ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1146/17
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Поліщук Л.В., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання: Безпалюк А.В.

За участю представників учасників справи:

від ОСОБА_1 - адвокат Вовк О.Є.

від ТОВ "Промтоварний ринок" - адвокат Яковлев Д.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги

ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "КАПІТАЛ ФІНАНС М"

на рішення Господарського суду Одеської області від 07 грудня 2017 року

у справі №916/1146/17

за позовом ОСОБА_1

до Компанії "ПАРРОКС КОРПОРЕЙШН ЛІМІТЕД"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю "Промтоварний ринок"

про визнання недійсним договору

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Одеської області із позовом до Компанії "ПАРРОКС КОРПОРЕЙШН ЛІМІТЕД" в якому просила визнати недійсним договір про відступлення шляхом дарування частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК", укладений між ОСОБА_1, з одного боку, та Компанією "ПАРРОКС КОРПОРЕЙШН ЛІМІТЕД", від імені якої діяв ОСОБА_7, з іншого боку, засвідчений Приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською Валентиною Семенівною, зареєстрований в реєстрі за №861.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 з посиланням на приписи ст. 231 ЦК України зазначила, що оспорюваний правочин був вчинений нею під тиском, шляхом погроз та обману.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 19.05.20176, за ініціативою суду до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача було злучено ТОВ "Промтоварний ринок".

Рішення Господарського суду Одеської області від 07 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції посилаючись на приписи ст. 717 ЦК України, умови укладеного між сторонами договору про відступлення шляхом дарування частки в статутному капіталі ТОВ "Промтоварний ринок", ч.10-13 ст. 44 Закону України "Про нотаріат", ст.ст. 204, 215, 216, 231 ЦК України зазначив, що позивач в якості доказів вчинення оспорюваного договору під впливом насильства зазначив у позові, що укладання договору дарування є наслідком злочину, вчиненого злочинним угрупованням, отже відсутність у позивача волі на вчинення правочину обґрунтовує саме злочином. Таким чином, на думку суду, належним та допустимим доказом на підтвердження позовних вимог може бути лише обвинувальний вирок у кримінальній справі щодо ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, яким буде підтверджено вчинення насильницьких дій щодо позивачки з метою примушування її до укладання спірного договору.

На думку суду першої інстанції, не можуть бути належним та допустимим доказами посилання позивача на те, що зареєстровано та внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань кримінальне провадження № 0000107 за фактом заволодіння часткою корпоративних прав у статутному капіталі ТОВ "Промтоварний ринок", яка належала іншим учасникам, в рамках якого визнано потерпілими ТОВ "Віктор Д" в особі генерального директора ОСОБА_12, ОСОБА_1 та ОСОБА_13 та те, що Генеральною прокуратурою України проводиться досудове слідство у вищезазначеному кримінальному проваджені за результатами розслідування якого складено повідомлення про підозру ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у вчинені злочинів, статтями КК України, а також їх оголошення у розшук.

При цьому, як зазначено місцевим господарським судом, ним прийнято до уваги посилання представника позивача в якості доказів, які обґрунтовують позовні вимоги на свідчення ОСОБА_7, ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_1, ОСОБА_15, які вони надавали в якості свідків в ході досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000107, але, матеріали справи не містять протоколів допиту свідків, які були витребувані судом ухвалою суду від 21.11.2017 р., окрім того позивач не навів належних та допустимих доказів того, що свідчення ОСОБА_7, ОСОБА_14,ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_15 в межах вищезазначеного кримінального провадження стосуються саме оспорюваного договору.

Інших належних та допустимих доказів, якими підтверджуються обставини на які позивач посилається в якості обґрунтування поданого позову, а саме щодо створення для нього важких обставин та вчинення правочину під впливом насильства, за твердженням суду першої інстанції, позивачем не надано.

Не погодившись із даним рішенням до Одеського апеляційного господарського суду звернулась ОСОБА_1 з апеляційною скаргою в якій просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 07.12.2017 р. по справі №916/1146/17 та прийняти по справі нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що Господарським судом Одеської області при розгляді даної справи та винесенні рішення від 07.12.2017 р. було допущене неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також були порушені норми процесуального права, що привело до неправильного вирішення справи, з урахуванням наступного.

Так апелянт зазначає, що в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції сам собі суперечить, оскільки з одного боку посилається на те, що відповідно до пункт 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судовому практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» факт насильницьких дій не обов'язково має бути встановлений вироком суду, постановленим у кримінальній справі, з іншого боку вказує на те, що безпосередньо у даному випадку необхідно саме вирок у кримінальній справі щодо ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, яким буде підтверджено вчинення насильницьких дій щодо позивачки з метою примушування її до укладання спірного договору.

При цьому, за твердженням апелянта, суд першої інстанції взагалі не прийняв до уваги те, що вказані особи перебувають у міжнародному розшуку та переховуються від слідства, що в свою чергу не дає можливості на цей час притягнути цих осіб до кримінальної відповідальності та винести відносно них вирок, в тому числі щодо злочину пов'язаного з насильницькими діями під час укладання вказаного договору.

Крім того, як стверджує апелянт, ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.11.2017 р. по даній справі було витребувано з матеріалів кримінального провадження засвідчені копій протоколів допиту свідків. У вказаній ухвалі, за твердженням апелянта, суд першої інстанції, серед іншого, надав право представникові позивача виключно подати вказану ухвалу до виконання слідчому без права отримання відповідних засвідчених копій документів для їх передачі суду. Зазначена ухвала була вручена особисто слідчому 27.11.2017 р.

Таким чином, на думку апелянта, позивачем (його представником) були зроблені всі можливі дії для додаткового обґрунтування своєї позиції: окрім матеріалів, які були додані до позовної заяви - зроблені всі необхідні дії для витребування документів з матеріалів кримінального провадження, у якому на цей час є підозрювані особи.

В свою чергу, як відзначає апелянт, суд першої інстанції, порушуючи принцип всебічності розгляду справи, не отримавши відповідні документи від слідчого, взагалі не перевіривши стан виконання ухвали щодо витребування доказів, протиправно відмовив представнику позивача у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи з можливістю дочекатися відповідних доказів від слідчого та одразу відмовив у задоволенні позову, посилаючись на ненадання позивачем відповідних доказів.

