ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2019 р. Справа№ 911/1362/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Коротун О.М.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Огірко А.О.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 19.03.2019

розглянув апеляційну скаргу Громадської організації Садове товариство «Мотоцикліст»

на рішення Господарського суду Київської області від 23.10.2018 (повний текст складено 23.11.2018)

у справі №911/1362/18 (суддя - Саванчук С.О.)

за позовом ОСОБА_2

до Громадської організації Садове Товариство «Мотоцикліст»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство «Київобленерго»

про визнання протиправним відключення від мережі електропостачання та зобов'язання поновити підключення

1. Зміст позовних вимог та заперечень

1.1. У червні 2018 року ОСОБА_2 (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Громадської організації Садове Товариство «Мотоцикліст» (далі - відповідач, СТ «Мотоцикліст») про визнання протиправним відключення від мережі електропостачання та зобов'язання поновити підключення.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані припиненням постачання електричної енергії до земельної ділянки позивача, без попередження про відключення та без складання акту про припинення постачання.

Позивач посилається на те, що йому на праві приватної власності належить земельна ділянка у межах Садового товариства «Мотоцикліст».

Спільними коштами власників ділянок здійснено підключення електричної енергії до земельних ділянок, за постачання електричної енергії власники сплачують до каси товариства грошові кошти.

06.05.2018 постачання електричної енергії до земельної ділянки позивача припинено без попередження про відключення та без складання акту про припинення постачання електричної енергії.

Позивач зазначає, що у провадженні Макарівського відділення поліції Ірпінського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебуває кримінальне провадження № 0000600 від 13.06.2016 за фактом самоправних дій керівника відповідача в якому позивача визнано потерпілою стороною.

Враховуючи наведене, позивач вважає, що припинення енергопостачання здійснено з метою захоплення належної йому земельної ділянки та майна шляхом усунення позивача від перебування на території садового товариства.

1.3. Відзиву на позовну заяву та свої заперечення, відповідач суду не надав.

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судом

2.1. Садове товариство «Мотоцикліст», що діє в організаційно - правовій формі громадської організації, здійснює свою діяльність відповідно до статуту, затвердженого загальними зборами членів товариства від 07.08.2010 та створене з метою надання послуг членам товариства.

2.2. Відповідно до пункту 3.2 статуту, предметом діяльності товариства є, зокрема, забезпечення газо-, електро- та водопостачанням садових ділянок, які належать членам товариства на правах власності або користування, у тому числі, на правах замовника будівництва об'єктів газо-, електро- та водопостачання.

2.3. 02.06.2010 між Закритим акціонерним товариством «А.Е.С. Киїобленерго» правонаступником якого, є ПрАТ «Киїобленерго» (постачальник) та Садовим товариством «Мотоцикліст» (споживач) укладено договір про постачання електричної енергії № 220017441, за умовами якого постачальник постачає і передає електроенергію, а споживач оплачує спожиту електроенергію.

2.4. За вказаним договором, Садове товариство «Мотоцикліст» є колективним споживачем електроенергії і користується у своїх взаємовідносинах з енергопостачальною організацією усіма правами та несе відповідальність, що встановлена Законом «Про ринок електричної енергії» та Правилами користування електроенергією.

2.5. Поняття «колективний споживач електроенергії» визначає, що всі члени садового товариства - користувачі електроенергії є власниками розподільчих мереж товариства. Вони несуть колективну відповідальність за електроенергію, втрачену в загальних мережах та індивідуальну відповідальність за електроенергію, спожиту у власних будинках на ділянках (за показниками індивідуальних лічильників).

2.6. Умовами цього договору не передбачено обов'язок споживача погоджувати з електропостачальною організацію питання про відключення абонентів, тобто, у даному випадку, позивача, від постачання електроенергії. Договору на субспоживання електричної енергії постачальником окремо з позивачем не укладалось.

2.7. Згідно з пунктом 6.2 статуту відповідача, у разі невиконання членом товариства вимог статуту, рішень правління або загальних зборів, правил особистої та суспільної безпеки останній попереджається правлінням в письмовому вигляді про необхідність усунення порушень в місячний термін. У разі ігнорування попередження, правління має повноваження відключити ділянку від електромережі до усунення порушень, на що додається додатково місячний термін.

Попередження про припинення повністю або частково постачання електричної енергії оформляється після встановлення факту наявності підстав для вчинення вказаних дій та надається окремим письмовим повідомленням, у якому зазначаються підстава, дата і час, з якого електропостачання буде повністю або частково припинено.

2.8. Взаємовідносини, що виникають у процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії) регулюються Правилами користування електричною енергією (далі - Правила).

2.9. Членство у садовому товаристві дає можливість користуватись послугами з електропостачання, що надаються на підставі укладеного між садовим товариством та енергопостачальником договору, за умови врегулювання даного питання в установчому документі товариства.

