РІШЕННЯ

17 квітня 2019 року м. ТернопільСправа № 921/559/18

Господарський суд Тернопільської області у складі судді Сидорук А.М.

при секретарі судового засідання: Шмир А.І.

розглянув матеріали справи

за позовом: Заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону, 46024, м.Тернопіль, проспект Злуки, 47 в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, 03168, м.Київ, Повітрофлотський проспект, 6

до відповідача: ОСОБА_1 акціонерного товариства ВФ Україна, 01601, м.Київ, вул..Лейпцизька, 15

третя особа: ОСОБА_2 відділ м.Тернопіль, 46002, м.Тернопіль, вул.Галицька, 1

про усунення перешкод в користуванні майном шляхом демонтажу майна

За участю представників сторін:

Позивача: ОСОБА_3Г - прокурор військової прокуратури Тернопільського гарнізону; ОСОБА_4 представник Міністерства оборони України

Відповідача: не з'явився;

Третя особа: ОСОБА_4 - представник ОСОБА_2 відділу.

Суть справи: Заступник військового прокурора Тернопільського гарнізону, 46024, м.Тернопіль, проспект Злуки, 47в в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, 03168, м.Київ, Повітрофлотський проспект, 6 звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 акціонерного товариства ВФ Україна, 01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15; третьої особи: ОСОБА_2 відділу м.Тернопіль, 46002, м. Тернопіль, вул.. Галицька, 1 про зобовязання Приватне акціонерне товариство ВФ Україна усунути перешкод в користуванні Міністерством оборони України нерухомим майном будівлею № 1 військового містечка № 22 в м.Тернополі по вул..Тролейбусна, 5 шляхом демонтажу обладнання базової станції-ретранслятора з рухомого (мобільного) звязку.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 29 грудня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 921/559/18 за правилами загального позовного провадження. Призначено у справі підготовче засідання на 01.02.2019. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 відділ м. Тернопіль, 46002, м. Тернопіль, вул.. Галицька, 1, ідентифікаційний код 08464162.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 25 лютого 2019 року продовжено строк підготовчого провадження у справі № 921/559/18 на тридцять днів. Повідомлено учасників процесу про те, що судове засідання відбудеться 12 березня 2019 року о 12:00 год..

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 12 березня 2019 було відкладено підготовче засідання по справі № 921/559/18 на 26 березня 2019 року о 14 год. 15 хв.. Повторно запропоновано учасникам справи подати/надіслати суду: відповідачу: відзив на позов, оформлений згідно вимог ст. 165 ГПК України, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких він ґрунтуються, якщо такі докази не надані позивачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу, протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; заяви з процесуальних питань (при наявності); позивачу: відповідь на відзив (у разі отримання відзиву), оформлену згідно вимог ст. 166 ГПК України, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких вона ґрунтується, якщо такі докази не надані відповідачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відповіді на відзив і доданих до неї доказів відповідачу; заяви з процесуальних питань (при наявності); третій особі: пояснення щодо позову, оформлені згідно вимог ст. 168 ГПК України.

Представник відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства ВФ Україна в судове засідання 26.03.2019 року не прибув, витребуваних ухвалою суду документів не надав, причин неприбуття не повідомив, хоча по дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. На адресу господарського суду повернулося повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою одержано від ОСОБА_1 акціонерного товариства "ВФ Україна".

Прокурор в судовому засіданні 26.03.2019 позовні вимоги підтримав, просив про задоволення позову. При цьому прокурор заявив суду, що ним подано всі можливі докази в обгрунтування заявлених вимог, а також про можливість закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Представник третьої особи ОСОБА_2 відділ м.Тернопіль в судове засідання 26.03.2019 прибув. Надав суду пояснення № 14/515 від 15.03.2019, згідно яких позовні вимоги Заступника військового прокурора Тернопільського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до ОСОБА_1 акціонерного товариства ВФ Україна про усунення перешкод в користуванні майном шляхом демонтажу майна підтримує в повному обсязі. Разом з тим, не заперечував щодо закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 26.03.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу № 921/559/18 до судового розгляду по суті на 17 квітня 2019 о 10 год. 30 хв.

В судовому засіданні військовий прокурор та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі із підстав, викладених у позовній заяві та просять суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань та відзиву на позов суду не подав.

Згідно з приписами частини 1 та пункту 2 частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, беручи до уваги приписи ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод стосовно розгляду спору впродовж розумного строку та норми ч.ч.1,3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті і суд розглядає справу за відсутності такого учасника, враховуючи той факт, що відповідач, у відповідності до чинного законодавства, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а у суду є всі необхідні матеріали (докази) для вирішення спору по суті, спір належить вирішити у відсутності представника відповідача за матеріалами справи, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Дослідивши фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, заслухавши пояснення представників сторін, судом встановлено наступне:

12 вересня 2011 року між КЕВ м.Тернопіль та ОСОБА_1 акціонерним товариством "МТС України (правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство "ВФ Україна") укладено договір №154 про надання послуг з розміщення та зберігання обладнання операторів телекомунікацій на обєктах Міністерства оборони України.

