ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2019 року м.Дніпро Справа № 912/1602/17

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Пархоменко Н.В., Паруснікова Ю.Б.

cекретар судового засідання: Мудрак О.М.

представники сторін у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином;

розглянувши апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Росія" на рішення господарського суду Кіровоградської області від 02.04.2018 року (повний тест рішення складено 09.04.2018 року) у справі № 912/1602/17 (суддя Вавренюк Л.С.)

за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Росія"

до відповідача ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:

- Новоукраїнської районної державної адміністрації

- Новоукраїнської міської ради

про визнання поновленим договору, визнання укладеною додаткової угоди,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 02.04.2018 року у справі № 912/1602/17 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення мотивовано тим, що:

- з урахуванням уточнень до позовної заяви, підставою звернення позивача до суду є ч.6 ст.33 Закону України "Про оренду землі";

- відповідно до рішень господарського суду Кіровоградської області від 14.11.2017 року у справі №912/2166/17 та від 21.11.2017 року у справі №912/1980/17 встановлено, що СТОВ "Росія" набуло право користування зазначеною у договорі оренди від 20.04.2007 року земельною ділянкою з кадастровим номером :02:002:1846 до 20.04.2017 року;

- між сторонами з 2015 року велося тривале листування щодо поновлення договору оренди земельної ділянки

та фактично сторонами вже було досягнуто згоди щодо встановлення розміру орендної плати на рівні 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік, однак відповідач в подальшому ухилився від укладення додаткової угоди щодо продовження дії договору на нових погоджених умовах;

- позивачем була ініційована процедура поновлення договору на підставі ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", що свідчить про відсутність порушеного права позивача згідно ч. 6 ст. 33 цього Закону;

- за встановлених обставин у суду відсутні підстави вважати, що у позивача виникло право на позов на підставі ч.6 ст.33 Закону України "Про оренду землі";

- позивачем обрано не правильний спосіб захисту порушеного права, що має наслідком відмову в задоволенні судом заявлених вимог.

Крім того, суд зазначив, що рішенням ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, яке оформлене наказом від 24.07.2017 року № 329 проведено поділ спірної земельної ділянки, а в Державному земельному кадастрі скасовано державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий номер :02:002:1846 та проведено державну реєстрацію утворених в результаті її поділу земельних ділянок з кадастровими номерами :02:002:3167 і :02:002:3168 і дані дії позивачем незаконним не визнавались та не скасовувались.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт не погоджується з висновком суду про те, що додаткова угода, яку він просить укласти в судовому порядку, містить нові істотні умови про предмет договору та нові обєкти цивільних прав; вказує на неналежну оцінку судом листів відповідача про заперечення позивачу в поновленні договору оренди; вважає, що судом не надано належну оцінку існування в Державному реєстрі прав на нерухоме майно зареєстрованого права держави на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:1846.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позову повністю.

Відповідач - Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у відзиві на апеляційну скаргу спростовує доводи апелянта, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення господарського суду Кіровоградської області від 02.04.2018 року у справі № 912/1602/17 залишити без змін.

Новоукраїнська районна державна адміністрація, Новоукраїнська міська рада відзиви на апеляційну скаргу не надали, участь у судовому засіданні своїх представників не забезпечили.

Відповідно до ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України).

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

З матріалів справи вбачається, що 20.04.2007 року між Новоукраїнською РДА ( далі орендодавець) та СТОВ "Росія" (далі орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (далі - договір), відповідно до умов якого орендодавець на підставі розпорядження голови Новоукраїнської РДА № 91-р від 06.02.2007 року передав, а орендар прийняв 25,58 га ріллі із земель запасу резервного фонду державної власності, розташованих не території Новоукраїнської міської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області (том 1 а.с.13).

Сторонами погоджено істотні умови договору оренди земельної ділянки.

Так, зокрема, встановлено, що договір укладається терміном на 10 років з урахуванням періоду ротації основної сівозміни згідно з проектом землеустрою. По закінченню терміну дії договору орендар при однакових умовах має переважне право на поновлення договору на новий термін (розділ ІІ договору).

Сторони у договорі погодили, що договір набуває чинності з моменту підписання сторонами та державної реєстрації у Кіровоградській регіональній філії Центру ДЗК.

На підставі розпорядження голови Новоукраїнської районної державної адміністрації від 02.04.2008 року №357 сторонами вносились зміни до розділу ІІІ договору щодо орендної плати, а саме встановлено розмір орендної плати в сумі 5 116,00 грн. на один рік на всю площу орендованої земельної ділянки (том 1 а.с.24).