2.10. Книжкою садівника по розрахункам за електроенергію, копія якої додана позивачем до матеріалів справи, підтверджується те, що позивачем оплачувалась спожита електроенергія.

Разом з тим, як зазначає позивач, на час розгляду справи у суді першої інстанції, у нього відсутня можливість безготівково сплачувати кошти відповідачу, у зв'язку з закриттям банківського рахунку відповідача, на підтвердження чого до матеріалів справи додано банківські довідки ПАТ «Державний ощадний банк України» про сплату позивачем коштів на рахунок відповідача та, у подальшому, про закриття такого рахунку відповідача.

Відповідно до пункту 6.2 статуту відповідача, члени товариства, зокрема, зобов'язані своєчасно і у повному обсязі сплачувати плату за використану електроенергію.

Позивач стверджує, що відповідач відмовляється надати фіскальний чек про оплату послуг з електропостачання, в наслідок чого, порушує чинне законодавство України.

3. Короткий зміст рішення місцевого суду

3.1. Рішенням Господарського суду Київської області від 23.10.2018 у справі №911/1362/18 позов задоволено повністю.

Визнано дії Громадської організації Садове товариство «Мотоцикліст» щодо відключення ОСОБА_2 від мережі електропостачання протиправними та зобов'язано відповідача відновити підключення ОСОБА_2 до мережі електропостачання.

3.2. Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що позивача не повідомлено у визначений статутом строк про причини відключення від електропостачання, у матеріалах справи відсутнє рішення загальних зборів учасників про відключення позивача від електропостачання, відповідачем не складено акт про припинення електропостачання, доказів наявності можливості у позивача для внесення оплати та його фактичний борг суду не надано, а тому суд дійшов висновку про незаконність відключення позивача від електропостачання.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

4.1. Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та закрити провадження у даній справі у зв'язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

4.2. Так, розглядаючи дану справу та приймаючи рішення про задоволення позову, Господарський суд Київської області застосував пункт 3 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України, який передбачає що справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

З такими висновками суду скаржник не погоджується, оскільки за приписами частини першої статті 167 Цивільного кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Скаржник зазначає, що предметом даної справи є відновлення постачання електричної енергії позивачу, що в розумінні вищевказаної норми не є корпоративним правом позивача, оскільки не пов'язане з правомочністю на участь позивача в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також з іншими правомочностями, передбаченими законом та статутними документами.

Також спір, що виник між позивачем та апелянтом, не є спором, що пов'язаний зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи.

Фактично вказаний спір, на думку скаржника, є спором, що виник між споживачем, який є в даному випадку громадянином, фізичною особою та юридичною особою, що надає послуги і має розглядатись в порядку цивільного судочинства місцевим судом загальної юрисдикції.

4.3. Крім того, апеляційна скарга мотивована тим, що задовольняючи позов, суд першої інстанції помилково дійшов висновку про порушення прав позивача зі сторони відповідача, оскільки, відключення відповідачем позивача від електропостачання було правомірним. Докази на підтвердження зазначеного додано до апеляційної скарги.

Скаржник зазначає, що під час розгляду справи у суді першої інстанції, останній не мав змоги надати свої письмові докази, якими підтверджується правомірність його дій, оскільки не приймав участі в судових засіданнях по розгляду вказаної справи та навіть не знав про існування даної справи.

Суд першої інстанції, при прийнятті оскаржуваного рішення, мав змогу оцінювати лише інформацію надану йому позивачем. Зокрема, те, що позивачем оплачувалась спожита електроенергія, що стверджується книжкою садівника по розрахункам за електроенергію, копія якої міститься в матеріалах справи.

Проте, відмітка в книжці садівника позивача щодо оплати, відповідачем не ставилася. Крім того, судом не було встановлено чи є інші докази щодо сплати позивачем коштів за електричну енергію.

Також, не доведеним на думку апелянта залишається і той факт, що на час розгляду справи, у позивача відсутня можливість сплати кошти за електричну енергію.

Судом першої інстанції не досліджувалось питання яким чином сплачують кошти за електричну енергію решта членів товариства та не встановлювалось яких заходів вжив позивач, щоб сплатити заборгованість.

5. Заперечення на апеляційну скаргу

5.1. У відзиві на апеляційну скаргу, позивач проти задоволення скарги заперечив, мотивуючи тим, що доводи, викладені у апеляційній скарзі, не відповідають фактичним обставинам, суперечать вимогам чинного законодавства та ґрунтуються на припущеннях позивача, а рішення місцевого суду від 23.10.2018 прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права. У зв'язку з чим, позивач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

5.2. Крім того, позивач зазначив, що апеляційна скарга підписана ОСОБА_5, як головою СТ «Мотоцикліст».

