УХВАЛА
м. Київ

02.05.2019Справа № 910/3970/19

Суддя Господарського суду міста Києва Князьков В.В., розглянувши матеріали справи заступника військового прокурора Житомирського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, м. Київ, та Військової частини НОМЕР_1 , Житомирська обл., смт. Чуднів

до відповідача: Корпорації «ТАСКО», м. Київ

про стягнення 433 650,87 грн, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа за позовом заступника військового прокурора Житомирського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та Військової частини НОМЕР_1 до Корпорації «ТАСКО» про стягнення 433 650,87 грн.

В обґрунтування позовних вимог прокурор посилається на порушення відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором зберігання № 05/1/ОРІС від 14.01.2016 в частині оплати наданих послуг, що стало підставою для нарахування 3 % річних в сумі 97 795,87 грн та інфляційних втрат в сумі 335 855,00 грн.

24.04.2019 представником відповідача подано до суду відзив на позов, а також заяву про залишення позовної заяви прокурора без руху на підставі ч. 11 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України. В обґрунтування поданої заяви відповідач вказує, що прокурором не було надано суду доказів направлення позовної заяви та доданих до неї документів на адреси інших учасників справи, а також не надано належних доказів сплати судового збору.

Розглянувши заяву представника відповідача, господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 11 статті 176 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 Господарського процесуального кодексу України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Таким чином, належним доказом відправлення відповідачеві копії позовної заяви та усіх доданих до неї документів є оригінал або належним чином засвідчена копія опису вкладення в поштовий конверт, засвідчений календарним штемпелем відділу поштового зв`язку.

Зважаючи на доводи відповідача про направлення прокурором іншої позовної заяви, судом було з`ясовано, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.03.2019 за № 910/2241/19 позовну заяву заступника військового прокурора Житомирського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 до Корпорації «ТАСКО» про стягнення 433 650,87 грн було повернуто заявнику. Отже, неправильними є твердження відповідача про те, що у провадженні суду вже перебувала справа за позовом заступника військового прокурора Житомирського гарнізону, оскільки провадження у справі № 910/2241/19 відкрито не було.

При цьому, чинний Господарський процесуальний кодекс України не містить норми, яка б вимагала від позивача (прокурора) повторно направляти ту ж саму позовну заяву іншим учасникам справи. З огляду на перелік направлених відповідачу документів, який міститься в описі вкладення у лист від 20.02.2019, вбачається, що такий перелік є повністю ідентичним з переліком додатків до позовної заяви, направленої прокурором до суду 27.03.2019. Окрім того, відповідачем не було надано суду копії отриманої ним позовної заяви, яка б була відмінною від позовної заяви, зареєстрованої судом за № 910/3970/19.

По-друге, пунктом 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Щодо тверджень представника відповідача про відсутність належних доказів сплати судового збору, господарський суд зазначає, що відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про судовий збір» зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України перевіряється судом, а не відповідачем.

Так, для виконання судами покладених на них повноважень у частині перевірки повноти зарахування коштів судового збору в автоматизованій системі документообігу суду створено реєстр підтвердження оплат. Дані про підтвердження оплати (повернення) судового збору надходять до комп`ютерної програми «Діловодство спеціалізованого суду» в автоматичному режимі. Під час надходження таких записів виконується автоматичне поєднання записів про оплату (повернення) судового збору, які зазначаються в обліково-статистичних картках із записами підтверджень про оплату (повернення) судового збору, які надійшли з Казначейства.

Враховуючи вищевикладене, безпідставними є посилання відповідача на роз`яснення Пленуму Вищого господарського суду України, які не мають практичного значення в розрізі актуальних змін процесуального законодавства, у тому числі Закону України «Про судовий збір» та порядку сплати судового збору органами прокуратури за допомогою системи дистанційного обслуговування.

Матеріали справи містять виписку від 15.02.2019 про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, за змістом якої судовий збір в сумі 7 025,47 грн, сплачений Військовою прокуратурою Центрального регіону України згідно з платіжним дорученням № 127 від 14.02.2019, зараховано до державного бюджету 14.02.2019.

Відповідно до інформації з автоматизованої системи документообігу суду «Діловодство спеціалізованого суду» платіжне доручення № 127 від 14.02.2019, сформоване в системі дистанційного обслуговування, не було повторно використане при зверненні до суду з іншою позовною заявою. При цьому, внесення судового збору у більшому розмірі не може бути підставою для залишення позовної заяви без руху, а є підставою для повернення прокуратурі надмірно сплаченої суми з державного бюджету.

Інших підстав для залишення позовної заяви прокурора без руху судом також не встановлено.

За таких обставин, заява представника відповідача про залишення без руху позовної заяви заступника військового прокурора Житомирського гарнізону у справі № 910/3970/19 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника Корпорації «ТАСКО» про залишення без руху позовної заяви заступника військового прокурора Житомирського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_1 до Корпорації «ТАСКО» про стягнення 433 650,87 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя В. В. Князьков