ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2019 р. Справа №907/310/18

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів: Якімець Г.Г.

Хабіб М.І.

за участю представників сторін від:

прокуратури: Яворський Я.Т. прокурор прокуратури Львівської області; Андрейчик

А.М., Костак В.В. прокурори прокуратури Закарпатської області;

позивача: Савко Н.В. за довіреністю;

відповідача-1: не з`явився;

відповідача-2: Колотуха І.О. адвокат на підставі договору про правову допомогу;

відповідача-3: не з`явився;

третіх осіб: 1.Вінтоняк ОСОБА_1 . - заступник голови правління; 2. ОСОБА_2 .

керівник; ОСОБА_3 . адвокат на підставі договору про правову допомогу; 3. не з`явився,

розглянувши апеляційні скарги Прокуратури Закарпатської області, м.Ужгород Закарпатської області від 09.01.2019

Підприємства об`єднання громадян експлуатаційно-виробниче підприємство «Учбово-спортивна база Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України, м.Берегово Закарпатської області від 16.01.2019

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 04.12.2018 (повний текст 21.12.2018, суддя О.В.Васьковський)

за позовом Прокуратури Закарпатської області, м.Ужгород Закарпатської області

в інтересах держави в особі Фонду державного майна України, м. Київ

до відповідача-1 Державного підприємства «Сетам» Міністерства юстиції України, м.Київ

до відповідача-2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Жайворонок-Пачірта», м. Берегове Закарпатської області

до відповідача-3 Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, м. Ужгород Закарпатської області

за участю третіх осіб, які не заявляють

самостійних вимог на предмет спору на

стороні позивача: 1. Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України, м.Київ

2. Підприємства об`єднання громадян експлуатаційно-виробниче підприємство «Учбово-спортивна база Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України, м. Берегово Закарпатської області

3. Державної служби геології та надр України, м.Київ

про визнання права власності на споруду експлуатаційної свердловини термальних вод №2-т, звільнення з-під арешту нерухомого майна: споруди експлуатаційної свердловини термальних вод №2-т

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

Прокуратурою Закарпатської області подано позов про визнання за державою в особі Фонду державного майна України право власності на споруду експлуатаційної свердловини термальних вод №2-т, що знаходиться у м. Берегово по вул. Корятовича, 1 та вимогою до відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області звільнити з - під арешту нерухоме майно, що належить державі в особі Фонду державного майна України, а саме: споруду експлуатаційної свердловини термальних вод №2-т, що знаходиться у м. Берегово, вул. Корятовича, 1, описану й арештовану згідно акту опису і арешту від 21.10.2015 у виконавчому провадженні №47602724.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у зв`язку з вивченням стану додержання прав власності держави на нерухоме майно, виявлено порушення вимог цивільного та господарського кодексів України про відчуження свердловини термальних вод №2-т, що є істотним порушенням інтересів держави. Вважає, що відчуження вказаної свердловини здійснено шляхом незаконного опису органом ДВС державного майна, яке у подальшому було реалізовано на електронних торгах.

Також тим, що у ході виконавчого провадження описано і арештовано майно, яке не належить боржнику ПОГ ЕВП «Учбово-спортивна база Закарпаття», а є державною власністю і такі дії державного виконавця є незаконними, з огляду на те, що статус майна свердловини є загальнодержавний, оскільки за твердженням прокурора жодних документальних доказів щодо спірного об`єкту не місять інформації про його передачу у власність третіх осіб.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 04.12.2018 відмовлено у задоволенні позову повністю.

Рішення суду обґрунтоване тим, що у позивача відсутні будь-які правовстановлюючі документи на спірне майно, а тому, позивач не є власником спірного майна у розумінні ст.317 ЦК України; судом також не встановлено, що позивач є особою, яка набула право власності на спірне майно на законних підставах чи те, що позивач використовує таке майно на законних підставах як власник, чиє право власності підлягає захисту, за яким такий звернувся в судовому порядку. Одночасно судом встановлено, що право власності третьої особи на спірне майно підтверджується свідоцтвом про право власності на комплекс будівель №52 від 26.06.2002, видане на підставі рішення виконавчого комітету Берегівської міської ради від 28.05.2002. При цьому, враховуючи, те що свідоцтво про право власності видавалося ВФСТ «Колос», Берегівською міською радою, станом на момент розгляду справи є чинним, а порядок його видачі не оскаржується, наведене спростовує твердження позивача та прокурора про державний статус спірного майна.

Рішення суду в частині залишення без розгляду клопотання відповідача-2 про застосування строку позовної давності мотивоване відмовою у задоволенні позову по суті спору.

Узагальнення доводів осіб, які подали апеляційні скарги та інших учасників справи.