При цьому, як вважає апелянт, суд фактично позбавив позивача можливості надати докази, оскільки всі можливі дії по їх отриманню представником позивача (подання клопотання про витребування, отримання копії ухвали в суді, подача копії ухвали з клопотанням слідчому) були виконані.

На думку скаржника, є не зрозумілим посилання суду в своєму рішенні на прийняття до уваги посилання представника позивача в якості доказів, які обґрунтовують позовні вимоги на свідчення ОСОБА_7, ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_1, ОСОБА_15, які вони надавали в якості свідків в ході досудового розслідування по кримінальному провадженню, проте, відзначення про відсутність у матеріалах справи протоколів допиту свідків, які були витребувані судом ухвалою суду від 21.11.2017 р. Оскільки, як вважає апелянт, є незрозумілим як суд може прийняти до уваги посилання позивача на докази, які фактично не отримані та не досліджувалися судом.

Зазначене, на думку апелянта, може свідчити виключно про упередженість суду першої інстанції при розгляді цієї справи, не бажання у повному обсязі розібратися з фактичними обставинами справи, дочекатися та дослідити всі важливі докази та винести обґрунтоване та законне рішення.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 29.01.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 07.12.2018.

21.02.2018 Одеським апеляційним господарським судом отримано відзив на апеляційну скаргу від ТОВ "Промтоварний ринок" в якому третя особа просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

В своїх запереченнях третя особа зазначає, що позивач звертаючись із позовом до суду першої інстанції обрала спосіб захисту порушеного права шляхом визнання правочину недійсним. При цьому, за змістом ст.ст. 215, 216 ЦК України заперечувати дійсність правочину в судовому порядку вправі одна із сторін договору або інша заінтересована особа. Як вважає третя особа, позивач не відповідає ознакам заінтересованої особи, оскільки звертаючись із позовом до суду першої інстанції ОСОБА_1 було зазначено, що внаслідок злочинів проти неї з боку злочинного угрупування, та відповідно укладення спірного договору, стало позбавлення її права власності на частку у статутному капіталі ТОВ "Промтоварний ринок". Проте, як зазначає третя особа, звертаючись із позовом, ОСОБА_1 не заявляла вимог щодо застосування наслідків недійсності правочину, тим більш, що їй відомо про неможливість виконання цього рішення у зв'язку з відчуженням відповідачем частки на користь Компанії «Кіттеп лімітед». Відповідач, за твердженням третьої особи, не є власником відчуженої позивачем частки статутного капіталу ТОВ "Промтоварний ринок", адже у червні 2014, відповідачем укладено договір купівлі-продажу про відчуження частки у статутному капіталі ТОВ "Промтоварний ринок" на користь Компанії «Кіттеп лімітед».

Крім того, як відзначає третя особа, ОСОБА_1 схвально голосувала на загальних зборах учасників ТОВ "Промтоварний ринок" щодо відчуження відповідачем всієї частки у статутному капіталі ТОВ "Промтоварний ринок", в тому числі частки, яка належала позивачеві, на користь Компанії «Кіттеп лімітед».

Отже, на думку ТОВ "Промтоварний ринок", в результаті визнання недійним договору, майнові інтереси позивача не будуть відновлені, а результатом визнання недійсним договору не може бути реституція (повернення у попередній стан), адже майнові права, які є предметом договору дарування, фактично знаходяться у володінні Компанії «Кіттеп лімітед», яка не є стороною спірного договору.

ТОВ "Промтоварний ринок" також відзначає, що позивачем у суді першої інстанції не заявлялось вимог щодо відшкодування збитків або шкоди, як то передбачено ч. 2 ст. 231 ЦК України.

На думку третьої особи, метою звернення позивача до суду є не відновлення прав, а встановлення судом юридичного факту вчинення правочину під впливом насильства, що не відноситься до компетенції господарського суду та не відповідає загальним засадам судочинства, а обраний позивач спосіб захисту не призводить до відновлення її прав.

З урахуванням наведеного ТОВ "Промтоварний ринок" вважає, що обраний позивачем спосіб захисту не відповідає ознакам ефективного способу захисту визначено ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та не може бути задоволений не залежно від наявності чи відсутності підстав для визнання спірного договору недійсним.

До того ж ТОВ "Промтоварний ринок" відзначає, що як у позовній заяві так й в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що укладення оспорюваного правочину є наслідком злочину, вчиненого злочинним угрупованням, отже відсутність волі на укладення провочину позивач обґрунтовує саме злочином, а тому, на думку третьої особи, є правомірним висновок суду першої інстанції про те, що належним підтвердженням позовних вимог є лише обвинувальний вирок, яким буде підтверджено вчинення насильницьких дій щодо позивача з метою примушування до укладення спірного правочину.

ТОВ "Промтоварний ринок" вважає, що враховуючи положення Конституції України щодо презумпції невинуватості, єдиним належним доказом вчинення правочину під впливом насильства, є обвинувальний вирок.

Третя особа також вважає, що твердження позивача щодо примушування до вчинення спірного правочину є брехливим та маніпулятивними. Так, про обставини злочинного тиску позивач вже неодноразово заявляла в різних судах, в тому числі за межами України, проте кожного разі змінювала обставини та перекручувала їх відповідно до ситуації.

ТОВ "Промтоварний ринок" також відзначає про непідсудність справи господарському суду на момент розгляду справи. Так, третя особа зазначає, що зі змісту заявлених позовних вимог вбачається, що предметом судового спору є визнання недійсним договору дарування частки у статутному капіталі товариства, вимог щодо вирішення питань, пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності ТОВ "Промтоварний ринок", позивачем не заявлено. Отже, на думку третьої особи, даний спір не належить до корпоративного та тому не підсудний господарському суду.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду у складі головуючого судді В.В. Лашина, суддів: М.А. Мишкіної, Л.О. Будішевської від 01.03.2018 у справі №916/1146/17 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 07.12.2017 у даній справі призначено до розгляду на 03.04.2018.

