РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

13.05.2019Справа № 910/2782/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін господарську справу

За позовом Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500, Донецька область, м.Маріуполь вул.Лепорського,буд.1, )

до Акціонерного товариства "Українська Залізниця" (03680, м.Київ, вул. Тверська, буд.5, )

про стягнення 291 332,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом про стягнення з Публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця" 291 332,20 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до залізничних накладних відповідачем до станції призначення "Сартана" Донецької залізниці було здійснено перевезення вантажів, одержувачем якого був позивач. Відповідно до "Правил обчислення термінів доставки вантажу", затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата. Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції. Відповідними правилами встановлено, що строки доставки вантажу є граничними, за порушення яких законодавством України передбачені штрафи. У спірних залізничних накладних, за якими відповідач допустив прострочення доставки вантажу, відмітки про поважність причин прострочення термінів доставки відсутні. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з позовною вимогою стягнути з відповідача штраф за несвоєчасну доставку вантажу у розмірі 291 332,20 грн. по 49 залізничних накладних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частиною третьою статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Позивач належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до ст. 120 ГПК України, ухвала суду від 11.03.2019 отримана - 16.03.2019, а відповідачем 15.03.2019.

02.04.2019 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти позову заперечує повністю, зазначає, що позивач в одній позовній заяві об`єднав вимоги, які не пов`язані між собою підставами виникнення (зобов`язання є окремим), також, не пов`язані поданими доказами (за кожним зобов`язанням докази є самостійними). У зв`язку зі зміною типу акціонерного товариства не має наслідком недійсності раніше виданих довіреностей, так як випадки припинення представництва за довіреністю визначені в ст. 248 ЦК України. Також, разом з позовною заявою відповідач подав заяву про застосування строку позовної давності та заяву про зменшення позовних вимог.

15.04.2018 через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача, в якому позивач заперечував проти тверджень відповідача повністю та просив суд задовольнити позов повністю.

Враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 938 від 31.10.2018 "Деякі питання діяльності акціонерного товариства "Українська залізниця" змінено тип Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" з публічного на приватне та перейменовано в Акціонерне товариство "Українська залізниця". Відповідні зміни внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань.

З огляду на викладене, відповідачем у даній справі є Акціонерне товариство "Українська залізниця".

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Донецька залізниця" (далі - відповідач) до станції призначення - "Сартана" Донецької залізниці в липні - серпні 2018 року здійснено перевезення вантажів, одержувачем яких є ПАТ "Металургійний комбінат "Азовсталь" (далі - позивач) згідно залізничних накладних:

№ 32953382 від 03.08.2018 від станції Грушки, відстань перевезення 1077 км;

№ 32960429 від 04.08.2018 від станції Дарниця, відстань перевезення 1042 км;

№ 32910408 від 31.07.2018 від станції Вендичани, відстань перевезення 1235 км;

№ 32962227 від 04.08.2018 від станції Почайна, відстань перевезення 1056 км;

№ 32962326 від 04.08.2018 від станції Путивль, відстань перевезення 923 км;

№ 32961047 від 04.08.2018 від станції Грушки, відстань перевезення 1077 км;

№ 32916207 від 31.07.2018 від станції Гречани, відстань перевезення 1251 км;

№ 32910572 від 31.07.2018 від станції Гречани, відстань перевезення 1251 км;

№ 32877565 від 28.07.2018 від станції Староконстянтинів І, відстань перевезення 1190 км;

№ 32952673 від 03.08.2018 від станції Калинівка, відстань перевезення 1065 км;

№ 32983009 від 06.08.2018 від станції Каменець-Подільський, відстань перевезення 1357 км;

№ 32918013 від 31.07.2018 від станції Вінниця, відстань перевезення 1091 км;

№ 33060054 від 12.08.2018 від станції Путивль, відстань перевезення 923 км;

№ 33049859 від 11.08.2018 від станції Грушки, відстань перевезення 1077 км;

№ 33037375 від 10.08.2018 від станції Виревка, відстань перевезення 1254 км;

№ 33058108 від 12.08.2018 від станції Біла Церква, відстань перевезення 897 км;

№ 33012980 від 08.08.2018 від станції Грушки, відстань перевезення 1077 км;

№ 33051004 від 11.08.2018 від станції Житомир, відстань перевезення 1057 км;

№ 32825408 від 24.07.2018 від станції Журавлевка, відстань перевезення 1072км;

