ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

м. Вінниця

"08" травня 2019 р. Cправа № 902/197/19

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючий суддя Міліціанов Р.В.

при секретарі Незамай Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Фізичної особи-підприємця Мар`євича Юрія Валентиновича, АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1

до: Колос Тетяни Андріївни , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2

про стягнення 113 947,77 грн. заборгованості

без участі представників сторін

В С Т А Н О В И В :

07.03.2019 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця Мар`євича Юрія Валентиновича до Колос Тетяни Андріївни про стягнення 113 947,77 грн. заборгованості за Договором про надання поворотної фінансової допомоги від 17.07.2013 року, з яких 60 000,00 грн. основного боргу, 24 545,85 грн. інфляційних втрат, 5 387,40 грн. 3% річних, 3 000,00 грн. штрафу та 21 014,52 грн. неустойки.

В якості підстави позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного договору в частині своєчасного повернення, отриманих в якості поворотної фінансової допомоги, коштів.

Ухвалою суду від 20.03.2019 року відкрито провадження у справі № 902/197/19 у порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду по суті на 11.04.2019 року.

За результатами проведеного 11.04.2019 року судового засідання суд оголосив перерву на 08.05.2019 року. Про дату, час та місце наступного судового засідання сторони були повідомлені під розписку.

08.05.2019 року позивач подав до суду заяву, в якій просить обчислювати неустойку, починаючи з 05.03.2016 року, оскільки в позові помилково неустойка обчислена з 2018 року.

Крім того, позивач просить провести розгляд справи без його участі.

На визначену судом дату представник позивача не прибув, при цьому суд враховує заяву позивача про розгляд справи без його участі.

Відповідач своїм правом участі в судовому засіданні не скористалась про причини неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала.

Суд зазначає, що про дату, час та місце судового засідання сторони були повідомлені належним чином в засіданні 11.04.2019 року під розписку.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення сторін про дату, час та місце судового слухання, але останні не скористалися своїм правом на участь у судовому засіданні.

Ст. 248 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При цьому, ст.ст. 42, 46 ГПК України зобов`язують сторони користуватись рівними їм процесуальними правами.

Враховуючи те, що норми ст.ст. 182, 183 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами.

Положеннями ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України визначено, що, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Ч. 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача до суду не надійшло.

У зв`язку з вищезазначеним, справа розглядається у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Суд розглянув матеріали справи, з`ясував фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, та встановив наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, всупереч умовам укладеного Договору про надання поворотної фінансової допомоги від 17.07.2013 року, своєчасно не повернув позивачу кошти, отримані в якості поворотної фінансової допомоги, у зв`язку з чим утворився борг в розмірі 60 000,00 грн., на який позивач нарахував відповідачу 3 000,00 грн. штрафу та 21 014,52 грн. неустойки, передбачених умовами Договору, а також 24 545,85 грн. інфляційних втрат та 5 387,40 грн. 3% річних відповідно до норм чинного законодавства України.

Відповідач відзиву на позовну заяву, доказів в спростування позовних вимог до суду не подала.

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 17.07.2013 року між Фізичною особою-підприємцем Колос Тетяною Андріївною (позичальник за Договором, відповідач) та Фізичною особою-підприємцем Мар`євичем Юрієм Валентиновичем (позикодавець за Договором, позивач) укладено Договір про надання поворотної фінансової допомоги, п. 1.1. якого сторони погодили, що позикодавець надає позичальнику поворотну фінансову допомогу, а позичальник зобов`язується повернути надані грошові кошти в порядку та на умовах, передбачених Договором. Поворотна фінансова допомога (надалі допомога) - це сума грошових коштів в національній валюті України, передана платнику податку у користування у визначений строк відповідно до даного Договору, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій як плати за користування такими коштами (згідно пункту 1.22.2 ст. 1 Закону України "Про оподаткування прибутку підприємств") (п. 1.2.).

Відповідно до п.п. 2.1.-2.4. Договору поворотна фінансова допомога надається в національній валюті України в межах суми 60 000,00 грн. без ПДВ. Поворотна фінансова допомога надається позичальнику на безоплатній основі, тобто плата за користування грошовими коштами не стягується. Поворотна фінансова допомога надається позикодавцем частинами або цілою сумою. Термін надання неповинен перевищувати одного календарного дня з дати надання позичальником позикодавцю усної або письмової заявки на одержання чергового траншу. Перерахунок грошових коштів здійснюється позикодавцем на поточний рахунок позичальника. Поворотна фінансова допомога надається позичальнику на термін в шість календарних місяців.

Пунктом 3.1. сторони визначили, що поворотна фінансова допомога підлягає поверненню в повному обсязі не пізніше ніж в останній день календарного місяця в якому вона має бути повернута. Повернення грошових коштів проводиться шляхом перерахування грошових коштів на особовий рахунок позикодавця в установі банку згідно реквізитів, зазначених у чинному Договорі (п. 3.2.).

Згідно із п. 4.1. сторони несуть відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх зобов`язань за даним Договором відповідно до чинного законодавства України.

