ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

26.04.2019м. ДніпроСправа № 904/1678/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОКА УКРАЇНА Т.О.В.", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕР-БУД", м. Дніпро

про стягнення заборгованості в сумі 402 616,17 грн

Суддя Соловйова А.Є.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДОКА УКРАЇНА Т.О.В." (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕР-БУД" (надалі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 402 616,17 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором оренди майна №18.28 (оперативна оренда) від 08.08.2018, в частині здійснення оплати за користування орендованим майном (п.3.6. договору).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 21.05.2019.

Разом з позовною заявою позивачем була подана заява про вжиття заходів забезпечення позову в межах суми позову та судових витрат, а саме: накласти арешт на грошові кошти відповідача, що знаходяться на його банківських рахунках; встановити обов'язок відповідача вчинити певні дії, а саме: повернути майно в кількості 220 од., що є предметом договору оренди та не було повернуто із орендованого користування.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що дії відповідача характеризують його як недобросовісного контрагента та дають підстави вважати, що останній може ухилятись від виконання судового рішення, зокрема, шляхом здійснення дій з приховання належного йому майна, грошових коштів та виведення активів з підприємства до ухвалення судового рішення по даній справі, ігноруючи свій обов'язок з погашення заборгованості, повернення орендованого майна, є підстави вважати, що при невжитті заходів по забезпечення позову виконання рішення буде утруднено.

Частиною 1 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, що подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з'ясування питань, пов'язаних із зустрічним забезпеченням. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін (ч.ч.3, 4 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні з наступних підстав.

Відповідно до ст.136, 137 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; встановленням обов'язку вчинити певні дії (ст. 137 ГПК України). Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

При цьому, умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Суд, вирішуючи питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти відповідача, повинен дотриматися розумного балансу між необхідністю забезпечити можливе майбутнє виконання судового рішення та неприпустимістю блокування господарської діяльності відповідача з огляду на значний розмір заявленого у позовній заяві боргу.

Предметом даного спору є вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "ДОКА УКРАЇНА Т.О.В.", яка заявлена до Товариства з обмеженою відповідальністю "МАЙСТЕР-БУД" про стягнення заборгованості в сумі 402 616,17 грн за договором оренди майна №18.28 від 08.08.2018.

Позивач просить накласти арешт на грошові кошти відповідача та встановити обов'язок відповідача вчинити певні дії, а саме: повернути майно в кількості 220 од., що є предметом договору оренди та не було повернуто із орендованого користування. Разом з цим, позивачем не надано доказів того, що відповідач знаходиться у скрутному матеріальному становищі та намагається вчинити дії, спрямовані на ухилення від виконання зобов'язання, вчинення яких обумовлюється в часі після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду.

В статті 6 Господарського кодексу України визначено принцип свободи підприємницької діяльності. Водночас принцип змагальності, закріплений у статті 13 ГПК України, встановлює право відповідача заперечити проти наявності боргу з широкого кола підстав. При цьому відповідач має право розраховувати на те, що його господарська діяльність під час розгляду спору по суті не зазнаватиме з боку держави свавільного утиску, у тому числі, й шляхом безпідставного арешту грошових коштів у значному розмірі.

В свою чергу, лише посилання на недобросовісність дій відповідача, які дають підстави вважати, що останній може ухилятись від виконання судового рішення, зокрема, шляхом здійснення дій з приховання належного йому майна, грошових коштів та виведення активів з підприємства до ухвалення судового рішення по даній справі, ігноруючи свій обов'язок з погашення заборгованості, повернення орендованого майна, не є тією обставиною, яка б могла свідчити про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання, оскільки є припущенням, не підтвердженим доказами (аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду України від 02.04.2019 у справі №918/702/18).

Отже, з урахуванням наведених мотивів для вжиття заходів до забезпечення позову та відсутністю у матеріалах справи доказів, необхідних для встановлення судом наявності підстав для вжиття таких заходів, суд не вбачає підстав для задоволення заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову.

Заява позивача ґрунтується лише на припущеннях та не підтверджена жодним належним доказом.

Керуючись статтями 136-141, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "ДОКА УКРАЇНА Т.О.В." в задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

Судові витрати, пов'язані з поданням заяви про вжиття заходів до забезпечення позову, віднести на позивача.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 254-259 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали - 26.04.2019.

Суддя ОСОБА_1