№ 33039124 від 10.08.2018 від станції Грушки, відстань перевезення 1077 км;

№ 33031014 від 10.08.2018 від станції Дочь, відстань перевезення 1247 км;

№ 33025032 від 09.08.2018 від станції Житомир, відстань перевезення 1057 км;

№ 33038902 від 10.08.2018 від станції Вендичани, відстань перевезення 1235 км;

№ 32904559 від 30.07.2018 від станції Житомир, відстань перевезення 1057 км;

№ 32918641 від 31.07.2018 від станції Житомир, відстань перевезення 1057 км;

№ 32955601 від 03.08.2018 від станції Житомир, відстань перевезення 1057км;

№ 32957532 від 04.08.2018 від станції Коростень-Житомирський, відстань перевезення 1135км;

№ 33114471 від 16.08.2018 від станції Ніжин, відстань перевезення 1154 км;

№ 33106550 від 16.08.2018 від станції Грушки, відстань перевезення 1077 км;

№ 33084328 від 14.08.2018 від станції Грушки, відстань перевезення 1077 км;

№ 33100322 від 15.08.2018 від станції Грушки, відстань перевезення 1077 км;

№ 33085531 від 14.08.2018 від станції Чернігів-Північний, відстань перевезення 1241 км;

№ 33089517 від 14.08.2018 від станції Житомир, відстань перевезення 1057 км;

№ 33078536 від 14.08.2018 від станції Вінниця, відстань перевезення 1091 км;

№ 33083890 від 14.08.2018 від станції Путивль, відстань перевезення 923км;

№ 33101411 від 15.08.2018 від станції Глухов, відстань перевезення 1361 км;

№ 33074881 від 14.08.2018 від станції Почайна, відстань перевезення 1056 км;

№ 33099334 від 15.08.2018 від станції Ржевусская, відстань перевезення 1079 км;

№ 33089459 від 14.08.2018 від станції Почайна, відстань перевезення 1056 км;

№ 33128554 від 17.08.2018 від станції Бахмач-Гомельский, відстань перевезення 1227 км;

№ 33114604 від 16.08.2018 від станції Глухов, відстань перевезення 1361 км;

№ 33111493 від 16.08.2018 від станції Яготин, відстань перевезення 887 км;

№ 33112434 від 16.08.2018 від станції Біла Церква, відстань перевезення 897 км;

№ 33035296 від 10.08.2018 від станції Хмельник, відстань перевезення 1104 км;

№ 33110495 від 16.08.2018 від станції Виревка, відстань перевезення 1254 км;

№ 33089483 від 14.08.2018 від станції Почайна, відстань перевезення 1056 км;

№ 33069097 від 13.08.2018 від станції Новгород-Северский, відстань перевезення 1358 км;

№ 33099391 від 15.08.2018 від станції Почайна, відстань перевезення 1056 км;

№ 33125279 від 17.08.2018 від станції Каменець-Подольський, відстань перевезення 1357 км.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші угоди.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно із статтею 307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов`язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов`язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі.

Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов`язань.

Частиною першою статті 919 Цивільного кодексу України передбачено, що перевізник зобов`язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Відповідно до частини 1 статті 313 Господарського кодексу України перевізник зобов`язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.

Згідно із статтею 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць (далі - Статут), який визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (стаття 2 Статуту).

Відповідно до статті 5 Статуту на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує:

а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила);

б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів;

в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів);

г) інші нормативні документи.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно із статтею 6 Статуту накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Статтею 23 Статуту та п.1.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, передбачено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.

Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)).

Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Згідно ст.22 Статуту, за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відповідно до статті 41 Статуту залізниці зобов`язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни.

Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення.

Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з пунктом 1.2. Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1 пункту 1.1 вказаних Правил, у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Пунктом 2.1 Правил визначено, що обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Згідно з пунктом 2.4 Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов`язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Відповідно до пункту 2.10 Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

За приписами ч. 2 ст. 313 Господарського кодексу України розмір штрафів, що стягуються з перевізників за прострочення в доставці вантажу, визначається відповідно до закону.

У відповідності до ст. 920 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Частиною першою статті 23 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Згідно із статтею 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб`єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Відповідно до інформаційного листа Вищого господарського суду України № 01-06/420/2012 від 04.04.2012 нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Реченням другим абзацу першого пункту 8 Правил видачі вантажів (ст. 35, 42, 46, 47, 48, 52, 53 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 передбачено, що оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної.

