РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.04.2019 р. Справа № 910/14006/18
За позовом Публічного акціонерного товариства " Українська залізниця "

до ВІЕР ГЛОБАЛ ПАРТНЕРС, Л.П. ( VR Global Partners L.P. )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державне територіально - галузеве об`єднання " Південно - Західна залізниця "

про визнання недійсним умов договору

Суддя Пінчук В.І.

Секретар судового засідання Дімітрова Ю.Ю.

Представники сторін:

Від позивача Поліщук Ю.В. - предст.

Від відповідача ' Проценко О.М. - предст.

Від третьої особи Алексенко В. Ю . - адвокат.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач - публічне акціонерне товариство " Українська залізниця " звернувся до суду з позовом до відповідача - публічного акціонерного товариства " Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк " ( правонаступником якого, згідно договору про купівлю - продажу прав вимоги від 22.02.2019 р. є ВІЕР ГЛОБАЛ ПАРТНЕРС, Л.П. ( VR Global Partners L.P. ) про визнання недійсними п. 3.5 договору кредиту в редакції договору про внесення змін та доповнень № 20-3385/2-1 від 28.09.2012 р. до кредитного договору про відкриття кредитної лінії від 29.12.2011 р. № 20-3760/2-1 та п. 3.9 договору кредиту в редакції договору про внесення змін від 29.12.2011 р. № 20-3777/2-1 до кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 20-3760/2-1 від 29.12.2011 р.

Як на підставу свої позовних вимог позивач посилається на те, що зміна п. 3.5 та доповнення п. 3.9 договору кредиту суперечать вимогам актів цивільного законодавства, у зв`язку з відсутністю письмових погоджень профільних міністерств для внесення змін, а також суперечать інтересам держави та суспільства.

Ухвалою господарського суду м. Києва від 24.10.2018 р. відкрите провадження у справі № 910/14006/18, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначення підготовчого засідання на 29.11.2018 р.

Ухвалою від 29.11.2018 р. підготовче засідання було відкладено до 13.12.2018 р. та залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача - Державне територіально - галузеве об`єдання " Південно - Західна залізниця "

Ухвалою від 13.12.2018 р. підготовче провадження закрите і справа призначена до розгляду по суті на 10.01.2019 р.

У судових засіданнях 10.01.2019 р. та 24.01.2019 р. оголошувались перерви.

Ухвалою від 14.02.2019 р. розгляд справи відкладався до 21.03.2019 р., у зв`язку з нез`явленням у судове засідання представника від третьої особи.

Ухвалою від 21.03.2019 р. залучено до участі у справі в якості відповідача правонаступника публічного акціонерного товариства " Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк " - ВІЕР ГЛОБАЛ ПАРТНЕРС, Л.П. ( VR Global Partners L.P. ) та відкладено підготовче засідання до 04.04.2019 р.

Ухвалою від 04.04.2019 р. підготовче провадження закрите і справа призначена до розгляду по суті на 18.04.2019 р.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву проти позовних вимог позивача заперечує та просить суд у задоволенні позову відмовити посилаючись на те, що позивачем пропущений строк позовної давності.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін та третьої особи, суд -

ВСТАНОВИВ:

29.12.2011 р. між публічним акціонерним товариством " Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк " ( відповідачем, банком ) та державним територіально - галузевим об`єднанням " Південно - Західна залізниця " ( третьою особою, позичальником ) був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 20-3760/2-1.

Відповідно до умов вказаного договору відповідач зобов`язався надати позичальнику кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії у сумі, яка не може перевищувати 12500000,00 доларів США ( ліміт кредитної лінії ), на умовах, встановлених цим договором, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти, встановлені цим договором

Згідно п. 2.2 договору № 20-3760/2-1 від 29.12.2011 р. дата остаточного повернення всіх отриманих в межах кредитної лінії сум кредиту - 22.12.2014 р.

Пунктом 3.5 вказаного договору передбачено, що за наявності заборгованості по кредиту та/або плати за кредит сторони встановлюють наступну черговість погашення позичальником заборгованості:

- в першу чергу сплаті підлягає нарахована, але не сплачена в строк плата за кредит;

- в другу чергу сплаті підлягає нарахована плата за кредит, строк сплати якої ще не сплинув;

- в третю чергу сплаті підлягає прострочена заборгованість за кредитом;

- в четверту чергу сплаті підлягає неустойка, передбачена цим договором.

заборгованість за кредитом, строк сплати якої ще не настав, погашається позичальником в строк, передбачений п. 2.2. цього договору.

Погашення позичальником заборгованості кожної наступної черги повинна відбуватися виключно після повного погашення заборгованості кожної попередньої черги.

Сторони встановлюють, що банк має право самостійно зараховувати кошти, які направлені позичальником на погашення заборгованості, згідно встановленої черговості.

