ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"02" травня 2019 р. м. ХарківСправа № 922/329/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аюпової Р.М.

без виклику представників сторін,

розглянувши матеріали справи

за позовом Фізичної особи-підприємця Паріка Максима Олексійовича, м. Харків, Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Державне підприємство "Завод "Електроважмаш", м. Харків
до Фізичної особи-підприємця Власенко Ольги Іллівни, м. Харків
про стягнення коштів в розмірі 151119,56 грн

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Фізична особа-підприємець Паріка Максим Олексійович, м. Харків, звернувся до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача - Фізичної особи-підприємця Власенко Ольги Іллівни, м. Харків, про стягнення збитків, пов'язаних з пошкодженням вантажу в розмірі 151119,56 грн. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду від 11.02.2019 відкрито провадження у справі № 922/329/19 та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 04.03.2019 о 10:30 год. Залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ДП "Завод "Електроважмаш", м. Харків.

Ухвалою господарського суду від 02.04.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу № 922/329/19 до судового розгляду по суті на 09.04.2019 о 12:00 год.

18.04.2019 представник відповідача надав до суду заяву про відвід судді Аюпової Р.М. від розгляду справи № 922/329/19 (вх. № 9712).

Ухвалою господарського суду від 19.04.2019 заявлений представником відповідача відвід визнано необґрунтованим, оскільки він зводиться до незгоди сторони з процесуальним рішенням судді, що, відповідно до приписів ч. 4 ст. 35 ГПК України, не є підставою для відводу. Подану ФОП Власенко О.І. заяву про відвід судді Аюпової Р.М. від розгляду справи № 922/329/19 передано на розгляд іншому судді.

Ухвалою господарського суду від 23.04.2019 в задоволенні заяви представника Фізичної особи-підприємця Власенко О.І. про відвід судді Аюпової Р.М. (вх. № 9712) у справі № 922/329/19 - відмовлено (суддя Рильова В.В.).

Згідно статті 129 Конституцій України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Відповідно до частини 2 статті 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права.

В ухвалах господарського суду від 19.04.2019, 23.04.2019 зауважено, що наведені в заяві про відвід судді Аюпової Р.М. доводи, суд оцінює як суб'єктивні припущення представника ФОП Власенко О.І., що не підтверджені належними доказами та жодним чином не свідчать про упередженість та необ'єктивність судді Аюпової Р.М.

Натомість, суддя Аюпова Р.М., з метою уникнення сумнівів у її неупередженості при розгляді справи № 922/329/19, вважає за необхідне заявити самовідвід, виходячи з наступного.

Законом України "Про ратифікацію конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції", поширенням на Україну юрисдикції Європейського суду з прав людини, прийняттям Закону України "Про ратифікацію Протоколів № 12 та № 14 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод", з огляду на приписи ст. 9 Конституції України, ст. 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і ст. 4 ГПК України господарські суди у процесу здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватись нормами зазначених документів, ратифікованих законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 1 цього Закону Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції. Водночас, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини, яку він викладає у своїх рішеннях.

Проте, суд враховує, що важливу роль у розробці критеріїв неупередженості (тобто безсторонності), як складової права на справедливий судовий розгляд відіграє практика Європейського суду з прав людини, у контексті якої повинна формуватися національна судова практика.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" від 3 травня 2007 року суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 9 січня 2013 року зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (ii) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24 лютого 1993 року, Series A N 255, п. п. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії".

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Суд зазначає, що перелік закріплених у вказаній статті підстав для відводу судді не є вичерпним. При визначенні того чи є конкретні обставини підставою для відводу, суд враховує позиції Європейського суду з прав людини та Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення цього Суду у справі "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.10.2010, для забезпечення неупередженості суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, об'єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов'язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Тобто, відводу підлягає суддя не лише у разі існування фактів, що свідчать про упередженість судді, але й у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Враховуючи вищенаведене, з урахуванням сталої практики Європейського суду з прав людини, з метою уникнення сумніву в учасників справи у неупередженості судді Аюпової Р.М. при розгляді справи № 922/329/19, суд вважає за необхідне заявити самовідвід.

Керуючись ст.ст. 35, 39, 234, 235 ГПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заявити самовідвід у справі № 922/329/19.

Ухвала набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.

Ухвалу підписано 02.05.2019.

Суддя Р.М. Аюпова
справа № 922/329/19