Прокурором подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого господарського суду, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. У своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права. Так, прокурор стверджує, що ним пред`явлено до суду вимоги про визнання права власності за державою в особі Фонду державного майна України на експлуатаційну свердловину, оскільки це право порушується та не визнається сторонами у справі, а саме відповідачами, які організували та здійснили проведення електронних торгів з реалізації державного майна і як наслідок звільнити з-під арешту вказане нерухоме майно.

Апелянт також зазначає, що враховуючи правові норми постанови Верховної Ради УРСР «Про управління державним майном Української PCP» від 15.10.1990, Постанови Ради УРСР «Про захист суверенних прав власності УРСР» від 29.11.1990 за № 506, указу президії ВРУ «Про передачу підприємств, установ та організацій союзного підпорядкування, розташованих на території України, у власність держави» від 30.08.1991 за № 1452, Закону України «Про підприємства, установи та організації союзного підпорядкування, розташовані на території України» від 10.09.1991, постанови Верховної Ради України «Про майнові комплекси та фінансові ресурси громадських організацій колишнього Союзу PCP, розташовані на території України» від 10.04.1992, якими визначено, що майно та фінансові ресурси розташованих на території України підприємств, установ та об`єктів, що перебували у віданні центральних органів цих організацій, до визначення правонаступників загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу PCP вирішено передати Фонду державного майна України. У зв`язку з чим, стверджує, що майно є загальнодержавною власністю. На законодавчому рівні права держави на майно загальносоюзних громадських організацій колишнього Союзу PCP, споруда експлуатаційної свердловини термальної води №2-т в м. Берегово, вул. Корятовича, 1, яка перебуває у користуванні ВФСТ «Колос» АПК України та ПОГ ЕВП «Учбово - спортивна база «Закарпаття» ВФСТ «Колос» АПК України, є державною власністю і здійснення будь-яких дій щодо зміни власника цього майна є неправомірним.

З огляду на Закон України «Про приватизацію державного майна» (який діяв на момент проведення електронних торгів) прокурор зазначає, що державне майно - споруда експлуатаційної свердловини термальної води № 2-т в м. Берегово, вул. Корятовича, 1 у порушення визначеного вказаним Законом порядку його приватизації, незаконно включена у перелік майна боржника, а саме: ПОГ ЕВП «Учбово-спортивна база «Закарпаття» ВФСТ «Колос» АПК України, накладено арешт та неправомірно організовано органами державної виконавчої служби проведення електронних торгів щодо її продажу.

Прокурор також вказує, що в силу діючого законодавства про надра спортивна база «Закарпаття», отримавши відповідні дозволи та ділянку надр у користування, набула статуту користувача надр, основним завданням якого є забезпечення раціонального, комплексного використання надр для задоволення потреб суспільства у мінеральній сировині та інших потреб суспільного виробництва, охорони надр, гарантування при користуванні надрами безпеки людей, майна та навколишнього природного середовища, а також охорона прав і законних інтересів підприємств, установ, організацій та громадян.

ПОГ ЕВП «Учбово - спортивна база «Закарпаття» ВФСТ «Колос» АПК України також подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким задовольнити позов повністю. У своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає, що згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 12.10.2012, виданого на підставі рішення виконкому Берегівської міської ради від 26.02.2002 №52 та від 28.09.2012 №422 та витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно, власником будівель та споруд, що розташовані за адресою: м АДРЕСА_1 , вул. Корятовича,1 є Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» АПК України, серед переліку об`єктів нерухомого майна, експлуатаційна свердловина термальних вод №2-т відсутня. Скаржник також зазначає, що підставою для скасування оскаржуваного рішення є порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, які були викладені у заяві про відвід судді у зв`язку з тим, що він брав участь у справі №907/83/17 між тими ж сторонами про визнання недійсними електронних торгів з реалізації арештованого майна, рішення у якій були скасовані Верховним Судом та направлені на новий розгляд у суд першої інстанції.

Відповідачем-3 подано відзив на апеляційну скаргу прокуратури, у якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Свої заперечення обґрунтовує тим, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження і не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними (вказаної позиції дотримується Верховний Суд у справі №309/3860/13-ц від 06.03.2018).