Розпорядженням в. о. керівника апарату суду №370 від 02.04.2018 у зв`язку з перебуванням головуючого судді В.В. Лашина, суддів: Л.О. Будішевської та М.А. Мишкіної у відпустці, відповідно до підпункту 17.4, підпункту 17 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, підпунктів 2.3.17, 2.3.50 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, підпункту 3.2.1 пункту 3.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Одеському апеляційного господарському суді призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №916/1146/17.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2018 для розгляду апеляційної скарги по справі №916/1146/17 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя С.В. Таран, судді: І.Г. Філінюк, Т.А.Величко.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 02.04.2018 прийнято справу №916/1146/17 до провадження колегіє суддів у складі: головуючий суддя С.В. Таран, судді: І.Г. Філінюк, Т.А.Величко.

18.09.2018 до Одеського апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "КАПІТАЛ ФІНАНС М" в якій товариство просить скасувати рішення господарського суду Одеської області від 07.12.2017р. по справі № 916/1146/17 за позовом ОСОБА_1 до Компанії «Паррокс Корпорейшн Лімітед», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ТОВ «Промтоварний ринок» із закриттям провадження у справі №916/1146/17.

Апелянт зазначає, що оскаржуване рішення загрожує його законним правам та інтересам, а тому товариство вважає за необхідне вжити заходів щодо їх захисту.

Так, за твердженням апелянта, за договором купівлі продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Промтоварний ринок" від 04 липня 2011 року ОСОБА_14 передав у власність ТОВ «Капітал Фінанс М» свою частку розміром 25,5% у статутному капіталі ТОВ "Промтоварний ринок". Відповідно до рішення загальних зборів учасників ТОВ «Промтоварний ринок», оформленого протоколом загальних зборів учасників від 04 липня 2011 року було включено ТОВ «Капітал Фінанс М» до складу учасників ТОВ «Промтоварний ринок». Серед іншого, відповідним рішення загальних зборів розподілена частка у статутному капіталі ТОВ «Промтоварний ринок», належна товариству у розмірі 14%, між учасниками, серед яких ТОВ «Капітал Фінанс М» отримала 2,99%, що становить 32890,00 гривень.

Отже, апелянт вважає, що у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1, що можливо в суді апеляційної інстанції, Компанія «Паррокс Корпорейшн Лімітед» втратить частку в статутному капіталі ТОВ «Промтоварний ринок» і відповідний вступ ТОВ «Капітал Фінанс М» до складу учасників ТОВ «Промтоварний ринок» може бути скасовано.

Таким чином, на думку апелянта, створюється ризик визнання недійсними договору купівлі - продажу та рішення загальних зборів учасників від 04.07.2011р. і відповідного виключення ТОВ «Капітал Фінанс М» зі складу учасників ТОВ «Промтоварний ринок», що безумовно порушує законні права ТОВ «Капітал Фінанс М»

З цієї причини, ТОВ «Капітал Фінанс М» не погоджується з рішенням Господарського суду Одеської області від 07.12.2017р. у справі № 916/1146/17 та вважає, що останнє ухвалено внаслідок неправильного застосування норм процесуального права і підлягає скасуванню з огляду на наступне.

Так, зі змісту заявлених позовних вимог вбачається, що предметом судового спору є визнання недійсним договору дарування частки у статутному капіталі товариства, вимог щодо вирішення питань пов'язаних із створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності ТОВ "Промтоварний ринок", позивачем не заявлено. Отже, даний спір не належить до корпоративного, а тому, суд першої інстанції не мав права розглядати спір по суті, а був зобов'язаний припинити провадження у справі.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 19.09.2018 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛ ФІНАНС М» на рішення Господарського суду Одеської області від 07.12.2017 у справі №916/1146/17, розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛ ФІНАНС М» призначено до спільного розгляду з апеляційною скаргою ОСОБА_1

Указом Президента України №454/2017 від 29.12.2017р. "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" ліквідовано Одеський апеляційний господарський суд та утворено Південно-західний апеляційний господарський суд.

Згідно із ч.6 ст.147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018р. в газеті "Голос України" опубліковано повідомлення про початок роботи Південного-західного апеляційного господарського суду.

Відповідно до ч.5 ст.31 ГПК України у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

На виконання положень абз.2 ч.6 ст.147 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", ч. 5 ст. 31 ГПК України, матеріали справи №916/1146/17 передані до Південно-західного апеляційного господарського суду.

16.10.2018р. апеляційна скарга зареєстрована відповідальним працівником відділу документообігу (канцелярії) Південно-західного апеляційного господарського суду(вх. №129/18).

У відповідності до вимог ч.1 ст.32 ГПК України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом від 16.10.2018р., для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді М.А. Мишкіної, суддів Л.В. Поліщук, І.Г. Філінюка.

Розпорядженням В.о. керівника апарату Південно-західного апеляційного господарського суду від 22.10.2018 за №27 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу справи у зв'язку із перебування головуючого судді Мишкіної М.А. у відпустці.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом від 22.10.2018р., для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Поліщук Л.В., Філінюка І.Г.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.10.2018 року прийнято справу №916/1146/17 до провадження та розпочато апеляційний розгляд справи колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Поліщук Л.В., Філінюка І.Г.

07.11.2018 Південно-західним апеляційним господарським судом отримано заяву ОСОБА_1 щодо сповіщення нерезидентів в якій остання просить дозволити їй здійснити сповіщення відповідача Компанії "ПАРРОКС КОРПОРЕЙШН ЛІМІТЕД" шляхом направлення необхідних документів за допомогою міжнародних поштових служб. Так позивач зазначає, що відповідач є нерезидентом України - резидентом Сполученого Королівства, який може сповіщатись в порядку, передбаченому Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.11.2018 призначено справу №916/1146/17 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "КАПІТАЛ ФІНАНС М" на рішення господарського суду Одеської області від 07 грудня 2017 року до розгляду на 21 грудня 2018 року та зобов'язано ОСОБА_1 направити на адресу Компанії "ПАРРОКС КОРПОРЕЙШН ЛІМІТЕД" (PARROX CORPORATION LIMITED), зареєстровано за адресою: 122-126 Тулей-Стрит, Лондон Сполучене королівство Великобританії 1 2 TU (122-126 Tooley Street, London, United Kingdom. SE1 2TU) належним чином (нотаріально) засвідчений переклад на англійську мову копії даної ухвали, апеляційних скарг ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "КАПІТАЛ ФІНАНС М" та докази такого направлення надати суду.