У випадку прострочення повернення фінансової допомоги позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 5% від суми Договору і неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неповернутої суми за кожен прострочений день повернення (п. 4.2.).

Пунктами 7.1., 7.2. сторони погодили, що даний Договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до повного виконання. Всі зміни та доповнення до даного Договору укладаються в письмовій формі та підписуються обома сторонами.

Додатком до Договору б/н від 17.07.2013 року сторонами погоджено внести зміни до чинного Договору в частині банківських реквізитів ФОП Колос Т.А.

Судом встановлено, що, на виконання умов Договору про надання поворотної фінансової допомоги від 17.07.2013 року ФОП Мар`євич Ю. В . протягом липня 2013 року перерахував ФОП Колос Т.А. кошти на загальну суму 60 000,00 грн., що підтверджується квитанціями № 1 від 17.07.2013 року на суму 10 000,00 грн., № 2 від 18.07.2013 року на суму 10 000,00 грн., № 3 від 19.07.2013 року на суму 10 000,00 грн., № 4 від 22.07.2013 року на суму 10 000,00 грн., № 5 від 23.07.2013 року на суму 10 000,00 грн., № 6 від 24.07.2013 року на суму 10 000,00 грн.

Відповідач не виконала умови Договору про надання поворотної фінансової допомоги від 17.07.2013 року та не повернула безвідсоткову поворотну фінансову допомогу у розмірі 60 000,00 грн. у встановлений строк.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.08.2014 року позивач звернувся до відповідача із вимогою про сплату боргу.

У свою чергу, відповідачем було направлено на адресу позивача лист - відповідь від 10.09.2014 року, яким остання визнає суму боргу в 60 000,00 грн. та обіцяє сплатити всю заборгованість на протязі 6 місяців з дати отримання позивачем даного листа. Крім того, борг у розмірі 60 000,00 грн. відповідач визнає і листом від 04.03.2015 року та зазначає, що заборгованість за Договором про надання поворотної фінансової допомоги 17.07.2013 року буде сплачена на протязі 12 місяців з дати отримання позивачем цього листа.

Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 651 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Суд також враховує. що дія особи може мати як активний, так і пасивний характер, або виступати у формі правової поведінки щодо утримання від вчинення певних дій.

На підставі даних норм судом оцінює взаємні дії сторін договору, які виразились у формі направленні вимоги про сплату суми боргу (позивачем), надання листів з пропозиціями продовжити термін кінцевого розрахунку (відповідачем), не пред`явленні позивачем у визначений відповідачем граничний строк розрахунку вимог до позичальника, як правочини внаслідок вчинення яких сторонами на власний розсуд було збільшено строк повернення позики.

Вказані висновки також підтверджені сторонами безпосередньо у судовому засіданні 11.04.2019 року.

Тому, суд доходить висновку, що сторонами на підставі ст. 6 ЦК України визначено, що граничним строком виконання грошових зобов`язань 04.03.2016 року.

Отже, порушення відповідачем умов Договору стало підставою звернення до суду з даним позовом.

З огляду на встановлені обставини суд дійшов наступних висновків.

Частинами 1 та 2 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст. 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Згідно зі ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Укладений Договір про надання поворотної фінансової допомоги 17.07.2013 року за своєю правовою природою є договором позики, особливості укладення та виконання якого повинні відповідати умовам ст.ст. 1046 - 1053 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

В силу приписів ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Ст. 526 ЦК України встановлює вимогу щодо виконання зобов`язань належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отримання суми фінансової допомоги в розмірі 60 000,00 грн. відповідачем не заперечувалось та підтверджено належними і допустимими доказами (а.с. 34 - 36), які приймаються судом до уваги згідно ст. ст. 76 - 79 ГПК України.

За положеннями ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Умовами кладеного Договору про надання поворотної фінансової допомоги (п.п. 2.4., 3.1., 3.2.) сторони визначили, що поворотна фінансова допомога надається позичальнику на термін в шість календарних місяців та підлягає поверненню в повному обсязі не пізніше ніж в останній день календарного місяця в якому вона має бути повернута. Повернення грошових коштів проводиться шляхом перерахування грошових коштів на особовий рахунок позикодавця в установі банку згідно реквізитів, зазначених у чинному Договорі.

З урахуванням наведених положень Договору про надання поворотної фінансової допомоги та норм чинного законодавства України, строк повернення поворотної фінансової допомоги, наданої позивачем відповідачу, є таким, що настав.

Згідно з ст. ст. 251, 254 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Враховуючи положення досліджуваного договору, граничного терміну повернення суми позики, який визначено у листі відповідача від 04.03.2015 року, строком у 12 місяців, суд доходить висновку, що прострочення виконання зобов`язань зі сторони відповідача відбулось починаючи з 05.03.2016 року.

Доказів оплати боргу в розмірі 60 000,00 грн. відповідач не надав, доводи позивача в установленому порядку не спростував.