Окрім цього, відповідач-3 зазначає, що дії державного виконавця щодо реалізації спірного майна вчинені відповідно до діючих норм чинного законодавства та є правомірними, оскільки з протоколу про проведення електронних торгів за лотом №172345 вбачається, що найменування майна, яке було предметом продажу, є свердловина термальних вод №2-т як інженерно-технічна споруда, а не частина земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ, що в подальшому була реалізована на таких торгах. Зазначає, що в матеріалах виконавчого провадження наявний паспорт свердловини термальних вод №2-т з державної служби геології та надр України, в якому містяться відомості, що дана свердловина належить власнику УСБ «Закарпаття», м.Берегово, що підтверджує, що державним виконавцем було описано саме конкретну споруду, а не ділянку земної кори, що має статус надр. Стверджує, що згідно паспорту свердловина є інженерною спорудою, нерухомим майном, оскільки не може існувати без землі та має значення та цінність у її місцезнаходженні, а тому підлягає державній реєстрації, яким володіє третя особа - ПОГ ЕВП «Учбово-спортивна база «Закарпаття» ВФСТ Колос АПК України, а позивачем, в свою чергу, не подано жодних документів щодо належності спірної споруди свердловини термальних вод до державної власності та подальшої її реєстрації.

Вказує, що виходячи з статуту третьої особи - ПОГ ЕВП «Учбово-спортивна база «Закарпаття» ВФСТ «Колос» АПК України встановлено, що останнє володіло свердловиною на праві повного господарського відання (володіє, користується та розпоряджається майном, вчиняючи щодо нього будь-які дії, що не суперечать закону та цілям діяльності підприємства). Вказане також підтверджується листом ВФСТ «Колос» АПК України №281/01-5 від 14.07.2016, в якому зазначено, що останнє є власником цілісного майнового комплексу будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , а описане та арештоване майно знаходиться на балансі ПОГ ЕВП «Учбово-спортивна база Закарпаття» ВФСТ «Колос» АПК України.

Відповідачем-2 подано відзив на апеляційні скарги в якому просить рішення місцевого господарського суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Свої заперечення обґрунтовує тим, що свердловина як інженерна споруда згідно ДК 01.8-2000 є нерухомим майном, оскільки вона не може існувати без землі та має значення і цінність у її місцезнаходженні. Згідно листа Державної служби геології та надр України №9398/13/12-16 від 05.05.2016 свердловина №2-т належить спортивній базі «Закарпаття», що підтверджується паспортом свердловини. ВФСТ «Колос» АПК України листом №281/01-5 від 14.07.2016 повідомлено, що описане майно, на яке накладено арешт знаходиться на балансі ПОГ ЕВП «Учбово-спортивна база «Закарпаття», а власником свердловини є Державний фонд надр.

Також вважає, що доказом того, що все майно розташоване на земельній ділянці, яка є в постійному користуванні спортивній базі «Закарпаття», належить йому на праві повного господарського відання є і рішення Господарського суду Закарпатської області від 30.06.2011 у справі № 17/41, яким встановлено, що «із статуту експлуатаційно-виробничого підприємства «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Центральної ради кооперативно - профспілкового фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу Української PCP, зареєстрованого рішенням Берегівської районної ради народних депутатів 19.02.1992 № 42 видно, що підприємство створено Центральною радою - власником основних фондів і обігових коштів шляхом виділення в них окремої госпрозрахункової структури з правами юридичної особи, (п.2.1. Статуту). Пунктом 3.2 статуту визначено, що майно підприємства належить йому на правах повного господарського відання, а відповідно до п. 4.1 статуту безпосереднє управління підприємством здійснюється Всеукраїнським фізкультурно-спортивним товариством «Колос» агропромислового комплексу України, м. Київ.

Таким чином, саме засновник «УСБ «Закарпаття», який є власником майна, яке закріплене за підприємством на праві повного господарського відання, здійснює безпосереднє управління цим підприємством та має право вживати заходів до захисту прав та законних інтересів УСБ «Закарпаття», в тому числі, оскаржувати рішення, якими порушуються права підприємства.

Відповідач-2 також зазначає, що на момент перебування свердловини на балансі «УСБ «Закарпаття», оформлення спеціального дозволу на користування надрами та технічного паспорту свердловини та реєстрації статуту в редакції 1992 та редакції 2011 років діяв Закон України «Про власність» від 07.02.1991, який втратив чинність у 2007 році. Згідно ч. 2 ст. 7 цього Закону, створена власником юридична особа відповідає за своїми зобов`язаннями всім закріпленим за нею майном, на яке відповідно до закону може бути звернено стягнення на вимогу кредиторів. Згідно ст. 37 цього ж Закону майно, що є державною власністю і закріплене за державним підприємством, належить йому на праві повного господарського відання, крім випадків, передбачених законодавством України. Здійснюючи право повного господарського відання, підприємство володіє, користується та розпоряджається зазначеним майном, вчиняючи щодо нього будь-які дії, які не суперечать закону та цілям діяльності підприємства. До права повного господарського відання застосовуються правила про право власності, якщо інше не встановлено законодавчими актами України.