04.12.2018 Південно-західним апеляційним господарським судом отримано заяву ОСОБА_1 з доказами направлення відповідачеві належним чином (нотаріально) засвідченого перекладу на англійську мову копії ухвали від 20.11.2019, апеляційних скарг ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "КАПІТАЛ ФІНАНС М".

19.12.2018 Південно-західним апеляційним господарським судом отримано відзив ОСОБА_1 на апеляційну скаргу ТОВ "КАПІТАЛ ФІНАНС М" в якому позивач просить апеляційну скаргу ТОВ "КАПІТАЛ ФІНАНС М" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 07.12.2017 скасувати та ухвалити нове про задоволення позову ОСОБА_1

В своїх запереченнях ОСОБА_1 зазначає, що як позивач, так й відповідач, є або були учасниками ТОВ "Промтоварний ринок", що підтверджується матеріалами справи. У позові, у якості підстави для визнання недійсним договору дарування корпоративних прав, ОСОБА_1 вказала, що її, як і інших учасників ТОВ "Промтоварний ринок", було примушено до передання Компанії "ПАРРОКС КОРПОРЕЙШН ЛІМІТЕД" частки від статутного капіталу ТОВ "Промтоварний ринок". Метою подання позову є повернення ОСОБА_1 подарованої під примусом частки у статутному капіталі ТОВ "Промтоварний ринок", тобто, спір виник з приводу повернення корпоративних прав. Таким чином, як стверджує позивач, позов ініційовано стосовно правовідносин за укладеним договором дарування частини корпоративних прав та виниклих внаслідок відчуження частки в статутному капіталі ТОВ "Промтоварний ринок". З огляду на що, позивач вважає, що даній спір належить розглядати в порядку господарського судочинства.

До того ж, на думку ОСОБА_1, враховуючи положення п.9 Розділу «Перехідні положення» ГПК України та ст. 20 ГПК України, та оскільки предметом договору дарування є частка в статутному капіталі господарського товариства ТОВ "Промтоварний ринок", спір про визнання такого договору недійсним повинен розглядатись в порядку господарського судочинства.

Колегія суддів відзначає, що вказаний відзив не був підписаний представником ОСОБА_1, про що Відділом документообігу Південно-західного апеляційного господарського суду складено акт від 19.12.2018.

19.12.2018 Південно-західним апеляційним господарським судом отримано доповнення до відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 від ТОВ "Промтоварний ринок" в яких третя особа зазначає про безпідставність та необґрунтованість заявлених позовних вимог та відзначає про неодноразову зміну позивачкою обставин щодо укладення оспорюваного правочину у інших справах.

Також, 19.12.2018 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява ТОВ "Промтоварний ринок" про долучення заяви свідка в якій третя особа просить залучити до матеріалів справи заяву свідка ОСОБА_14 від 17.12.2018.

20.12.2018 Південно-західним апеляційним господарським судом отримано заява ТОВ "Промтоварний ринок" про долучення заяви свідка в якій третя особа просить залучити до матеріалів справи заяву свідка ОСОБА_19 від 19.12.2018.

21.12.2018 Південно-західним апеляційним господарським судом отримано заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтоварний ринок" про відвід судді Поліщук Л.В. в якому останній просив відвести суддю Поліщук Л.В. від розгляду справи №916/1146/17 за позовом ОСОБА_1 до компанії "ПАРРОКС КОРПОРЕЙШН ЛІМІТЕД", третя особи, що не заявляє самостійних вимог - ТОВ "Промтоварний ринок", про визнання недійсним договору про відступлення шляхом дарування частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК", укладений між ОСОБА_1, з одного боку, та Компанією "ПАРРОКС КОРПОРЕЙШН ЛІМІТЕД".

Також, під час судового засідання 21.12.2018 представником ОСОБА_1 було заявлено відвід колегії суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Поліщук Л.В., Філінюк І.Г. в якій представник просив відвести вказаний склад суду від розгляду справи №916/1146/17 та передати господарську справу №916/1146/17 на автоматичний розподіл для формування нового складу суду, а у випадку незадоволення судовою колегією відводу передати вирішення питання про відвід на розгляд іншого судді, у зв'язку з чим зупинити провадження у справі №916/1146/17 до вирішення питання про відвід іншим складом суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.12.2018 визнано необґрунтованими відвід судді Поліщук Л.В. заявлений представником Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтоварний ринок" та відвід колегії суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Поліщук Л.В., Філінюка І.Г. заявлений представником ОСОБА_1, передано справу для вирішення питання про відвід судді Поліщук Л.В. та колегії суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Поліщук Л.В., Філінюка І.Г. у порядку, встановленому ст. 32 ГПК України, зупинено апеляційне провадження у справі №916/1146/17 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "КАПІТАЛ ФІНАНС М" на рішення господарського суду Одеської області від 07 грудня 2017 року до вирішення питання про відвід судді Поліщук Л.В. та колегії суддів у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Поліщук Л.В., Філінюка І.Г.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.12.2018 (суддя Таран С.В.) у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів: Поліщук Л.В., Філінюка І.Г. відмовлено.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.12.2018 (суддя Колоколов С.І.) у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтоварний ринок" про відвід судді Л.В. Поліщук у справі № 916/1146/17 відмовлено.

22.12.2018 Південно-західним апеляційним господарським судом отримано касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Промтоварний ринок" на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.12.2018.

Супровідним листом від 27.12.2018 касаційну скаргу разом із матеріалами справи №916/1146/17 направлено до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 23.01.2019 відмовлено товариству з обмеженою відповідальністю "Промтоварний ринок" у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.12.2018 у справі №916/1146/17.

04.02.2019 Південно-західним апеляційним господарським судом отримано матеріали справи №916/1146/17 з суду касаційної інстанції.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.02.2019 поновлено провадження у справі №916/1146/17, призначено справу №916/1146/17 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "КАПІТАЛ ФІНАНС М" на рішення господарського суду Одеської області від 07 грудня 2017 року до розгляду на 21.03.2019.

Також вказаною ухвалою зобов'язано ОСОБА_1 направити на адресу Компанії "ПАРРОКС КОРПОРЕЙШН ЛІМІТЕД" (PARROX CORPORATION LIMITED) належним чином (нотаріально) засвідчений переклад на англійську мову копії даної ухвали та докази такого направлення надати суду.