За таких обставин, позовна вимога про стягнення з відповідача боргу в розмірі 60 000,00 грн. правомірна, обґрунтована та така, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Розглядаючи вимоги позивача про стягнення штрафу в розмірі 3 000,00 грн. та неустойки в розмірі 21 014,52 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України, зокрема, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому співвідношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пунктом 4.2. Договору про надання поворотної фінансової допомоги від 17.07.2013 року сторони передбачили, що у випадку прострочення повернення фінансової допомоги позичальник сплачує позикодавцю штраф у розмірі 5% від суми Договору і неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неповернутої суми за кожен прострочений день повернення.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено ч. 2 ст. 231 ГК України.

У інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Оскільки, прострочення оплати позики мало місце з 05.03.2016 року, суд доходить висновку, що вимога про стягнення штрафу в розмірі 3 000,00 грн. (5% від 60 000,00 грн.) є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення 24 545,85 грн. інфляційних втрат за період з березня 2016 року по січень 2019 року включно та 5 387,40 грн. 3% річних, нарахованих за період з 05.03.2016 року по 04.03.2019 року включно, суд керується положеннями ст. 625 ЦК України, відповідно до якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

При перевірці розрахунку інфляційних витрат судом визначено правомірним нарахування за період з березня 2016 року по січень 2019 року (як зазначено у позовній заяві - а.с. 9) в розмірі 24 545,85 грн. (сукупний індекс інфляції - 1,409).

Перевіривши правильність нарахування позивачем інфляційних втрат та 3 % річних на предмет відповідності вимогам чинного законодавства України за допомогою програмного забезпечення ТОВ "ЛІГА ЗАКОН" , судом встановлено, що за період з 05.03.2016 року по 04.03.2019 року розмір 3% річних становить 5 395,93 грн.

Однак, позивач самостійно визначає предмет та обсяг позовних вимог, тому пред`явлення позову у меншому розмірі не впливає на можливість захисту порушених прав позивача.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 24 545,85 грн. інфляційних втрат за період з березня 2016 року по січень 2019 року включно та 5 387,40 грн. 3% річних, нарахованих за період з 05.03.2016 року по 04.03.2019 року включно є обґрунтованими, правомірними та правильно розрахованими.

Надаючи оцінку правомірності визначення суми пені суд виходить з наступного.

Також частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 4.2. Договору про надання поворотної фінансової допомоги від 17.07.2013 року сторони передбачили, що у випадку прострочення повернення фінансової допомоги позичальник сплачує позикодавцю неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від неповернутої суми за кожен прострочений день повернення.

В силу ч. 6 ст. 236 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Визначений строк є періодом існування правової можливості визначити конкретний розмір зобов`язання зі сплати штрафних санкцій.

Строк нарахування неустойки є відмінним від строку позовної давності, який визначає строк захисту порушеного права судом, а термін визначення розміру грошового зобов`язання.

Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов`язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції (підпункт 2.5 пункту 2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 р. N 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Тобто, правомірним є нарахування неустойки протягом шести місяців з дати порушення грошового зобов`язання, водночас спеціальний строк позовної давності (п.1 ч. 2 ст. 259 ЦК України) спливає через один рік після припинення нарахування суми неустойки.

Отже. позивачем помилково ототожнено строк нарахування штрафних санкцій та строк позовної давності та помилково визначено неустойку за 12 місяців.

Відповідачем не подано до суду заяви про застосування строку позовної давності, тому відсутні підстави для відмови у задоволенні позову у зв`язку з її пропуском.

Оскільки, прострочення оплати позики мало місце з 05.03.2016 року, суд доходить висновку, що вимога про стягнення неустойки підлягає частковому задоволенню в межах граничного шестимісячного строку по 05.09.2016 року включно у розмірі 11 170,49 грн.

Отже, в цій частині позовні вимоги суд задовольняє частково.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ч.9 ст. 129 ГПК України та враховує, що порушення грошових зобов`язань зі сторони відповідача здійснювалось протягом тривалого проміжку часу, сума боргу протягом більш як трьох років не була погашена частково, тому витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921,00 грн. покладає на відповідача у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Колос Тетяни Андріївни ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Мар`євича Юрія Валентиновича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) - 60 000,00 грн. заборгованості за Договором поворотної фінансової допомоги від 17.07.2013 року; 24 545,85 грн. - інфляційних втрат за період з березня 2016 року по січень 2019 року включно; 5 387,40 грн. - 3% річних, нарахованих за період з 05.03.2016 року по 04.03.2019 року включно; 3 000,00 грн. - штрафу; 11 170,49 грн. - неустойки, нарахованої за період з 05.03.2016 року по 05.09.2016 року включно, а також 1 921,00 грн. - судових витрат зі сплати судового збору.

3. У задоволенні позову Фізичної особи-підприємця Мар`євича Юрія Валентиновича ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про стягнення з Колос Тетяни Андріївни ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) неустойки в сумі 9 844,03 грн. - відмовити.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Копію рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області.

Повний текст судового рішення складено 13 травня 2019 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу ( вул. Машинобудівників , 8, кв . 5, м. Калинівка, Вінницька обл ., 22403)

3 - відповідачу ( вул. Котовського б /н, с. Уладівка, Літинський р-н , Вінницька обл., 22320)