Враховуючи те, що «УСБ «Закарпаття» користується спірною свердловиною на підставі технічного паспорту, який підтверджує її належність «УСБ «Закарпаття», спецдозволу на користування надрами, акту на право постійного користування землею, та яка перебуває у нього на праві повного господарського відання, що, зокрема, підтверджує і баланс підприємства, на якому перебуває спірна свердловина та рішення Господарського суду Закарпатської області від 30.06.2011 у справі № 17/41, про що не заперечує і прокурор в позовній заяві (ст.7 позовної заяви), а також той факт, що в законодавстві України з початку незалежності та за радянських часів міститься норма, яка встановлює процедуру звернення стягнення на майно, яке перебуває на праві повного господарського відання аналогічно як до майна, що перебуває у власності, відповідач-2 вважає оспорюване рішення законним і справедливим.

Відповідачем-1 подано відзив на апеляційну скаргу прокуратури, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Свої заперечення обґрунтовує тим, що електронні торги з реалізації спірного майна проведені у повній відповідності з приписами Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 2710/5 від 22.12.2015, заперечуючи посилання позивача на Порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016, оскільки станом на момент проведення електронних торгів вказане положення не набрало чинності (дата набрання чинності - 30.11.2016).

Стверджує, що ним проведено електронні торги згідно інформаційного повідомлення, отриманого з офіційного веб-сайту ДП «Сетам» щодо споруди експлуатаційної свердловини термальних вод №2-т (лот №172345), за результатами успішного проведення яких складено протокол проведення електронних торгів №204258, переможцем яких став учасник №5 (відповідач-2). Крім цього, відповідач-1 вказує, що на реалізацію було виставлено не надра землі як зазначає позивач, а споруда експлуатаційної свердловини термальних вод №2-т в м.Берегово по вул.Корятовича,1 з інженерними комунікаціями, що беззаперечно вбачається з інформаційного повідомлення та документів виконавчого провадження. При цьому, зауважує, що на сьогоднішній день чинний правочин, згідно якого право на споруду експлуатаційної свердловини термальної води №2-т в м. Берегово перейшло учаснику торгів відповідачу-2.

Фондом державного майна України подано відзив на апеляційну скаргу прокуратури, однак такий залишено без розгляду ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 07.03.2019 з підстав, викладених у ній.

ПОГ ЕВП «Учбово-спортивна база «Закарпаття» ВФСТ «Колос» АПК України подано відзив на апеляційну скаргу прокуратури, в якому просить задовольнити апеляційну скаргу, покликаючись на те, що судом першої інстанції не було надано правову оцінку тому факту, що спірне нерухоме майно за радянських часів формувалося за рахунок коштів державного бюджету та належало до державної форми власності. Державна реєстрація права власності на спірний об`єкт за державою не здійснена, оскільки положеннями законодавства, діючого на час виникнення права, не передбачало такого оформлення. Зазначає, що з огляду на мету призначення віднайдених термальних вод Берегівського родовища, експлуатаційні свердловини, у тому числі №2-т, використовуються у порядку, передбаченому Кодексом Української РСР про надра від 25.06.1976.

Прокуратурою Закарпатської області подано пояснення по суті поданих апеляційних скарг (вх. №ЗАГС 01-04/956/19 від 11.02.2019), в яких просить суд взяти до уваги той факт, що по факту неправомірних дій щодо відчуження державного майна службовими особами відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області прокуратурою Закарпатської області внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Крім цього зазначає, що на даний час справа №807/217/17 за касаційною скаргою прокуратури знаходиться в провадженні Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, оскільки адміністративний позов залишено без розгляду через пропуск строку звернення до суду.

Прокуратурою Закарпатської області повторно подано пояснення по суті поданих апеляційних скарг (вх. №ЗАГС 01-04/1411/19 від 04.03.2019) в яких зазначає, що первинна реєстрація спірної свердловини в Державному реєстрі речових прав проведена тільки 07.05.2018 у спеціальному розділі про державну реєстрацію обтяжень у зв`язку з накладенням арешту за заявою прокуратури про забезпечення даного позову. А тому, на думку прокурора, доведеним є факт неналежності спірного майна боржнику ані на праві власності, ані на праві господарського відання чи оперативного управління, а відтак протиправності його реалізації як майна боржника через електронні торги. Натомість матеріалами справи встановлено беззаперечний факт користування ПОГ ЕВП «УСБ «Закарпаття» з метою видобування термальної води свердловиною з 1997 по 2016 роки згідно з державним актом на право постійного користування землею від 05.05.1997, спеціальним дозволом на користування надрами від 25.10.2004 № 3476, гірничого відводу та виданого за часів існування Радянського Союзу паспорта на пробурену свердловину. Однак, зауважує, що дане користування виникло у сфері суспільних правовідносин щодо надрокористування, на які не поширюються ознаки та властивості правового режиму речових прав на майно.