Договір зареєстровано в Кіровоградській регіональній філії Центру ДЗК 20.04.2007 року за №540, а зміни до договору зареєстровано у Кіровоградській регіональній філії ДП "Центр ДЗК при Держкомземі України" 10.04.2008 року за № 64 (том 1 а.с.24).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про реєстрацію іншого речового права, право оренди на земельну ділянку за кадастровим номером :02:002:1846 зареєстровано за СТОВ "Росія" зі строком дії - 20.04.2017 року (том 1 а.с.16).

З позовної заяви вбачається, що позивач, звернувшись до суду з вимогами визнати поновленим на той же строк і на тих самих умовах зазначений вище договір оренди землі та визнати укладеною між ОСОБА_1 управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області та СТОВ "Росія" додаткову угоду до договору оренди землі, підставою позову зазначав положення ч.6 ст.33 Закону України "Про оренду землі".

Згідно частини 1 статті 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Статтею 13 Закону України "Про оренду землі" визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Нормами частини 4 статті 4 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що орендодавцями земельних ділянок, що перебувають у державній власності, є органи виконавчої влади, які відповідно до закону передають земельні ділянки у власність або користування.

Відповідно до змін, внесених до земельного законодавства України, та з утворенням територіальних органів Державної служби з питань геодизації, картографії та кадастру (Держгеокадастр) згідно постанови Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року № 5, повноваження по розпорядженню землями сільськогосподарського призначення державної форми власності здійснюють відповідні територіальні органи Дергеокадастру.

Положеннями статті 770 Цивільного кодексу України визначено, що у разі зміни власника речі, переданої у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця.

Як вбачається із матеріалів справи, земельна ділянка, яка є предметом договору, розташована на території Кіровоградської області, належить до категорії земель сільськогосподарського призначення, а тому повноваження по розпорядженню такою земельною ділянкою відносяться до компетенції ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, що не оспорюється сторонами.

Отже, за наведеними вище нормами законодавства орендодавцем землі, що отримана позивачем в оренду, стало Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області.

Відповідно до статті 15 Закону України "Про оренду землі" істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, строк дії договору оренди.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

За змістом статей 18, 20 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, чинній на момент укладення договору) укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації; договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Згідно із ст. 179 Господарського кодексу України укладення господарського договору є обов'язковим для сторін, якщо він заснований на державному замовленні, виконання якого є обов'язком для суб'єкта господарювання у випадках, передбачених законом, або існує пряма вказівка закону щодо обов'язковості укладення договору для певних категорій суб'єктів господарювання чи органів державної влади або органів місцевого самоврядування.

У відповідності до ч. 1 ст. 187 Господарського кодексу України спори, що виникають при укладанні господарських договорів за державним замовленням, або договорів, укладення яких обов'язковим на підставі закону та в інших випадках, встановлених законом, розглядаються судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 188 Господарського кодексу України у разі, якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду, яка викладена у постанові від 10.09.2018 року у справі №920/739/17, зазначено наступне:

"…Частиною 6 статті 33 зазначеного Закону врегульовано пролонгацію договору на той самий строк і на тих самих умовах, що були передбачені договором, за наявності такого фактичного складу: користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця заперечення орендодавця проти такого користування (що можна кваліфікувати як "мовчазну згоду" орендодавця на пролонгацію договору).

При цьому необхідно звернути увагу, що повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися правом на поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", не вимагається. Суть поновлення договору оренди згідно з цією частиною статті саме і полягає у тому, що орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку оренди, а орендодавець, відповідно, не заперечує у поновленні договору, зокрема у зв'язку з належним виконанням договору оренди землі.

Відсутність такого заперечення, як уже зазначалося, може мати прояв у "мовчазній згоді".

У контексті поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі", необхідно зауважити, що такий договір може бути поновлено виключно на тих самих умовах і на той самий строк. Тобто орендар не може вимагати поновлення договору оренди землі на інших умовах. Щодо прав та обов'язків орендодавця слід акцентувати, що він має право заперечити стосовно поновлення згідно із цією частиною статті 33 Закону України "Про оренду землі", і таке заперечення має бути заявлено саме протягом одного місяця після закінчення дії договору оренди землі, що безпосередньо випливає зі змісту частини 6 зазначеної статті.

У подальшому, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення дії договору оренди і орендодавець не надав заперечень стосовно поновлення цього договору протягом одного місяця після його закінчення, орендар має право звернутися із вимогою про визнання укладеною угоди про поновлення договору на тих самих умовах і на той самий строк. Орендодавець, у свою чергу, в будь-який час до укладення додаткової угоди стосовно поновлення договору на той самий строк і на тих самих умовах може звернутися із вимогою про звільнення земельної ділянки. Тобто договір оренди землі вважатиметься поновленим лише у разі укладення додаткової угоди, про що безпосередньо зазначено у частині 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі". При цьому відмову або зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено у суді…".

