжнародною товарно - транспортною накладною (СMR) б/н від 24.11.2017.

У підпункті 3.2.18 п. 3.2 Договору встановлено, що перевізник зобов'язаний протягом 7-ми календарних днів з моменту розвантаження передати оригінали документів, що підтверджують виконання послуг у рамках даного Договору, а також документи, що підтверджують факт оплати додаткових витрат, що виникли у процесі перевезення. Оригінали цих документів мають бути виписані на дату розвантаження. Не подання Перевізником документів протягом зазначеного терміну звільняє Експедитора від відповідальності за несвоєчасну оплату послуг Перевізника.

Як вказано у п. 5.2 Договору, розрахунки між Сторонами за даним Договором відбуваються в безготівковому порядку, шляхом оплати Експедитором виставлених Перевізником рахунків протягом 5-ти календарних днів, якщо інший строк не погоджено в Заявці, з моменту отримання оригіналів наступних, оформлених належним чином, документів:

- рахунок на виконані послуга;

- CMR з підписом і печаткою вантажоодержувача та датою розвантаження (зазначенням браку/недостачі якщо вони мали місце);

- акт виконаних робіт;

- зареєстрована належним чином податкова накладна (якщо перевізник платник ПДВ).

При цьому, у Договорі-заявці № - 23/11/17 на перевезення автомобільним транспортом від 23.11.2017 сторонами збільшено указаний строк до 10 днів.

Отже, з наведеного вбачається, що обов'язку оплати відповідачем наданих послуг неодмінно має передувати надання позивачем оригіналів передбачених Договором документів.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження направлення Товариству з обмеженою відповідальністю "Гуд Логістік" зазначених документів позивачем подано експрес-накладну № 6379 від 09.12.2017, оформлену ТОВ «Нова пошта».

Однак, оскільки вміст відправлення з указаного документа встановити неможливо, Суд не приймає вказаний документ як належний та достатній доказ направлення відповідачу належним чином оформлених оригіналів документів відповідно до переліку, наведеного у п. 5.2 Договору.

При цьому, поданий позивачем витяг із Журналу вихідної кореспонденції на підтвердження вмісту відправлення Суд також в якості доказу не приймає, оскільки такий журнал є внутрішнім документом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автопартнер Україна" та перевірити його достовірність Суд не має можливості.

Більше того, факт отримання вказаних документів від позивача відповідач заперечує.

Відтак, Суд зазначає, що позивачем на надано належних та достатніх доказів в порядку статей 79, 79 Господарського процесуального кодексу України, які б свідчили про направлення поданих ним в матеріли справи міжнародної товарно - транспортної накладної (СMR) б/н від 24.11.2017, податкової накладної, акта надання послуг № 22 від 29.11.2017, рахунка на оплату № 198 від 27.11.2017.

Більше того, Суд звертає увагу, що подана позивачем електронна квитанція № 1 свідчить про те, що реєстрацію податкової накладної № 31 від 29.11.2017 було проведено 14.12.2017, в той час, як позивач стверджує, що усі документи, які є підставою для оплати, ним направлено поштовим відправлено перевізником ТОВ «Нова пошта» 09.12.2017.

Отже, з огляду на викладене вище, Суд доходить висновку про невиконання позивачем свого обов'язку щодо подання відповідачу оригіналів документів, з моментом отримання яких пов'язується настання строку виконання експедитором свого обов'язку з розрахунку з перевізником.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Статтею 613 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов'язку.

Статтею 221 Господарського кодексу України передбачено, що кредитор вважається таким, що прострочив виконання господарського зобов'язання, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не виконав дій, що передбачені законом, іншими правовими актами, або випливають із змісту зобов'язання, до вчинення яких боржник не міг виконати свого зобов'язання перед кредитором.

З огляду на наведене вище, Суд вважає, що порушення позивачем встановленого договором обов'язку щодо надання оригіналів документів слід кваліфікувати як прострочення кредитора, вказане у ст. 613 Цивільного кодексу України, що вплинуло на прострочення відповідача з оплати наданих послуг.

Відтак, зважаючи на наведене, Суд зазначає, що строк виконання відповідачем зобов'язань з оплати наданих послуг за Договором станом на момент звернення до суду не настав, отже прострочення не відбулося.

Більше того, як свідчать подані сторонами докази та їх пояснення, між ними існує спір щодо належного виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Автопартнер Україна" своїх зобов'язань за Договором зі збереження вантажу.

При цьому, у п. 5.2 Договору сторони передбачили право експедитора відкласти оплату до з'ясування всіх обставин, що спричинили брак/недостачу та пред'явлення претензій зацікавленими сторонами, навіть за умови надання усіх необхідних для оплати документів.

Водночас, дослідження питання наявності чи відсутності вини позивача під час перевезення вантажу та забезпечення його збереження товару при перевезенні є виходом за межі позовних вимог, оскільки предметом позову у даній справі є встановлення факту здійснення позивачем перевезення товару та наявність чи відсутність підстав для стягнення заборгованості за договором перевезення. Тоді як з'ясування обставин пошкодження вантажу, що перевозився позивачем, є предметом окремого судового провадження.

При цьому, Суд зазначає, що аналіз норм Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, дає підстави дійти до висновку, що замовник (експедитор) зобов'язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату незалежно від наявності факту часткового пошкодження товару при перевезенні.

Однак, оскільки у даному випадку позивач не виконав своїх зобов'язань за Договором з надання відповідачу документів, які є підставою для оплати, Суд дійшов висновку, що зустрічних зобов'язань з оплати наданих послуг у відповідача станом на час вирішення даного спору не виникло.

За таких обставин Суд доходить висновку, що звернення позивача до суду з даним позовом є необґрунтованим та передчасним.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ

У задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 26.04.2019

Суддя Т.Ю. Трофименко