Фактичні обставини справи.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Берегівською міською радою 12.10.2012, за Всеукраїнським фізкультурно-спортивним товариством «Колос» АПК України на праві приватної власності зареєстровано на 10-ть об`єктів нерухомого майна (комплекс у м.Берегове, вул. Корятовича,1) на підстав рішення виконавчого комітету Берегівської міської ради взамін свідоцтва про право власності від 26.02.2002 р. за № 52. У переліку із 10-ти зазначених у свідоцтві об`єктів нерухомого майна, спірна свердловина № 2-т, відсутня.

Підстави отримання свідоцтва від 26.02.2002 та відповідно право приватної власності за Всеукраїнським фізкультурно-спортивним товариством «Колос» АПК України на зазначені вище об`єкти нерухомого майна сторонами не зазначаються, докази про таке у матеріалах справи відсутні.

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 20.10.2014 у справі №907/870/14 позовні вимоги ФОП Калинича І.І. задоволено повністю та стягнуто з підприємства об`єднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства «Учбово-виробнича база «Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» АПК України на його користь суму 904 786,83 грн., в тому числі 763 415,45 грн. заборгованості по договору генпідряду №010711/01 від 01.07.2011, 41 161,68 грн. 3% річних та 100 209,70 грн. інфляційних втрат, а також 17 569 грн. відшкодування витрат по оплаті судового збору. На виконання рішення господарського суду Закарпатської області від 20.10.2014 видано наказ від 15.05.2015.

20.05.2015 Відділом примусового виконання рішень Управління ДВС Головного управління юстиції у Закарпатській області відкрито виконавче провадження за №47602724.

20.04.2016 державним виконавцем винесено постанови про прийняття виконавчих проваджень до виконання щодо наказів Господарського суду Закарпатської області від 15.05.2015 №907/870/14 та від 23.02.2016 №907/663/15.

Під час проведення виконавчих дій державним виконавцем описано рухоме та нерухоме майно, в тому числі: експлуатаційну свердловину термальних вод №2-т в м. Берегово по вул.Корятовича,1 згідно акту опису й арешту майна від 21.10.2015, який без будь-яких заперечень чи зауважень підписаний заступником директора Берегівської ДЮСШ «Колос» Чухою О.М. Керівником ПОГ ЕВП «Учбово - спортивна база «Закарпаття» у судових засіданнях апеляційного суду підтверджувався факт перебування раніше у трудових відносинах на посаді заступника директора саме «Учбово - спортивної бази «Закарпаття» ОСОБА_4 .

Органом ДВС 13.05.2016 надіслано запит №1373/4-915 Державній службі геології та надр України щодо надання правовстановлюючих документів та технічної документації, зокрема, щодо експлуатаційної свердловини термальних вод №2-т, на підставі яких надано позивачу спеціальний дозвіл №3476 від 25.10.2004 на користування надрами, який є чинним і станом на період судового вирішення спору.

Державною службою геології та надр України листом №9398/13/12-16 від 05.05.2016 надано суду паспорт свердловини №2-т, згідно якого така належить «УСБ «Закарпаття».

06.07.2016 орган ДВС надіслав лист-запит Всеукраїнському фізкультурно-спортивному товариству «Колос» АПК України щодо надання правовстановлюючих документів та технічної документації, зокрема, щодо експлуатаційної свердловини термальних вод №2-т в разі перебування її у його власності.

У відповідь на вказаний лист Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» АПК України листом №287/01-5 від 14.07.2016 повідомило, що описане майно, на яке накладено арешт знаходиться на балансі підприємства об`єднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» АПК України, м.Берегове (позивача), а власником свердловин є Державний фонд надр, який видає спеціальні дозволи на користування надрами.

18.07.2016 за наслідками проведеної оцінки майна державним виконавцем надіслано сторонам виконавчого провадження витяг із висновку про вартість описаного та арештованого майна, а саме: експлуатаційної свердловини термальних вод №2-т. Також вказано, що майно є власністю боржника, тобто ПОГ ЕВП «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» АПК України, м.Берегове.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази заперечень щодо належності чи неналежності спірного майна боржнику чи про наявність заяв про рецензування вказаного звіту зі сторони позивача чи третіх осіб 1 та 2, його оскарження чи оскарження дій державного виконавця.

Інформаційне повідомлення щодо реалізації лоту № 172345 було опубліковано 20.09.2016 о 15 год. 14 хв. в системі електронних торгів арештованим майном.

Датою проведення електронних торгів було призначено 10.10.2016, 9:00 год.; дата закінчення подання заявок: 12.10.2016, 21:00 год. В інформаційному повідомленні було зазначено відомості про майно, його склад, характеристика, технічний стан. Порядок ознайомлення з майном: ознайомлення у зберігача, в будь-який будній день з 9:00 год. до 18:00 год.