Виходячи з предмету заявленого позову, позивач мав довести факт користування ним земельною ділянкою після закінчення строку оренди і відсутність протягом одного місяця - з 20.04.2017 року по 20.05.2017 року заперечення орендодавця проти такого користування.

Судом першої інстанції встановлено, що до закінчення строку дії договору позивач повідомив відповідача про свій намір скористатись переважним правом на поновлення договору, про що звернувся з листами-повідомленнями про поновлення договору в установлений строк 26.10.2016 року, а потім повторно 10.03.2017 року. До листів були додані проекти відповідних додаткових угод (том 1 а.с. 24, 29).

У вказаних листах позивач пропонував збільшити розмір орендної плати і змінити строк оренди.

З відповіді ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, яка викладена у листі від 02.12.2016 року та у листі від 21.03.2017 року вбачається, що відповідач повідомив про прийняте рішення щодо заперечення в поновленні договору ( том 1 а.с. 27, 30).

Господарським судом встановлено, що фактично сторонами вже було досягнуто згоди щодо встановлення розміру орендної плати на рівні 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки на рік (лист відповідача від 14.06.2016 року (том 1 а.с.23) та прийнята висловлена у ньому пропозиція (лист позивача від 10.03.2017 року (том 1 а.с.27), однак від підписання додаткової угоди відповідач ухилився.

Однак висновок суду про те, що права позивача були порушені саме тоді, коли відповідач ухилився від укладення додаткової угоди щодо подовження дії договору на нових погоджених умовах, що поновлення договору оренди земельної ділянки на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" з укладенням додаткової угоди до нього можливе в разі, якщо між сторонами не існувало процедури його поновлення на підставі ч. 5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", а наявність вказаної обставини унеможливлює звернення позивача за захистом свого права відповідно до ч.6 ст.33 Закону України "Про оренду землі" є помилковою і спростовується викладеною вище правовою позицією Верховного Суду у складі палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду, яка викладена у постанові від 10.09.2018 року у справі №920/739/17.

Між тим, мотиви, з яких суд відмовив позивачу в задоволенні позову, не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, оскільки по суті воно є правильним.

Як зазначено вище, строк дії договору оренди сторонами погоджено до 20.04.2017 року (том 1 а.с.16).

З листа-повідомлення від 21.04.2017 року №32-11-0.63-4175/2-17, яке адресовано ОСОБА_1 управлінням Держгеокадастру у Кіровоградській області позивачу, вбачається позиція відповідача у даній справі про відмову орендарю в поновленні договору. Також позивачу було зазначено на необхідність виконання ст. 34 Закону України "Про оренду землі", повернення орендованої земельної ділянки. До листа надано орендарю акт приймання-передачі земельної ділянки в двох примірниках для підписання.

Таким чином, доводи скаржника про наявність правових підстав для поновлення договору оренди відповідно до ч.6 ст.33 Закону України "Про оренду землі" спростовуються наявними в справі доказами, а саме - запереченнями орендодавця щодо поновлення договору, які висловлені ним протягом місяця з дня закінчення його дії.

З огляду на встановлені обставини, колегією суддів відхиляються доводи апеляційної скарги щодо неналежної оцінки судом першої інстанції обставин справи щодо поділу земельної ділянки на дві самостійні земельні ділянки та присвоєння ним відповідних кадастрових номерів, що дійсно підтверджується наказом ОСОБА_1 управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 24.07.2017 року № 329, а також доводи щодо зазначення позивачем у додатковій угоді нових істотних умов про предмет договору, неналежну оцінку судом листів відповідача про заперечення позивачу в поновленні договору оренди та інші, оскільки визначальним для вирішення спору є встановлення факту надання орендодавцем заперечень в поновленні договору протягом місяця з дня закінчення його дії.

Саме такі обставини встановлені, інше апелянтом не доведено. Отже, по суті оскаржуваного рішення відмова позивачу в задоволенні позову правильна.

Оскільки підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні, в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, судові витрати за її розгляд слід покласти на скаржника згідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Кіровоградської області від 02.04.2018 року у справі № 912/1602/17 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Росія".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 03.05.2019 року.

Головуючий суддя: Т.А. Верхогляд

Суддя: Н.В. Пархоменко

Суддя: Ю.Б. Парусніков