Під час судового засідання від 21.03.2019 представником ОСОБА_1 надано суду заяву про сповіщення нерезидентів в якій позивач просив залучити до матеріалів справи докази сповіщення відповідача Компанії "ПАРРОКС КОРПОРЕЙШН ЛІМІТЕД". До вказаної заяви додано фіскальний чек від 07.03.2019 про оплату послуг кур'єрської служби доставки, авіатранспортні накладні від 07.03.2019 та відомості з веб-сайту щодо відстеження вантажів кур'єрської служби доставки.

Колегія суддів дослідивши надані позивачем докази, визнала, що вони не можуть бути належними доказами сповіщення відповідача про час, дату та місце розгляду справи, оскільки з останніх неможливо встановити який саме документ було надіслано відповідачеві, зокрема, чи надсилалась на адресу Компанії "ПАРРОКС КОРПОРЕЙШН ЛІМІТЕД" ухвала Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.02.2019.

До того ж, позивачем не було надано суду належним чином (нотаріально) засвідчений переклад на англійську мову копії ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.02.2019, як то визначено в останній.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.03.2019, у зв'язку із відсутністю належних доказів сповіщення відповідача про час, дату та місце розгляду справи, та з метою забезпечення права учасників справи на участь у судовому засіданні, яке є вищим ані ж дотримання строків розгляду апеляційної скарги на рішення суду, колегія суддів визнала за можливе вийти за межі встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України шестидесятиденного строку для розгляду апеляційної скарги на рішення суду та відкласти розгляд справи №916/1146/17 на 22.04.2019.

Вказаною ухвалою також зобов'язано ОСОБА_1 направити на адресу Компанії "ПАРРОКС КОРПОРЕЙШН ЛІМІТЕД" (PARROX CORPORATION LIMITED) належним чином (нотаріально) засвідчений переклад на англійську мову копії даної ухвали та докази такого направлення, разом з перекладом, надати суду.

Під час судового засідання від 22.04.2019 представником ОСОБА_1 надано докази надсилання Компанії "ПАРРОКС КОРПОРЕЙШН ЛІМІТЕД" (PARROX CORPORATION LIMITED) ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.03.2019, зокрема, нотаріально посвідчений переклад даної ухвали, накладні кур'єрської служби доставки, роздруківки служби доставки, а також листи кур'єрської служби доставки.

Колегією суддів визнано належними надані представником позивача докази на підтвердження вручення Компанії "ПАРРОКС КОРПОРЕЙШН ЛІМІТЕД" (PARROX CORPORATION LIMITED) ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.03.2019.

Отже, відповідач був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, однак не скористався своїм правом на участь у судовому засіданні, про причини нез'явлення суд не повідомив.

З огляду на законодавчо визначений строк розгляду апеляційної скарги на рішення суду, за межі якого вийшов суд апеляційної інстанції задля належного сповіщення відповідача про час, дату та місце розгляду справи, наявність доказів вручення Компанії "ПАРРОКС КОРПОРЕЙШН ЛІМІТЕД" (PARROX CORPORATION LIMITED) ухвали Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.03.2019, якою розгляду справи було призначено на 22.04.2019, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

У судовому засіданні від 22.04.2019 представник ОСОБА_1 підтримав вимоги за апеляційною скаргою та наполягав на її задоволенні. Проти задоволення апеляційної скарги ТОВ "КАПІТАЛ ФІНАНС М" заперечував.

Представник ТОВ "Промтоварний ринок" надав пояснення відповідно до яких не погоджується з апеляційною скаргою ОСОБА_1, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. При цьому, представником третьої особи підтримано апеляційну скаргу ТОВ "КАПІТАЛ ФІНАНС М".

Представник Компанії "ПАРРОКС КОРПОРЕЙШН ЛІМІТЕД" у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи сповіщався належним чином.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи за апеляційними скаргами, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Одеської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарги ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а апеляційне провадження за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "КАПІТАЛ ФІНАНС М" підлягає закриттю виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Я вбачається з наявних матеріалів справи, 06.07.2010р. між ОСОБА_1 (дарувальник) та компанією "ПАРРОКС КОРПОРЕЙШН ЛІМІТЕД" (обдарований) в особі її повноважного представника - ОСОБА_7 було укладено Договір про відступлення шляхом дарування частки в статутному капіталі ТОВ "Промтоварний ринок", за умовами п. 1 якого ОСОБА_1 подарувала, а компанія "ПАРРОКС КОРПОРЕЙШН ЛІМІТЕД" в особі представника, прийняла безоплатно у власність частку в статутному капіталі ТОВ "Промтоварний ринок", що складає 4,5% статутного капіталу ТОВ "Промтоварний ринок". Дар сторони оцінили в сумі 49500 грн. Вартість 4,5% статутного капіталу товариства становить 49500 грн., що підтверджується довідкою, виданою ТОВ "Промтоварний ринок" від 06.07.2010 р.

Відповідно до п. 2 Договору частка, що відчужується, належить дарувальнику на підставі статуту ТОВ "Промтоварний ринок" (нова редакція) (код за ), місцезнаходження:67806, Одеська область, Овідіопольський район, смт Авангард, вул. Базова, буд. 20, зареєстрованого Овідіопольською районною державною адміністрацією Одеської області 30.08.2006р. запис №2000038 та Свідоцтва про повне внесення вкладу № 3, виданого ТОВ "Промтоварний ринок" 05.07.2010р.

Пунктом 4 Договору визначено, що дарувальник гарантує, що на день укладання цього договору повідомив обдарованому всі істотні обставини, які стосуються частки, яка відчужується та можуть вплинути на волю дарувальника.

Згідно із п.5 Договору дарувальник гарантує, зокрема, що: щодо частки, що відчужується та товариства відсутні судові спори; у зв'язку із укладанням цього договору не буде порушено прав та інтересів третіх осіб; відступлення частки, що відчужується відповідає інтересам та волевиявленню дарувальника і не вчиняється під примусом або внаслідок збігу тяжких обставин, тощо.

Відповідно до п.7 Договору він укладається за письмовою згодою чоловіка дарувальника, ОСОБА_20, посвідченою 06.07.2010р. приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Гурською В.С., за реєстровим № 862.

Як зазначено у п. 8 Договору сторони стверджують, що: вони не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними; укладання договору відповідає їх інтересам; волевиявлення є вільним і усвідомленим і відповідає їх внутрішній волі; умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін; договір не приховує іншого правочину і спрямований на реальне настання наслідків, які обумовлені у ньому.