Електронні торги по вказаному вище лоту, які було завершено 12.10.2016 о 22 год. 00 год. відбулись із визначенням переможця, що підтверджується протоколом проведення електронних торгів № 204258. Переможцем за найвищою ціновою пропозицією у сумі 887250,00 грн. визнано учасника №5 - ТОВ «Жайворонок - Пачірта» (відповідач 2).

Вважаючи, що відповідачем-1 та відповідачем-3 порушено порядок внесення до акту опису та арешту майна у виконавчому провадженні та реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів затвердженого наказом Міністерства Юстиції України №2710/5 від 22.12.2015 та неправомірно включено майно експлуатаційну свердловину термальних вод №2-т, описану і арештовану 21.10.2015 згідно з актом опису й арешту майна відділом ДВС Берегівського районного управління юстиції у виконавчому провадженні №47602724, яке як вважає прокурор та позивач є державною власністю, просить суд визнати право власності позивача на зазначене майно.

Приймаючи постанову у цій справі, судом апеляційної інстанції враховується, що рішенням Господарського суду Закарпатської області від 26.06.2017 у справі №907/83/17, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 15.03.2018, у задоволенні позову підприємства об`єднання громадян експлуатаційно-виробничого підприємства «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» Агропромислового комплексу України до Державного підприємства «Сетам» Міністерства юстиції України, ТОВ «Жайворонок-Пачірта» та відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариство «Колос» Агропромислового комплексу України, Державної служби геології та надр України і Фонду державного майна України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області; ТОВ «СПД-К», за участю прокурора, який вступив у справу на підставі поданої заяви від 21.02.2017 про визнання недійсними електронних торгів з реалізації арештованого майна та визнання недійсним протоколу проведення електронних торгів, відмовлено повністю з огляду на недоведення позивачем порушення закону при проведенні електронних торгів із реалізації арештованого майна - експлуатаційної свердловини термальних вод № 2-т у м. Берегово.

Постановою Верховного Суду від 19.06.2018 касаційні скарги ПОГ ЕВП «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» АПК України та заступника прокурора Львівської області задоволено, постанову Львівського апеляційного господарського суду від 15.03.2018 та рішення Господарського суду Закарпатської області від 26.06.2017 у справі № 907/83/17 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Закарпатської області.

Станом на момент розгляду даної справи №907/310/18 в суді першої інстанції та розгляду справи в суді апеляційної інстанції, справа №907/83/17 перебуває на новому розгляді в Господарському суді Закарпатської області, а відтак вказані електронні торги є чинними.

Оцінка суду.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 328 ЦК України, визначено презумпцію правомірності набуття права власності. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, власник не зобов`язаний у кожному випадку доводити іншим особам правомірність набуття права власності на належне йому майно.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на електронних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника електронних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення електронних торгів, є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Наведене узгоджується з нормами ч. 4 ст. 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Необхідно зазначити, що за загальним правилом судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне право власності, набуте раніше на законних підставах, у випадках, коли це право не визнається, заперечується або оспорюється. Тобто, положення ст. 392 ЦК України спрямовані на захист існуючого, наявного права, що виникло у позивача за передбачених законодавством підстав і підтверджується належними та допустимими доказами, однак не встановлюють способу його набуття, як цього вимагає позивач у справі.

Умовами задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність у позивача доказів на підтвердження в судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Такими доказами можуть бути правовстановлюючі документи, а також будь-які інші докази, що підтверджують приналежність позивачеві спірного майна. Отже, до предмета доказування за позовом про визнання права власності входить встановлення цивільно-правових підстав набуття позивачем права власності на спірне майно.

Водночас позовна заява прокуратури Закарпатської області ґрунтується на тому, що електронні торги, на яких було відчужено спірну свердловину, є незаконними та проведені всупереч встановленому чинному законодавству. Окрім цього, прокурор обґрунтовує позов шляхом описання нормативно-правових актів і актів ненормативного характеру, як-от звіт Закарпатської геологорозвідувальної експедиції, що свідчить про набуття державою права власності на свердловину термальних вод №2-т в м.Берегово по вул.Корятовича,1.

А тому, суд апеляційної інстанції зазначає, що такі покликання прокурора не можуть стати підставою для визнання права власності на об`єкт нерухомості, оскільки в даному випадку прокурор не підтверджує існуюче право позивача на спірну свердловину, а намагається за рішенням суду набути таке право. Більше того, електронні торги, на підставі яких, відповідач-2 ТОВ «Жайворонок-Пачірта» набув право власності на спірну свердловину, є чинними, рішень судів щодо неправомірної діяльності державного виконавця в процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема, опису та арешту свердловини, у матеріалах справи відсутні.