Згідно з абзацом другим пункту 8 вказаних Правил датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

За накладними № 32953382 вантаж прибув 13.08.2018, № 32960429, № 32910408, № 32962227, № 32962326, № 32961047, № 32916207, № 32910572, № 32877565 вантаж прибув 14.08.2018, № 32952673 вантаж прибув 17.08.2018, № 32983009 вантаж прибув 18.08.2018, № 32918013, № 33060054, № 33049859, № 33037375, № 33058108, № 33012980, № 33051004, № 32825408 вантаж прибув 21.08.2018, № 33039124, № 33031014, № 33025032, № 33038902, № 32904559 , № 32918641, № 32957532 вантаж прибув 24.08.2018, № 33114471, № 33106550, № 33084328, № 33100322, № 33085531, № 33089517, № 33078536, № 33083890, № 33101411, № 33074881, № 33099334 вантаж 26.08.2018, № 33089459, № 33128554, № 33114604, № 33111493, № 33112434, № 33035296, № 33110495, № 33089483, № 33069097 вантаж прибув 28.08.2018, № 33099391 вантаж прибув 29.08.2018, № 33125279 вантаж прибув 30.08.2018.

Календарними штемпелями на залізничних накладних, доданих до позовної заяви, підтверджується, що вантаж відповідачем доставлено позивачу з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

Зокрема з матеріалів справи вбачається, що враховуючи відстань від станції відправлення до станції призначення (із розрахунку 200 км за добу) + 1 доба (на операції, пов`язані з відправленням-прибуттям) + 1 доба (п. 2.1 вказаних Правил) за всіма залізничними накладними мало місце прострочення доставки вантажу на дві і більше діб.

Відповідно до розрахунку позивача, загальна сума штрафу за несвоєчасну доставку вагонів, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, складає 291 332,20 грн.

Судом перевірено та визнано обґрунтованим наведений позивачем розрахунок розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажу залізницею.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача 291 332,20 грн. штрафу є обґрунтованими, документально підтвердженими.

Разом з тим, відповідач подав клопотання про зменшення розміру штрафу.

В обґрунтування клопотання відповідач посилається на те, що проведення АТО значно ускладнило транспортне сполучення у межах регіональної філії "Донецька залізниця" та забезпечення виконання вимог та положень Статуту залізниць України і Правил перевезення вантажів, які були затверджені задовго до початку проведення АТО.

Відповідач, пояснює, що до початку АТО переважна більшість вантажів прямувала до станцій міста Маріуполь зі станцій Дружківка, Авдіївка через станцію Ясинувата та Донецьк, а зі станцій Придніпровської, Південно-Західної залізниць до станцій міста Маріуполя через станції Покровськ, Ясинувата та Донецьк. Зазначені ділянки мали дві залізничні колії та були електрифікованими. На сьогоднішній день станція Ясинувата та Донецьк знаходяться на непідконтрольній території і рух потягів у бік міста Маріуполь припинено з осені 2014 року.

Єдиним на сьогодні залізничним сполученням з м. Маріуполь є ділянка залізниці між ст. Волноваха та ст. Комиш-Зоря-Волноваха. Зазначена ділянка має лише одну неелектрифіковану колію, яка до початку проведення АТО була допоміжною та резервною ланкою транспортного сполучення з м. Маріуполь. Враховуючи, що окрім позивача в м. Маріуполь залізницею обслуговується чимало великих підприємств: ДП "Маріупольський торговельний морський порт", ПАТ "Азовмаш", ПАТ "ММК ім. Ілліча" та інші, обсяги перевезень вантажів значно перевищують пропускну здатність ділянки Волноваха - Комиш-Зоря. Зазначені обставини, на думку відповідача, свідчать, що порушення термінів доставки вантажу мали місце з причин незалежних від перевізника.

Також відповідач вказує на погіршення фінансового стану регіональної філії "Донецька залізниця", зокрема, за підсумками роботи за 2018 року філія отримала збиток 721981 грн., що підтверджується звітами про фінансові результати.

З наведених підстав просить зменшити розмір штрафу за несвоєчасну доставку вантажів до 5% від суми позову - 14 566,61 грн.