У пункті 9 Договору визначено, що зміст ст.ст. 655,657,659,660 ЦК України, ст.ст.7, 53 Закону України "Про господарські товариства" сторони ознайомлені.

Згідно із п.12 Договору він прочитаний сторонами. Після прочитання договору сторони підтвердили нотаріусу, що його зміст повністю відповідає їх дійсним намірам.

Договір посвідчено приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Гурською В.С. та зареєстровано в реєстрі за № 862.

Звертаючись із позовом до Господарського суду Одеської області ОСОБА_1 було зазначено, що Генеральною Прокуратурою України проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні №0000107 за фактом заволодіння часткою корпоративних прав у статутному капіталі ТОВ "Промтоварний ринок", а саме, щодо відступлення шляхом дарування частки у статутному капіталі ТОВ "Промтоварний ринок" за договором № 861, укладеним між громадянкою ОСОБА_1 та представником "Єнакієвського" угрупування ОСОБА_7, який діяв на підставі довіреності та в інтересах ОСОБА_9 - ОСОБА_8.

Відповідно до вищевказаного договору, ОСОБА_1 подарувала, а компанія "ПАРРОКС КОРПОРЕЙШН ЛІМІТЕД" безоплатно отримала частку, розміром 4,5 % у статутному капіталі ТОВ "Промтоварний ринок".

Генеральною прокуратурою встановлено, що дана угода відбулась під тиском, що не було прямої волі щодо відчуження корпоративних прав.

Так, за твердженням позивача, у 2010 році, один із учасників ТОВ "Промтоварний ринок", а саме ОСОБА_14 спланував та в подальшому реалізував, за допомогою злочинного угрупування "Єнакієвського", а саме ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_7, захоплення корпоративних прав часток підприємства.

За твердженням позивача, шляхом погроз та обману, ОСОБА_14, разом з ОСОБА_9 (представник ОСОБА_8.) та ОСОБА_7 (помічник ОСОБА_9.) змусили її подарувати, на користь компанії "ПАРРОКС КОРПОРЕЙШН ЛІМІТЕД" яка належала ОСОБА_8 - ОСОБА_21, частину своїх корпоративних прав в ТОВ "Промтоварний ринок".

23.09.2016 року, за результатами вказаного кримінального провадження Управлінням Спеціальних Розслідувань Генеральної Прокуратури України складено повідомлення про підозру ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч.2 ст.28, ч. 3 ст. 189, ч. 3 ст.27, ч. 3 ст.358 КК України.

27.09.2016 року, у зв'язку з переховуванням даних осіб від органу досудового розслідування, їх оголошено у розшук.

В свою чергу ОСОБА_1, у вказаному кримінальному провадженні визнано, у порядку ст. 55 та ст. 56 КПК України, потерпілою.

Це, на думку позивача, дає їй змогу звернутись до суду з вимогою щодо оскарження договору дарування, бо після втечі з України ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_7 та оголошення їх у розшук, тиск, який вони на неї здійснювали увесь цей час, спав.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість заявлених ОСОБА_1 позовних вимог, у зв'язку із чим відмовив у їх задоволенні.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно приписів ч. 1 ст. 167 ГК України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Пунктом 4 частини першої статті 116 ЦК України передбачено право учасника господарського товариства здійснити відчуження належної йому частки у статутному (складеному) капіталі товариства. Порядок відчуження частки у статутному капіталі залежить від виду господарського товариства.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У відповідності до частин першої та другої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Правочин може бути визнаний недійсним з підстав, передбачених законом.

Згідно ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

Правочини з недоліками у формуванні волі можна поділити на дві основні групи: 1) правочини, які вчиненні без внутрішньої волі особи на вчинення правочину; 2) правочини, в яких внутрішню волю сформульовано неправильно. Без внутрішньої волі вчиняються правочини, зокрема під впливом насильства.

Правові наслідки недотримання вимог закону (ч. 3 ст. 203 ЦК України) передбаченні, зокрема в ст. 231 ЦК України.

У відповідності до ч.1 ст.231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним.

Під насильством необхідно розуміти фізичний чи психічний тиск з боку другої сторони або іншої особи з метою спонукати вчинити ті дії, які особа не бажала б вчинити без наявності таких фізичних чи психічних страждань.

Насильство може мати будь-які прояви: фізичне насильство (катування, биття, заподіяння болі); психічне насильство (залякування, загроза вбивством, заподіянням тілесних ушкоджень самій особі або її близьким); насильство дією (викрадення дитини, пошкодження майна особи).

Для визнання правочину недійсним позивач має довести такі обставини: 1) факт застосування до нього (до потерпілої сторони правочину) фізичного чи психологічного тиску з боку іншої сторони чи з боку третьої особи; 2) вчинення правочину проти своєї справжньої волі; 3) наявність причинного зв'язку між фізичним або психологічним тиском і вчиненням правочину, який оспорюється.

При вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (ст. 231 ЦК України), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов'язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою - як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім'ї, родичів тощо або їх майна. Факт насильства не обов'язково має бути встановлений вироком суду, постановленим у кримінальній справі.

Для визнання правочину недійсним як такого, що вчинений під впливом насильства, не обов'язково, щоб контрагент особисто здійснював насильство. Необхідно лише, щоб він знав про факт насильства і використав це на свою користь для примушення особи до вчинення правочину.

За приписами ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст.ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що оспорюваний правочин був укладений нею під тиском вчиненим злочинним угрупуванням, а саме ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, отже відсутність волі на вчинення спірного правочину позивач обґрунтовує саме вчиненням злочинних дій.

У відповідності до приписів ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Згідно з статтею 17 Кримінального процесуального кодексу України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

За змістом статті 11 Загальної декларації прав людини, кожна людина, обвинувачена у вчиненні злочину, має право вважатися невинною доти, поки її винність не буде встановлена в законному порядку шляхом прилюдного судового розгляду, при якому їй забезпечують усі можливості для захисту.