Проте, загальними зборами СТ «Мотоцикліст» (протокол №124 від 19.05.2018 р., пункт 4) головою правління обрано ОСОБА_4.

Згідно Наказу №1-К від 17.06.2018 СТ «Мотоцикліст» ОСОБА_5 повноваження голови правління складено з 30.06.2018 року.

Згідно Наказу №2-К від 17.06.2018 СТ «Мотоцикліст» головою правління з 01.07.2018 призначено ОСОБА_4.

Виходячи з наведеного, на думку позивача, апеляційна скарга складена особою, яка не має повноважень представника відповідача у справі №911/1362/18, та не має права на подання апеляційної скарги.

5.3. Третя особа у своїх письмових поясненнях зазначила, що між Приватним акціонерним товариством «Київобленерго» та СТ «Мотоцикліст» 02.06.2010 було укладено договір про постачання електричною енергією № 259, з метою забезпечення потреб електроустановок відповідача, а саме: КТП № 564. Відповідно до умов договору ПрАТ «Київобленерго» постачає електричну енергію відповідачу, а він її споживає і оплачує.

Крім того, ПрАТ «Київобленерго» звернуло увагу суду на те, що позивач не є споживачем за вказаним договором, договірні відносини та зобов'язання у ПрАТ «Київобленерго» перед позивачем відсутні. Третя особа не здійснювала відключення позивача від електропостачання.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

6.1. 24.01.2019 відповідач звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення місцевого суду від 23.10.2018 у справі №911/1362/18.

6.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2018 поновлено Громадській організації Садове товариство «Мотоцикліст» пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Київської області від 23.10.2018 у справі №911/1362/18, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача, справу №911/1362/18 призначено до розгляду.

6.3. У судові засідання з'явилися представники позивача, відповідача та третьої особи.

6.4. Представник відповідача надав суду пояснення по справі, в яких підтримав подану апеляційну скаргу у повному обсязі на підставі доводів зазначених у ній та просив скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у даній справі.

6.5. Позивач та його представник також надали суду пояснення по справі, в яких заперечили проти задоволення апеляційної скарги на підставі доводів, викладених у відзиві на скаргу, просили суд апеляційної інстанції відмовити у задоволенні скарги, а рішення суду залишити без змін.

6.6. Представник третьої особи підтримав доводи, викладені у письмових поясненнях.

7. Джерела права й акти їх застосування

7.1. Господарський кодекс України

Згідно зі ст. 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

7.2. Цивільний кодекс України

Згідно п.1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

7.3. Закон України «Про громадські об'єднання»

Відповідно до частини 3 статті 1 Закону України «Про громадські об'єднання» громадська організація - це громадське об'єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи.

За змістом статті 3 Закону України «Про громадські об'єднання», громадські об'єднання утворюються і діють на принципах добровільності, самоврядності, вільного вибору території діяльності, рівності перед законом, відсутності майнового інтересу їх членів (учасників), прозорості, відкритості та публічності.

7.4. Закон України «Про державну реєстрацію юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»

Відповідно до статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»,якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі, використовуються для ідентифікації юридичної особи або її відокремленого підрозділу, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, фізичної особи - підприємця, у тому числі під час провадження ними господарської діяльності та відкриття рахунків у банках та інших фінансових установах.

7.5. Закон України «Про ринок електричної енергії»

Закон України «Про ринок електричної енергії» визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачем з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії», учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Згідно з частинами 1-3 статті 8 Закону України «Про ринок електричної енергії» господарська діяльність з виробництва, передачі, розподілу електричної енергії, постачання електричної енергії споживачу, трейдерська діяльність, здійснення функцій оператора ринку та гарантованого покупця провадиться на ринку електричної енергії за умови отримання відповідної ліцензії; ліцензійні умови провадження господарської діяльності з виробництва, передачі, розподілу електричної енергії, постачання електричної енергії споживачу, трейдерської діяльності, здійснення функцій оператора ринку та гарантованого покупця затверджуються Регулятором; ліцензія на провадження господарської діяльності з виробництва, передачі, розподілу електричної енергії, постачання електричної енергії споживачу, трейдерської діяльності, здійснення функцій оператора ринку та гарантованого покупця видається Регулятором у встановленому законодавством порядку.

7.6. Правила користування електричною енергією затверджені постановою НКРЕ 31.07.1996 № 28 (у редакції постанови НКРЕ від 17.10.2005 № 910

Відповідно до положень пункту 1.2 Правил користування електричною енергією, населений пункт - це юридична особа - споживач (власник електроустановок населеного пункту або уповноважена власником (співвласниками) експлуатаційна організація, в господарському віданні якої є електроустановки населеного пункту), об'єднує населення на визначеній території та утримує ці електроустановки з метою забезпечення електричною енергією споживачів на визначеній території та утримує ці електроустановки з метою забезпечення електричною енергією споживачів населеного пункту; споживачі населеного пункту - це населення, електроустановки якого приєднані до технологічних електричних мереж населеного пункту та яке розраховується за використану електричну енергію з населеним пунктом.