Пунктом 1 ст. 233 Господарського кодексу України закріплено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Згідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки розміру збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Цивільні та господарські відносини ґрунтуються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Вирішуючи питання про зменшення нарахованого відповідачу штрафу, суд виходить з того, що:

- частина залізничної мережі регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" розташована в зоні проведення АТО, що спричиняє знаходження частини залізничних колій на непідконтрольній Україні території та використання лише одного залізничного сполучення з містом Маріуполь між станцією Волноваха та станцією Камиш-Зоря, яке забезпечує обслуговування значної кількості підприємств, внаслідок чого має місце затримка доставки вантажу, що підтверджується схемою Донецької залізниці;

- позивачем не надано доказів понесення ним збитків або невиконання ним своїх зобов`язань перед іншими особами внаслідок несвоєчасної доставки вантажів відповідачем;

- за підсумками роботи за 2018 рок філія отримала збиток у сумі 721981 грн., що підтверджується звітами про фінансові результати.

Суд також враховує фінансовий стан позивача, підприємство якого знаходиться у м. Маріуполь, який віднесено до території, на якій здійснювалася антитерористична операція, а також збільшення відстані маршруту перевезення у зв`язку із перебуванням частини залізничних колій на непідконтрольній Україні території, що не залежить від волі сторін.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення нарахованого розміру штрафу на 30%, тобто до 203 932,54 грн.

З приводу заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Водночас ч. 1 ст. 258 Цивільного кодексу України встановлює, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Статтею 136 Статуту залізниць України встановлено, що позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог статті 134 цього Статуту, зокрема для претензій з приводу прострочення доставки вантажу - від дня видачі вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 Господарського кодексу України до пред`явлення перевізникові позову, що випливає з договору перевезення вантажу, можливим є пред`явлення йому претензії.

Претензії можуть пред`являтися протягом шести місяців, а претензії щодо сплати штрафів і премій - протягом сорока п`яти днів (ч. 2 ст. 315 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 315 Господарського кодексу України перевізник розглядає заявлену претензію і повідомляє заявника про задоволення чи відхилення її протягом трьох місяців, а щодо претензії з перевезення у прямому змішаному сполученні - протягом шести місяців. Претензії щодо сплати штрафу або премії розглядаються протягом сорока п`яти днів.

Якщо претензію відхилено або відповідь на неї не одержано в строк, зазначений у частині третій цієї статті, заявник має право звернутися до суду протягом шести місяців з дня одержання відповіді або закінчення строку, встановленого для відповіді (ч. 4 ст. 315 Господарського кодексу України).

Відповідно до п. 4.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів" у визначенні перебігу позовної давності за позовами до перевізників, що випливають з договорів перевезення вантажів, слід враховувати таке.

Якщо до подання позову позивач скористався своїм правом на пред`явлення перевізникові претензії, шестимісячний строк позовної давності починається з дня одержання відповіді на претензію або закінчення строку, встановленого для такої відповіді (частина четверта статті 315 ГК України).

Оскільки дотримання претензійного порядку не є обов`язковим, то у вирішенні питання про початок перебігу строку позовної давності в розумінні цієї норми ГК України слід виходити з того, що такий перебіг починається після закінчення строку пред`явлення претензії і строку її розгляду (частини друга і третя статті 315 ГК України), незалежно від того, чи пред`являлася відповідна претензія до перевізника.

Враховуючи те, що позивач не звертався до перевізника з претензією про сплату штрафу, строк на пред`явлення позову в даному випадку обчислюється з дня отримання вантажу ( відповідно 13.08.2018, 14.08.2018, 21.08.2018, 24.08.2018, 26.08.2018, 28.08.2018, 29.08.2018, 30.08.2018) + 45 днів (пред`явлення претензії) + 45 днів (відповідь на претензію) + 6 місяців, та відповідно спливає починаючи з 28.03.2019.

Оскільки Приватне акціонерне товариство "Металургійний комбінат "Азовсталь" звернулося з позовом до суду 05.03.2019, що підтверджується відбитком штемпеля поштового відділення зв`язку на описі вкладення та конверті, в якому надійшла до суду позовна заява, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено визначений чинним законодавством строк позовної давності.

Таким чином, позов Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" обґрунтований та підлягає задоволенню частково в сумі 203 932,54 грн. з урахуванням зменшення штрафу.

Судовий збір в разі зменшення судом розміру штрафних санкцій покладається на відповідача повністю.

Керуючись ст. 86, 129, 233, 236-240, 250-252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Металургійний комбінат "Азовсталь" (87500, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Лепорського, 1, ) 203 932 (двісті три тисячі дев`ятсот тридцять дві) грн. 54 коп. штрафу, 4 369 (чотири тисячі триста шістдесят дев`ять) грн. 98 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Суддя О.М.Ярмак