ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

10.05.2019

Справа № 910/5928/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Автобудкомплекс-К» про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Просперітатіс» про стягнення 95 652,52 грн. за Договором поставки товарного бетону та залізобетонних виробів № 2018/АБК-45 від 30.05.2018

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автобудкомплекс-К» звернулось до Господарського суду міста Києва із заявою про видачу судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Просперітатіс» про стягнення 95 652,52 грн. за Договором поставки товарного бетону та залізобетонних виробів № 2018/АБК-45 від 30.05.2018.

Розглянувши подану заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу, з огляду на наступне.

Відповідно до частин 2 та 3 ст. 150 ГПК України у заяві повинно бути зазначено:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника;

3) ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання;

4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються;

5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються:

1) документ, що підтверджує сплату судового збору;

2) документ, що підтверджує повноваження представника, - якщо заява підписана представником заявника;

3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред'явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Як вбачається із заяви, в її обґрунтування заявник зазначає, що між сторонами мало місце укладення Договору поставки товарного бетону та залізобетонних виробів № 2018/АБК-45 від 30.05.2018, за результатами виконання заявником якого, за боржником обліковується заборгованість в розмірі 95 652,52 грн., розмір якої підтверджується Актом звіряння взаємних розрахунків між сторонами.

Однак, суд зазначає, що акт звірки взаєморозрахунків не належить до первинних документів бухгалтерської звітності, сам по собі не породжує будь-яких прав та обов’язків сторін, у той час як зобов’язання сторін підтверджуються первинними документами (договором, актом-прийому передачі, накладними рахунками, виписками з рахунків тощо).

Таким чином, в порушення п. 4 ч. 3 ст. 150 ГПК України, заявником не долучено до заяви документів, які б підтверджували заявлені вимоги, оскільки до заяви не додано копії документів які б свідчили про існування у відповідача заборгованості за Договором поставки товарного бетону та залізобетонних виробів № 2018/АБК-45 від 30.05.2018.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Також, пунктом 8 ч. 1 ст. 152 ГПК України унормовано, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відтак, як встановлено судом, оскільки із поданої заяви не вбачається виникнення у Товариства з обмеженою відповідальністю «Просперітатіс» заборгованості перед Товариства з обмеженою відповідальністю «Автобудкомплекс-К» в розмірі 95 652,52 грн. за Договором поставки товарного бетону та залізобетонних виробів № 2018/АБК-45 від 30.05.2018, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу.

За приписами ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 152, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Автобудкомплекс-К» у видачі судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Просперітатіс» про стягнення 95 652,52 грн. за Договором поставки товарного бетону та залізобетонних виробів № 2018/АБК-45 від 30.05.2018.

Ухвала набирає законної сили 10.05.2019 та відповідно до підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI «Перехідні положення» ГПК України може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя                      О.А. Грєхова