Відповідно до пункту 12.4 Правил користування електричною енергією, закупівля електричної енергії у постачальника за рахунок коштів споживачів населеного пункту, умови використання електричної енергії, розрахунків за неї, умови технічного забезпечення електропостачання електроустановок споживачів населеного пункту утримання та обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту регулюються установчими документами населеного пункту та/або укладеними у встановленому законодавством порядку договорами між споживачами населеного пункту та населеним пунктом щодо обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту.

7.7. Господарський процесуальний кодекс України

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

За змістом ч. 2. ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

7.8. Закон України «Про судовий збір»

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

8. Позиція апеляційного суду

8.1. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню з наступних підстав.

8.2. Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд вірно зазначив, що відповідач мав право вирішувати питання щодо постачання електроенергії у садові будинки членів товариства, оскільки електропостачання віднесено до сфери його статутної діяльності. Крім того, апелянт є колективним споживачем електроенергії і наділений всіма правами, передбаченими Законом України «Про ринок електричної енергії» та Правилами користування електроенергією у садовому товаристві, тоді як окремий договір між енергопостачальником та позивачем не укладався.

Відповідач діє в організаційно-правовій формі громадської організації, що створена з метою надання послуг членам товариства та здійснює свою діяльність відповідно до статуту, затвердженого загальними зборами членів товариства від 07 серпня 2010 року.

Відповідно до пункту 3.2 статуту, предметом діяльності товариства є, зокрема, забезпечення газо-, електро- та водопостачання садових ділянок, які належать членам товариства на правах власності або користування, у тому числі, на правах замовників будівництва та об'єктів газо-, електро- та водопостачання.

Отже, членство у садовому товаристві дає можливість користуватись послугами з електропостачання, що надаються на підставі укладеного договору між садовим товариством та енергопостачальником, за умови врегулювання даного питання в установчому документі товариства.

8.3. Разом з тим, розглядаючи дану справу та приймаючи рішення про задоволення позову, Господарський суд Київської області застосував пункт 3 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України, який передбачає що справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов'язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.

Проте, з такими висновками суду колегія суддів не погоджується, оскільки за приписами частини першої статті 167 Цивільного кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Колегія суддів звертає увагу на те, що предметом даної справи є відновлення постачання електричної енергії позивачу, що в розумінні вищевказаної норми не є корпоративним правом позивача, оскільки не пов'язане з правомочністю на участь позивача в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також з іншими правомочностями, передбаченими законом та статутними документами.

Також спір, що виник між позивачем та відповідачем не є спором, що пов'язаний зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи.

На переконання колегії суддів, даний спір виник між споживачем, який є в даному випадку громадянином, фізичною особою та юридичною особою і має розглядатись в порядку цивільного судочинства місцевим судом загальної юрисдикції.

8.4. Колегія суддів відхиляє доводи позивача, що апеляційна скарга за підписом Голови СТ «Мотоцикліст» ОСОБА_5 підписана особою, яка не має повноважень представника відповідача у справі №911/1362/18, та не має права на подання апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що апеляційна скарга підписана ОСОБА_5, який відповідно до інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є головою Громадської організації Садового товариства «Мотоцикліст». За приписами статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

8.5. Відтак, місцевий господарський суд дійшов помилкового висновку про задоволення позову та визнання протиправними дії Громадської організації Садове товариство «Мотоцикліст» щодо відключення ОСОБА_2 від мережі електропостачання та зобов'язання відповідача відновити підключення ОСОБА_2 до мережі електропостачання.

Як зазначалось вище, даний спір виник між споживачем, який в даному випадку є громадянином, фізичною особою та між юридичною особою та має розглядатись в порядку цивільного судочинства місцевим судом загальної юрисдикції.

9. Висновки апеляційного суду

9.1. За вказаних обставин, апеляційний господарський суд вважає, що оскаржуване рішення належить скасувати, а провадження у справі закрити у зв'язку з тим, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

9.2. Щодо розподілу судових витрат, колегія суддів зазначає, що у відповідності до п.5 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

Керуючись ст. 129, п.1 ч.1 ст. 231, ст. 234, 235, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Громадської організації Садове товариство «Мотоцикліст» на рішення Господарського суду Київської області від 23.10.2018 у справі №911/1362/18 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 23.10.2018 у справі №911/1362/18 скасувати.

3. Провадження у справі №911/1362/18 закрити.

4. Матеріали справи №911/1362/18 повернути до Господарського суду Київської області.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 06.05.2019

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді О.М. Коротун

В.В. Сулім