Відповідно до частини 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Враховуючи зазначені вище норми законодавства України та міжнародного законодавства (ратифікованого Україною), принцип презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, передбачає невинуватість особи до тих пір, доки її вину не буде доведено в порядку, передбаченому законодавством України, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Колегія судів відзначає, що позивачем при зверненні із позовом до суду першої інстанції не надано доказів на підтвердження наявності вироку у рамках кримінального провадження щодо ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10, за результатами злочинних дій яких, за твердженням позивача, останньою було укладено оспорюваний договір про відступлення шляхом дарування частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК".

За відсутності вироку щодо вказаних осіб судова колегія вважає недоведеними твердження позивача щодо вчинення останніми злочинних дій, які полягали у примушуванні ОСОБА_1 укласти договір про відступлення шляхом дарування частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК" з відповідачем.

При цьому колегія суддів не приймає до уваги посилання позивача на те, що факт насильства не обов'язково має бути встановлений вироком суду, постановленим у кримінальній справі, оскільки насильство не має бути встановлено вироком у кримінальній справі, якщо таке не підпадає під ознаки злочину. Проте, позивач посилається саме на вчинення злочинних дій, вчинення яких може бути підтверджено лише вироком суду.

Колегія суддів відзначає, що позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення договору про відступлення шляхом дарування частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК" проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи.

До того ж позивачем взагалі не вказано в чому саме полягали тиск, погрози та обман з боку ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 по відношенню до ОСОБА_1 та яким чином вони проявлялись.

Судова колегія також звертає увагу на те, що надані позивачем листи Генеральної прокуратури від 25.01.2016 (т.1, а.с. 47), від 07.11.2016 (т.1, а.с. 48), від 05.10.2015 (т.1, а.с. 49) взагалі адресовані не позивачеві, а ОСОБА_22 та ТОВ «Віктор Д».

До того ж зі змісту вказаних листів неможливо встановити, що досудове слідство, яке проводиться Генеральною прокуратурою України у кримінальному провадженні за фактом заволодіння частковою корпоративних прав у статутному капіталі ТОВ "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК", яка належала іншим учасникам, стосується у тому числі й відчуження ОСОБА_1 своєї частки на користь Компанії "ПАРРОКС КОРПОРЕЙШН ЛІМІТЕД" за договором про відступлення шляхом дарування частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК", який оспорюється позивачем у межах справи №916/1146/17.

Колегія суддів також відзначає, що стверджуючи про те, що ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебувають у міжнародному розшуку та переховуються від слідства, що в свою чергу не дає можливості на цей час притягнути цих осіб до кримінальної відповідальності та винести відносно них вирок, в тому числі щодо злочину пов'язаного з насильницькими діями під час укладання вказаного договору, позивачем не надано жодних належних доказів на підтвердження своїх тверджень.

Так за приписами ст. 281 КПК України якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з'являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.

Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Позивачем такої постанови (ухвали) до суду надано не було.

Також надані позивачем документи не надають можливості встановити вчинення по відношенню до ОСОБА_1 фізичного чи психічного тиску з боку відповідача або будь-якої іншої особи (осіб).

Натомість твердження позивача про вчинення тиску та злочинних дій спростовується наявними матеріалами справи, зокрема, протоколом №06/07-10 загальних зборів учасників ТОВ "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК" від 06.07.2010 (т.1, а.с. 51) на яких серед іншого вирішено, що ОСОБА_1 подарувала на підставі договору дарування Компанії "ПАРРОКС КОРПОРЕЙШН ЛІМІТЕД" частину своєї частки в товаристві у розмірі 49500 грн., що складає 25 % від її частки або 4,5 % від усього Статутного капіталу.

Також у відповідності до ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Згідно з ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема, посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності тощо).

Статтею 44 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус зобов'язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину. Встановлення дійсних намірів кожного з учасників правочину здійснюється шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін. Встановлення дійсних намірів однієї із сторін правочину може бути здійснено нотаріусом за відсутності іншої сторони з метою виключення можливості стороннього впливу на її волевиявлення.

Правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства.

Судова колегія відзначає, що договір про відступлення шляхом дарування частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК" посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Гурською В.С.

Отже, з огляду на вищевказані законодавчі приписи та нотаріальне посвідчення договору, станом на час його укладення були відсутні підстави у вчиненні нотаріальної дії, у тому числі й у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 перебувала під впливом насильства.

Також слід відзначити, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.11.2017 задоволено клопотання позивача про витребування доказів та зобов'язано заступника начальника управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями, начальником першого слідчого відділу Генеральної прокуратури України Котец Є.А., з урахуванням вимог ст. 222 КПК України надати суду засвідчені копії протоколів допиту свідків: ОСОБА_7, ОСОБА_14, ОСОБА_13, ОСОБА_24, ОСОБА_1, ОСОБА_15, а також засвідчену копію протоколу одночасного допиту свідків за участю: ОСОБА_7, ОСОБА_11 та уповноважено представника ОСОБА_1 адвоката Іноземцева О.В. на вручення заступнику начальника управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями, начальником першого слідчого відділу Генеральної прокуратури України Котец Є.А. даної ухвали Господарського суду Одеської області від 21.11.2017 (т.1, а.с. 175-176).

07.12.2017 представником ОСОБА_1 було надано до суду першої інстанції докази виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 21.11.2017, а саме вручення заступнику начальника управління з розслідування злочинів, вчинених злочинними організаціями, начальником першого слідчого відділу Генеральної прокуратури України Котец Є.А. ухвали суду (т.1, а.с. 182).

Проте, станом на час винесення оскаржуваного рішення Господарського суду Одеської області від 07 грудня 2017 року витребувані ухвалою від 21.11.2017 докази до суду не надійшли та були отримані судом першої інстанції лише 13.12.2017, що підтверджується наявними матеріалами справи (т.2, а.с. 146), а тому не були предметом дослідження під час прийняття рішення.

При цьому колегією суддів не приймаються до уваги заперечення апелянта з приводу того, що судом першої інстанції протиправно відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи з можливістю дочекатися відповідні докази від слідчого, оскільки наявні матеріали справи не містять жодних письмових клопотань представника позивача про відкладення розгляду справи. До того ж зі змісту протоколу судового засідання Господарського суду Одеської області від 07.12.2017 не вбачається, що представником позивача заявлялось усне клопотання про відкладення розгляду справи.

