УХВАЛА

06 травня 2019 року м.Харків Справа № 28/182/2011

Господарський суд Луганської області у складі судді Лісовицького Є.А.,

за участю секретаря судового засідання Медуниці Р.І.,

розглянувши скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання" №97 від 25.04.2019 на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управляння юстиції у Луганській області Галушки Маргарити Володимирівни у справі 28/182/2011

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс", м. Маріуполь

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання", м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 3 755 392 грн. 92 коп.

орган виконання судових рішень - відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управляння юстиції у Луганській області, м.Сєвєродонецьк Луганської області

У засіданні брали участь:

від позивача (стягувача): представник не прибув;

від відповідача (боржника): Селезньова О.О., адвокат, довіреність №4 від 18.10.2018;

від органу виконання судових рішень: представник не прибув.

в с т а н о в и в:

До Господарського суду Луганської області 26.04.2019 надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання" №97 від 25.04.2019 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управляння юстиції у Луганській області, в якій заявник просить суд:

1. Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання" строк для подання скарги на постанови головного державного виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Галушки Маргарити Володимирівни про арешт майна боржника від 04.04.2019 та про розшук майна боржника від 05.04.2019 р. у межах виконавчого провадження №40678460.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Галушки Маргарити Володимирівни про арешт майна боржника від 04.04.2019 у межах виконавчого провадження №40678460.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Галушки Маргарити Володимирівни про розшук майна боржника від 05.04.2019 у межах виконавчого провадження №40678460.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 26.04.2019 вказану скаргу призначено до розгляду на 06.05.2019.

Від відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області 06.05.2019 надійшов відзив на скаргу боржника, у якій він вказує на те, що 28.08.2013 державним виконавцем, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Державним виконавцем, керуючись ст.ст. 5, 11, 18 Закону України «Про виконавче провадження», з метою встановлення майнового стану боржника направлено запити до обліково - реєстраційних установ.

Керуючись вимогами ст.ст. 11, 52, 56 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем винесено постанови про арешт коштів боржника.

04.04.2019 державним виконавцем, відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт майна боржника.

04.04.2019 державним виконавцем, відповідно до вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт коштів боржника.

05.04.2019 державним виконавцем, відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про розшук майна боржника, а саме транспортних засобів, що належить боржнику.

02.05.2019 на адресу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області надійшло повідомлення від боржника, за яким зазначено, що сума боргу за виконавчим документом складає 2142622 грн. 35 коп.

06.05.2019 державним виконавцем, керуючись ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанови про виправлення помилки у процесуальному документі.

Враховуючи викладені обставини, відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області проти скарги заперечує в повному обсязі, вважає її необґрунтованою, оскільки відповідачем (боржником) в порушення приписів ч.4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» не повідомлено виконавця про часткове виконання рішення суду.

Судом відзив відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області на скаргу досліджений та долучений до матеріалів справи.

У судове засідання 06.05.2019 прибув повноважний представник відповідача (боржника), який підтримав вимоги за скаргою в повному обсязі.

Позивач та орган виконання рішень правом на участь своїх представників у судовому засіданні 06.05.2019 не скористалися, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Разом із тим, в силу ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника боржника, суд прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 339 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов'язаний:

1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;

2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження;

3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання;

4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом;

5) роз'яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов'язки.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. (ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»)

Рішенням господарського суду Луганської області від 05.12.2011 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство "Азовінтекс" до Товариства з додатковою відповідальністю "Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання" про стягнення 3 755 392 грн. 92 коп. задоволено повністю, з відповідача на користь позивача стягнуто заборгованість у сумі 3 755 392 грн. 92 коп., державне мито у сумі 25 500 грн. 00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 236 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1 411 грн. 50 коп.

Відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Згідно з ч. 2 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

На виконання рішення господарського суду Луганської області від 05.12.2011 у справі № 28/182/2011 видано наказ від 19.12.2011, який пред'явлено до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганській області.

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Луганської області 28.08.2013 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 40678460.

З метою забезпечення виконання рішення суду головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Галушкою М.В. накладено арешт на майно боржника у межах суми звернення стягнення у сумі 3782540,42 грн., про що 04.04.2019 року винесено постанову про арешт майна боржника ВП №40678460.

Арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. (ч.ч.1, 2 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження")

Як встановлено судом, ухвалою господарського суду Луганської області від 11.11.2013 було розстрочено виконання рішення про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» заборгованості, залишеної непогашеною у сумі 2500 302 грн. 65 коп., протягом 3 років шляхом сплати щомісячних платежів рівними частками у сумі 70206 грн. 95 коп., починаючи з грудня 2013 року по листопад 2016 року щомісячно в розмірі 70206,95 грн.

Скаржник посилається на те, що приватний виконавець порушив діюче законодавство та не пересвідчився про наявність ухвали про розстрочення виконання рішення по справі №28/182/2011 та наклав арешт на майно боржника у межах суми звернення стягнення в розмірі 3782540,42 грн.