Апеляційний господарський суд також зазначає, що враховуючи розгляд позову про визнання вищезазначених електронних торгів недійсними у іншому провадженні, колегія суддів не вправі надавати правову оцінку таким електронним торгам щодо правомірності чи неправомірності їх проведення у даному провадженні.

Одночасно, виходячи з предмету позову у даній справі та у справі №907/83/17 щодо визнання недійсними електронних торгів, то очевидно, що доведення незаконності набуття відповідачем-2 права власності на свердловину на підставі торгів, є первинним, а отже і даний позов про визнання права власності на нерухоме майно, яке станом на даний час, правомірно набуте, - є передчасним.

Відповідно до ч.4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як зазначалося вище, рішенням від 30.06.2011 у справі № 17/41 того ж таки господарського суду Закарпатської області за позовом Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» АПК України до Берегівської міської ради за участю ТОВ «Термал Перегіум» м.Берегово та «УСБ «Закарпаття» м.Берегово як третіх осіб -1 і 2 на стороні відповідача встановлено, що «...із Статуту експлуатаційно-виробничого підприємства «Учбово-спортивна база «Закарпаття» Центральної ради кооперативно-профспілкового фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України, зареєстрованого рішенням Берегівської районної ради народних депутатів 19.02.1992 № 42 видно, що «Підприємство» створено «Центральною радою» - власником основних фондів і обігових коштів шляхом виділення в них окремої госпрозрахункової структури з правами юридичної особи, (п.2.1. статуту). Пунктом 3.2 статуту визначено, що майно підприємства належить йому на правах повного господарського відання, а відповідно до п. 4.1 статуту безпосереднє управління підприємством здійснюється позивачем. Таким чином, встановлено, що позивач у справі №17/41 як засновник «УСБ «Закарпаття» та власник майна, яке закріплене за підприємством на праві повного господарського відання, здійснює безпосереднє управління цим підприємством. Виходячи з цього, суд дійшов висновку, що позивач в справі №17/41 має право вживати заходів до захисту прав та законних інтересів «УСБ «Закарпаття», в тому числі, оскаржувати рішення, якими порушуються права підприємства, а права та законні інтереси підприємства повністю співпадають із правами та законними інтересами позивач в справі №17/41, як власника майна, закріпленого за «УСБ «Закарпаття» на праві господарського відання.

Окрім цього, рішенням також встановлено, що право власності Центральної ради кооперативно-профспілкового фізкультурно-спортивного товариства «Колос» агропромислового комплексу України підверджується свідоцтвом про право власності на комплекс будівель №52 від 26.06.2002, видане на підставі рішення виконавчого комітету Берегівської міської ради від 28.05.2002, довідкою комунального підприємства «Берегівське бюро технічної інвентаризації Берегівської районної ради» від 20.12.2010 №1724; питання щодо його розташування на спірній земельній ділянці підтверджується державним актом на право постійного користування землею від 05.05.1997 р. серії НОМЕР_1 та планом зовнішніх меж, доданого до акту, а також технологічною схемою розробки ділянки Берегівського родовища термальних вод, де розташовані водозабірні свердловини, генпланом учбово-спортивної бази «Закарпаття»; щодо його правового статусу та місцезнаходження, оформлення земельної ділянки за третьою особою «УСБ «Закарпаття» під цим майном - підтверджується пунктом 3.2 статуту експлуатаційно-виробничого підприємства «УСБ «Закарпаття» Центральної ради кооперативно-профспілкового фізкультурно-спортивного товариства «Колос» АПК Української PCP, зареєстрованого рішенням Берегівської районної ради народних депутатів 19.02.1992 №42.

Окрім встановленого вище, зважаючи на те, що сторонами не заперечується і підтверджується документально побудова (пробурення) спірної свердловини за часів існування Української РСР у складі Радянського Союзу, в матеріалах справи відсутні відомості та докази існування таких відомостей про те, коли з часу проголошення незалежності України та на підставі чого (якого розпорядчого документу органу владних повноваженнь, підзаконного чи нормативно-правового документу і т.д.) виникло державне право власності на спірну свердловину та з певних причин не зареєстроване, уповноваженим органом розпорядження яким є Фонд державного майна України.

Окрім цього, прокурором не подано доказів та не доведено правомірності виникнення похідного від державного права власності, права користування спірною свердловиною у ПОГ ЕКВ«Учбово-спортивна база «Закарпаття» (договір оренди чи іншого речового права) та дати виникнення такого права.