Разом з цим дослідивши дані докази колегія суддів відзначає, що зі змісту наданих протоколів допиту свідків неможливо встановити причинно-наслідковий зв'язком між вчиненням злочинних дій по відношенню до ОСОБА_1, як на то посилається позивача, та укладенням договору про відступлення шляхом дарування частки в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю "ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК", оскільки вказані докази взагалі не містять посилання до будь-які договори.

Судова колегія також не приймає до уваги надані позивачем заяви свідка ОСОБА_22 від 02.04.2018 (т.3, а.с. 28) та ОСОБА_26 від 02.04.2018 (т.3, а.с. 29), а також надані третьою особою заява свідка ОСОБА_14 від 17.12.2018 (т.3, а.с. 199-200) та заява свідка ОСОБА_19 від 19.12.2018 (т.3, а.с. 215-216), оскільки вказані заяви містять взаємосуперечливі свідчення та не підтверджують твердження позивача щодо вчинення злочинних дій по відношенню до неї.

Враховуючи вищенаведені приписи чинного законодавства, а також наявні у матеріалах справи докази колегія суддів вважає, що позивачем не доведено вчинення оспорюваного правочину шляхом вчинення сторонніми особами злочинних дій, під тиском, шляхом погроз та обману, що зумовлює відмову у задоволенні позовних вимог.

При цьому доводи за апеляційною скаргою щодо допущення судом першої інстанції неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, а також порушення норм процесуального права не знайшли свого підтвердження та спростовані у вищевикладених мотивах даної постанови.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відтак, колегія суддів вважає, що рішення Господарського суду Одеської області від 07 грудня 2017 року у даній справі прийняте з повним з'ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

З приводу апеляційної скарги ТОВ "КАПІТАЛ ФІНАНС М" колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Тобто, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов'язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв'язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов'язок і такий зв'язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов'язків цієї особи, тобто, судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов'язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов'язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов'язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що випливають із сформульованого в п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов'язків. Будь-який інший правовий зв'язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції повинен з'ясувати, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов'язки скаржника і які конкретно. Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору та, як наслідок, скасування судового рішення на підставі п. 4 ч. 3 ст. 277 ГПК України, оскільки таке порушення норм процесуального права є в будь - якому випадку підставою для скасування рішення місцевого господарського суду, якщо господарський суд прийняв судове рішення про права, інтереси та (або) обов'язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося, то апеляційний господарський суд своєю ухвалою закриває апеляційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв'язку між скаржником і сторонами у справі, в зв'язку з чим відсутній суб'єкт апеляційного оскарження.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Отже, першочергово необхідно з'ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права та обов'язки скаржника ТОВ "КАПІТАЛ ФІНАНС М", та лише після встановлення таких обставин, вирішити питання про залучення такої особи у якості третьої особи та про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про її права і обов'язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

При зверненні з апеляційною скаргою в обґрунтування наявності порушення прав ТОВ "КАПІТАЛ ФІНАНС М" скаржник зазначив, що за договором купівлі продажу частки у статутному капіталі ТОВ "Промтоварний ринок" від 04 липня 2011 року ОСОБА_14 передав у власність ТОВ «Капітал Фінанс М» свою частку розміром 25,5% у статутному капіталі ТОВ "Промтоварний ринок". Відповідно до рішення загальних зборів учасників ТОВ «Промтоварний ринок», оформленого протоколом загальних зборів учасників від 04 липня 2011 року було включено ТОВ «Капітал Фінанс М» до складу учасників ТОВ «Промтоварний ринок». Серед іншого, відповідним рішення загальних зборів розподілена частка у статутному капіталі ТОВ «Промтоварний ринок», належна товариству у розмірі 14%, між учасниками, серед яких ТОВ «Капітал Фінанс М» отримала 2,99%, що становить 32890,00 гривень.

ТОВ "КАПІТАЛ ФІНАНС М" вважає, що у разі задоволення позовних вимог ОСОБА_1, що можливо в суді апеляційної інстанції, Компанія «Паррокс Корпорейшн Лімітед» втратить частку в статутному капіталі ТОВ «Промтоварний ринок» і відповідний вступ ТОВ «Капітал Фінанс М» до складу учасників ТОВ «Промтоварний ринок» може бути скасовано.

З огляду на що, на думку ТОВ "КАПІТАЛ ФІНАНС М", створюється ризик визнання недійсними договору купівлі - продажу та рішення загальних зборів учасників від 04.07.2011р. і відповідного виключення ТОВ «Капітал Фінанс М» зі складу учасників ТОВ «Промтоварний ринок», що безумовно порушує законні права ТОВ «Капітал Фінанс М».

Проте, колегія суддів звертає увагу на те, що жодних доказів в підтвердження наведеного скаржником до апеляційної скарги не долучено. Наведені доводи в апеляційній скарзі ґрунтуються на припущеннях та довільному його трактуванні.

Проаналізувавши матеріали справи, апеляційну скаргу, судом апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ «Капітал Фінанс М» не є учасником по справі. Ні описова, ні мотивувальна, ні резолютивна частини рішення Господарського суду Одеської області від 07 грудня 2017 року не містять жодних суджень чи висновків суду саме про права та обов'язки скаржника ТОВ «Капітал Фінанс М». Правовідносини, які склалися між сторонами у справі №916/1146/17 не стосується прав чи обов'язків скаржника ТОВ «Капітал Фінанс М».

Тобто, місцевим господарським судом не було вирішено питання про права, інтереси та обов'язки ТОВ «Капітал Фінанс М».

Згідно п.3 ч.1 ст. 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов'язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов'язки такої особи не вирішувалося.

З врахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності підстав для закриття апеляційного провадження у даній справі за апеляційною скаргою ТОВ «Капітал Фінанс М» поданої на рішення Господарського суду Одеської області від 07 грудня 2017 року, оскільки таким судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов'язки вказаного товариства не вирішувалися.

Враховуючи, що питання про права і обов'язки апелянта господарським судом першої інстанції не вирішувались, доводи апелянта щодо суті оскаржуваного судового рішення господарського суду першої інстанції, колегією суддів не розглядаються.

Керуючись статтями 269, 270, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "КАПІТАЛ ФІНАНС М" - закрити.

Рішення Господарського суду Одеської області від 07.12.2017 р. у справі №916/1146/17 залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 06.05.2019.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Поліщук Л.В.

Суддя Філінюк І.Г.