Відповідно до п. 3.8 договору № 20-3760/2-1 від 29.12.2011 р. позичальник доручає банку за здійснення операції з купівлі, обміну та продажу валюти, списати кошти в еквіваленті суми комісійної винагороди банку за здійснення відповідної операції з поточного рахунку в національній валюті позичальника №655/980, або з будь-яких поточних рахунків в національній валюті, які відкрито позичальником у банку, або з будь-яких поточних рахунків в національній валюті, які відкрито позичальником у ПАТ " Промінвестбанк ". У випадку відсутності коштів для оплати комісійної винагороди на зазначених рахунках, позичальник доручає банку здійснити списання коштів з рахунків в іноземній валюті, відкритих у банку, або відкритих у ПАТ " Промінвестбанк " в еквіваленті суми комісійної винагороди банку по курсу банку на день списання та здійснити продаж/обмін іноземної валюти за курсом банку на день здійснення операції.

Пунктом 6.9. вказаного договору передбачено, що всі зміни та доповнення до цього договору щодо мети, обсягу і строку залучення кредиту, виду забезпечення виконання зобов`язань, плати за користування кредитом, обов`язків, прав та відповідальності сторін, а також реструктуризації боргових зобов`язань за кредитом вносяться за погодженням Міністерства інфраструктури України та Міністерства фінансів України у письмовій формі набувають чинності з дати їх підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін, та є невід`ємними частинами цього договору.

Пунктом 3 договору про внесення змін та доповнень №_20-3385/2-1 від 28.02.2012 р. до кредитного договору про відкриття кредитної лінії №20-3760/2-1 від 29.12.2011 р. змінено пункт 3.5 договору кредиту, зокрема, сторони встановили наступну черговість погашення позичальником заборгованості:

- на погашення прострочених до сплати понад 31 день процентів за користування кредитом;

- на погашення простроченої до сплати понад 31 день суми комісійної винагороди;

- на погашення прострочених до сплати не більше ніж на 31 день процентів за користування кредитом;

- на погашення простроченої до сплати не більше ніж 31 день суми комісійної винагороди;

- на погашення простроченої до сплати суми кредиту;

- сплата нарахованих процентів за користування кредитом;

- сплата нарахованої комісійної винагороди; сплата суми кредиту; сплата неустойки (пені, штрафів);

Погашення позичальником заборгованості кожної наступної черги повинна відбуватися виключно після повного погашення заборгованості кожної попередньої черги.

Сторони встановлюють, що банк має право самостійно зараховувати кошти, які направлені позичальником на погашення заборгованості, згідно встановленої черговості.

З підписанням цього договору, у відповідності з чинним законодавством України, позичальник надає банку право самостійно приймати рішення щодо зміни черговості погашення заборгованості позичальника за цим договором. У випадку зміни порядку погашення заборгованості, банк інформує позичальника у письмовій формі про застосовану черговість погашення кредитної заборгованості.

Пунктом 1 договору про внесення змін №20-3777/2-1 від 29.12.2011 р. до договору кредиту, розділ 3 Умови кредитування договору кредиту доповнено п.3.9, згідно якого позичальник зобов`язується забезпечити щомісячні надходження грошових коштів на поточні рахунки у банку у розмірі не менше 300000000,00 грн.

У разі порушення (невиконання) позичальником з будь-яких підстав зобов`язань, передбачених цим пунктом банк має право стягнути з позичальника штраф у розмірі 20000,00 грн. за кожен випадок не виконання.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що згідно п. 7 Порядку погодження залучення державними підприємствами, у тому числі господарськими товариствами (крім банків), у статутному капіталі яких 50 та більше відсотків акцій ( часток, паїв ) належать державі, кредитів ( позик ), надання гарантій або поруки за такими зобов`язаннями затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2011 р. № 809, зміни до кредитного договору ( договору позики ), договору поруки або договору про надання гарантій, а також до умов розміщення облігацій підприємства щодо до мети, обсягу і строку залучення кредиту ( позики ), виду забезпечення виконання зобов`язань, плати за користування кредитом ( позикою ), обов`язків, прав та відповідальності сторін, а також реструктуризації боргових зобов`язань за кредитами ( позиками ) підлягають погодженню з Мінфіном або уповноваженим органом відповідно до цього Порядку шляхом подання техніко - економічного обґрунтування необхідності внесення таких змін або здійснення реструктуризації.

Відповідно до ч. 4 ст. 67 Господарського кодексу України державні підприємства, у тому числі господарські товариства (крім банків), у статутному капіталі яких державі належить 50 та більше відсотків акцій (часток, паїв), здійснюють залучення внутрішніх довгострокових (більше одного року) та зовнішніх кредитів позик), надають гарантії або є поручителями за такими зобов`язаннями за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну фінансову політику, здійснюють залучення внутрішніх короткострокових (до одного року) кредитів (позик), надають гарантії або є поручителями за такими зобов`язаннями - за погодженням з органом виконавчої влади, який здійснює функції управління державною власністю. Порядок таких погоджень встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку погодження залучення державними підприємствами, в тому числі господарськими товариствами (крім банків), у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) належать державі, кредитів (позик), надання гарантій або поруки за такими зобов`язаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2011 №809 передбачено, що залучення підприємством кредиту (позики), надання гарантій або поруки за таким зобов`язанням погоджується, зокрема, Мінфіном - щодо внутрішніх довгострокових і більше одного року) та зовнішніх кредитів (позик).