Згідно з ч.ч. 4-6 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" на кошти та інші цінності боржника, що перебувають на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, на рахунках у цінних паперах у депозитарних установах, накладається арешт не пізніше наступного робочого дня після їх виявлення. Арешт поширюється також на кошти на рахунках, відкритих після винесення постанови про накладення арешту. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Таким чином, законодавством України наділено державного виконавця великим обсягом повноважень для повного, ефективного та своєчасного виконання рішення суду, та реалізація державним виконавцем відповідних повноважень є обов'язковим для забезпечення виконання рішення суду.

Суд, дослідивши матеріали виконавчого провадження, зазначає, що в порушення вимог ч. 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем винесено постанову від 04.04.2019 про арешт майна боржника, відповідно до якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення в розмірі 3782540 грн. 42 коп.

В той час, відповідно до наданих відповідачем платіжних доручень, станом на дати винесення оскаржуваних постанов заборгованість відповідача перед позивачем складає 2142622 грн. 35 коп.

Разом з цим, на електрону адресу суду від органу виконання рішень надійшов відзив на скаргу, за яким зазначено, що лише 02.05.2019 на адресу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області надійшло повідомлення від боржника, за яким зазначено, що сума боргу за виконавчим документом складає 2142622 грн. 35 коп.

З урахуванням викладеного, 06.05.2019 державним виконавцем, керуючись ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі, зокрема внесено виправлення до документу «Постанова про арешт майна боржника» від 04.04.2019 а саме: «Накласти арешт на майно боржника в межах суми заборгованості у розмірі 2142622 грн. 35 коп.»

Таким чином, зважаючи, що скаржником оскаржуються дії державного виконавця по накладенню арешту майна боржника згідно постанови від 04.04.2019 у межах суми звернення стягнення 3782540 грн. 42 коп., яка постановою від 06.05.2019 виправлена на суму звернення стягнення 2142622 грн. 35 коп., суд дійшов висновку, відмову в задоволені скарги в частині визнання протиправної постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про арешт майна боржника від 04.04.2019 у межах виконавчого провадження ВП№40678460.

Також, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, в ході здійснення виконавчих дій щодо перевірки майнового стану боржника, на підставі відповідей на запити у відповідні інстанції, було встановлено факт реєстрації за боржником транспортних засобів, в зв'язку з чим 05.04.2019 державним виконавцем у відповідності до ч. 3 ст. 36 Закону України "Про виконавче провадження" оголошено їх розшук.

Відповідно до ч.ч. 2-3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов'язковою для виконання поліцією.

Відповідно до п.3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень (затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. за № 512/5) організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо).

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Як вже було зазначено, відповідно до ч.3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відтак, метою розшуку майна боржника - є виявлення такого майна з метою подальшої її реалізації та, відповідно, примусового виконання рішення в межах стягнутої суми, з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження тощо.

З урахуванням того, що державним виконавцем накладено арешт на майно боржника в межах суми 3782540,42 грн., в той час коли відповідачем частково виконано рішення суду на суму 1639918,07 грн., а сама процедура арешту майна (коштів) боржника застосовується для реального виконання рішення суду у вказаній сумі, суд дійшов висновку, що державним виконавцем під час винесення оскаржуваної постанови порушено принцип співмірності заходів примусового виконання рішень.

За змістом роз'яснень п. 9.13 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 року № 9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України», за результатами розгляду скарги виноситься ухвала, в якій господарський суд або визнає доводи заявника правомірними і залежно від їх змісту визнає постанову державного виконавця щодо здійснення заходів виконавчого провадження недійсною, або визнає дії чи бездіяльність органу Державної виконавчої служби незаконними, чи визнає недійсними наслідки виконавчих дій, або зобов'язує орган державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, або визнає доводи скаржника неправомірними і скаргу відхиляє. При цьому господарський суд не вправі самостійно вчиняти ті чи інші дії, пов'язані із здійсненням виконавчого провадження, замість державного виконавця (наприклад, відкривати або закінчувати виконавче провадження), але може зобов'язати державного виконавця здійснити передбачені законом дії, від вчинення яких той безпідставно ухиляється.

За результатами розгляду скарги згідно ст.343 Господарського процесуального кодексу України суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З огляду на наведені вище обставини, скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання" на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управляння юстиції у Луганській області Галушки Маргарити Володимирівни у справі 28/182/2011 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 234, 339, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

1. Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання" №97 від 25.04.2019 - задовольнити частково.

2. Визнати неправомірною постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Галушки Маргарити Володимирівни про розшук майна боржника від 05.04.2019 у межах виконавчого провадження №40678460 у сумі 1639918 грн. 07 коп.

3. У задоволенні решти скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею у відповідності до ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у строк, передбачений ст. 256 ГПК України та порядку, визначеному п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Ухвалу підписано - 08.05.2019.

Суддя Є.А. Лісовицький