Не зазначення у переліку права приватної власності у свідоцтві про право приватної власності, виданому Берегівською міською радою 12.10.2012 без буд-яких первинних доказів виникнення такого права, само по собі не може свідчити про наявність права власності у держави, оскільки базується на не підтверджених будь-якими доказами припущеннях, які в силу ст. 73 ГПК України не є доказами.

Також, судом апеляційної інстанції враховується, що оскільки всупереч вимог ч.1 ст. 74 ГПК України прокурором не доведено нормативно-правову чи технічну необхідність та можливість державної реєстрації права власності на спірну свердловину саме як об`єкту нерухомого майна в силу ч.4 ст. 334 ЦК України, відповідно суд позбавлений можливості надати оцінку правомірності набуття права власності за Всеукраїнським фізкультурно-спортивним товариством «Колос» АПК України іншого нерухомого майна, що зазначене у свідоцтві про право власності, яке як і свердловина збудоване (зведене) ще за часів Радянського Союзу, проте з невідомих причин приватизоване, а свердловина без будь-яких обґрунтувань залишена без визначення власника, без виділу її у окремий об`єкт майна, без реєстрації права державної власності із наданням правової оцінки обґрунтованості передачі у подальше безоплатне користування суб`єкту приватної власності.

Відповідно до ст.ст. 2, 318, ч.4 ст. 319 ЦК України, учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи (далі - особи).

Учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Суб`єктами права власності є Український народ та інші учасники цивільних відносин, визначені ст. 2 цього Кодексу.

Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Власність зобов`язує.

Відсутність доказів та дій уповноважених державних органів, що заявляють про право держави на спірне майно, унеможливлює встановлення як факту державної власності на спірну свердловину так і період (подію) виникнення такого права. Окрім цього якщо врахувати доводи прокурора та інших учасників провадження про належність спірного майна до об`єктів права державної власності, то саме внаслідок тривалої бездіяльності уповноваженого державного органу Фонду державного майна України та органів прокуратури, що явно перевищує строк позовної давності, таке майно без будь-яких правових підстав використовувалося у приватній власності з метою отримання прибутку без належного як обліку, так і контролю держави. І лише внаслідок такого безпідставного використання майна суб`єктом права приватної власності, іншим державним органом на виконання судового рішення таке майно було арештоване, описане і в подальшому реалізовано з електронних торгів із визначенням нового власника, що є основною, серед інших, підставою відхилення апеляційних скарг.

Таким чином, позивачем та прокурором не надано належних та допустимих доказів щодо наявності права державної власності на спірне майно, так і доказів володіння чи користування таким майном, тому у позивача відсутнє право на захист якого він звернувся до суду.

Щодо клопотання відповідача-2 про застування строків позовної давності, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до ст. 257, ч.ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо ж суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Отже, коли судом на підставі досліджених у судовому засіданні доказів буде встановлено, що право особи, про захист якого вона просить, порушене, а стороною у спорі до винесення рішення буде заявлено про застосування позовної давності, і буде встановлено, що строк позовної давності пропущено без поважних причин, суд на підставі статті 267 ЦК України ухвалює рішення про відмову в задоволенні позову за спливом позовної давності. У разі визнання судом причин пропущення позовної давності поважними, порушене право підлягає захисту.

При цьому, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права.

Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

З огляду на вищевикладене, для застосування строку позовної давності має значення дві обставини: право особи судом визнано порушеним, а також початок перебіг строку позовної давності.

Водночас, враховуючи те, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність порушеного права позивача, у суду відсутні підстави для застосування строку позовної давності.

Окрім зазначеного, суд апеляційної інстанції також приходить до висновку про необґрунтованість апеляційних скарг в частині наявності обставин для скасування оскаржуваного рішення з процесуальних підстав в силу п.1 ч.3 ст. 277 ГПК України внаслідок відхилення судом першої інстанції заяви про відвід складу суду під головуванням судді Васьковського О.В.

Відповідно до ч.4 ст. 35 та ч.1 ст. 36 ГПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження в справі.

Оскільки рішення господарського суду Закарпатської області приймалось за участю головуючого судді Васьковського О.В. у іншій, зазначеній вище справі - № 907/83/17 від 26.06.2017, обґрунтовано були відсутні підстави для відводу в силу ст.ст. 35 та 36 ГПК України.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вищевикладене, рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням вище, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про необхідність залишення судового збору за подання апеляційних скарг за апелянтами.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 74, 129, 269, 270, 275, 276, 281- 284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Закарпатської області від 04.12.2018 у справі № 907/310/18 залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

2. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на апелянтів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо або через Західний апеляційний господарський суд до Верховного Суду (п.17.5 Перехідних положень ГПК України).

Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 08.05.2019

Головуючий (суддя-доповідач) О.І. Матущак

Судді М.І. Хабіб

Г.Г. Якімець