Як встановлено судом, 29.12.2011 р. позивач - публічне акціонерне товариство " Українська залізниця " отримав погодження від Міністерства фінансів України ( копія листа від 29.12.2011 р. № 31-12110-103-10/33215 знаходиться в матеріалах справи )

Крім того, відповідно до п. 1.8. Порядку погодження здійснення державними підприємствами, що входять до сфери управління Міністерства інфраструктури України, залучення кредитних ресурсів, затвердженого наказом Міністерством інфраструктури України від 22.04.2011 р. № 64, позивач отримав погодження умов кредитування від Міністерства інфраструктури України від 27.12.2011 р. №11494/11/10-11. При цьому, Міністерство інфраструктури України, з метою захисту інтересів державного підприємства, в погодженні запропонувало внести зміни до кредитного договору, зокрема, вилучити оспорюваний пункт 3.9. договору.

Відповідно до ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Актами цивільного законодавства є також постанови Кабінету Міністрів України (ч. 4 ст. 4 ЦК України )

Частиною 3 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ст. 179 Господарського кодексу України, майново - господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання і не господарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько - договірними зобов`язаннями.

Кабінет Міністрів України, уповноважені ним або законом органи виконавчої влади можуть рекомендувати суб`єктам господарювання орієнтовні умови господарських договорів (примірні договори), а у визначених законом випадках - затверджувати типові договори.

Суд вважає, що оскільки, процедура внесення змін до договору кредиту передбачена п. 7 Порядку погодження залучення державними підприємствами, в тому числі господарськими товариствами (крім банків), у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток, паїв) належать державі, кредитів (позик), надання гарантій або поруки за такими зобов`язаннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.2011 р. №809, а тому наявність, дотримання та зміст погоджень є обов`язковими, зокрема при зміні умов договору кредиту.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом ( нікчемний правочин ). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним.

Відповідно до п. 2.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України " Про деякі питання визнання правочинів ( господарських договорів ) недійсними " від 29.05.2013 р. № 11 на підставі статті 215 ЦК України недійсними можуть визнаватися не лише правочини, які не відповідають цьому Кодексу, а й такі, що порушують вимоги інших законодавчих актів України, указів Президента України, постанов Кабінету Міністрів України, інших нормативно-правових актів, виданих державними органами, у тому числі відомчих, зареєстрованих у встановленому порядку.

Суд вважає причину пропуску позивачем строку позовної давності передбаченого ст. 257 ЦК України поважною, з наступних підстав:

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.1 ст. 261 зазначеного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України " Про утворення публічного акціонерного товариства " Українська залізниця " від 25.06.2014 р. № 200, відповідно до Закону України " Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування " публічне акціонерне товариство " Українська залізниця ", 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності утворене на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізуються шляхом злиття, згідно з додатком № 1, зокрема і з ДТГО " Південно - Західна залізниця "

Судом встановлено, що ПАТ " Українська залізниця " як нова юридична особа зареєстрована лише 21.10.2015 р., що підтверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 4 ст. 87 Цивільного кодексу України юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.

Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення ( ч. 4 ст. 91 ЦК України ).

Таким чином позивач не мав правових підстав для звернення до суду за захистом свого порушеного права виключно до 21.10.2015 р.

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, ст.ст. 236 - 238, ст. 240 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати недійсними п. 3.5 договору кредиту в редакції договору про внесення змін та доповнень № 20-3385/2-1 від 28.09.2012 р. до кредитного договору про відкриття кредитної лінії від 29.12.2011 р. № 20-3760/2-1 та п. 3.9 договору кредиту в редакції договору про внесення змін від 29.12.2011 р. № 20-3777/2-1 до кредитного договору про відкриття кредитної лінії № 20-3760/2-1 від 29.12.2011 р., що укладений між публічним акціонерним товариством " Акціонерний комерційний промислово - інвестиційний банк " ( 01001, м. Київ, провулок Шевченка, 12, код 00039002 ) та державним територіально - галузевим об`єднанням " Південно - Західна залізниця " ( 01034, м. Київ, вул. Лисенка, 6, код 04713033 )

Стягнути з ВІЕР ГЛОБАЛ ПАРТНЕРС, Л.П. ( VR Global Partners L.P. ) ( 190 Елжін Авеню, Джорджтаун, Великий Кайман, KY1-9005, Кайманові Острови ) на користь Публічного акціонерного товариства " Українська залізниця " ( 03150, м. Київ, вул. Тверська, 5, код 40075815 ) 1762 ( одну тисячу сімсот шістдесят дві ) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

дата підписання повного тексту рішення 13.05.2019 р.

СуддяВ.І.Пінчук