Відповідно до п.1.1. договору Виконавець зобовязується надати послуги з розміщення та зберігання на обєкті будівлі №1 військового містечка №22, яке закріплено за Виконавцем та розтащовано за адресою : м.Тернопіль, вул.Тролейбусна, обладнання базової станції -ретранслятора з рухомого (мобільного) звязку вартістю за актом оцінки на 01.01.2011 року 246038,06 грн., відповідно до затвердженої схеми розміщення Майна, а Замовник зобовязується оплатити цю послугу.

Перелік майна, яке передається для розміщення та зберігання міститься в додатку №2 до договору.

Згідно додатку №6 до Договору №154 від 12.09.2011 року розрахунок плати за перший місяць надання послуг встановлений за домовленістю розмір плати за базовий місяць надання послуг з розміщення та зберігання обладнання базової станції ретранслятору мобільного звязку, встановлений в Міноборони складає 3709,73 грн.

12 вересня 2011 року між позивачем та відповідачем підписано акт приймання-передачі майна Замовника (обладнання базової станції-ретранслятора з рухомого (мобільного) звязку).

Пунктом 6.2. договору строк дії договору визначено з 12 вересня 2011 року по 12 серпня 2014 року та в подальшому продовжувався на підставі додаткових угод до нього.

Додатковою угодою №1 від 4 серпня 2014 року сторони передбачили продовжити строк його дії до 12 серпня 2015 року.

Додатковою угодою №2 від 4 серпня 2015 року сторони передбачили продовжити строк його дії до 12 серпня 2016 року.

Додатковою угодою №3 від 19 липня 2016 року сторони передбачили продовжити строк його дії до 12 серпня 2017 року.

Додатковою угодою №4 від 14 липня 2017 року сторони передбачили продовжити строк його дії до 12 серпня 2018 року.

Пунктом 2.5. договору сторонами погоджено, що у разі припинення цього договору замовник складає та підписує акт приймання-передачі, демонтує та вивозить майно з об'єкта виконавця протягом двох тижнів. Майно вважається поверненим замовнику з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі.

Після 12 серпня 2018 року між ОСОБА_1 акціонерним товариством ВФ Україна та ОСОБА_2 відділом м.Тернопіль будь-які угоди щодо продовження дії договору від 12.09.2011 № 154 та інші правочини не укладались, відтак термін дії договору закінчено 12 серпня 2018 року.

Згідно із п.4.1.9. з моменту припинення дії цього договору замовник зобовязаний демонтувати майно та вивезти його з території військового містечка протягом двох тижнів.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, яка для України набрала чинності 11 вересня 1997 року та є частиною національного законодавства України, гарантовано, що "Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За приписами ст. ст.182, 334 ЦК України, основною умовою для визначення статусу нерухомого майна будь-якого об'єкта нерухомості є державна реєстрація прав на нього.

Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання й підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна /дата формування 17.12.2018/, власником обєкту нерухомого майна: будівлі, нерухоме майно військового містечка № 22 за адресою м.Тернопіль, вул..Тролейбусна, 5 є Міністерство оборони України; відповідно до додаткових відомостей: перебуває на балансі ОСОБА_2 відділу м.Тернопіль.

Як вбачається з матеріалів справи, Рішенням господарського суду Тернопільської області від 03 квітня 2018 року у справі № 921/756/17-г/9, залишеним без змін Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 19 червня 2018 року, позов задоволено; визнано недійсним укладений між ОСОБА_2 відділом м. Тернопіль (вул. Галицька,1, м. Тернопіль, 46002, ) та ОСОБА_1 акціонерним товариством ВФ Україна (вул. Лейпцизька,15, м. Київ, 01601 ) договір №154 від 12 вересня 2011 року.

Разом з тим, Приватне акціонерне товариство ВФ Україна продовжує незаконно, без жодних правових підстав користуватись майном Міністерства оборони України, що підтверджується актом огляду будівлі № 1 військового містечка № 22 м.Тернопіль від 12 грудня 2018 року, зокрема, при огляді будівлі було встановлено, що на даху будівлі № 1 військового містечка № 22 розміщені та зберігаються пристрої радіо передавальної вежі та контейнер з обладнанням, що належить Західному ПрАТ «МТС Україна» /ПрАТ «ВФ Україна»/.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК України).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина 1 статті 15 ЦК України).

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997, визначено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (частина 1 статті 317 Цивільного Кодексу України).

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1 статті 319 ЦК України).

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина 1 статті 321 Цивільного Кодексу України).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).

В силу приписів ст.386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

В силу приписів вимог ст..ст.73,74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобовязати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» будь-які подані учасниками процесу докази (в тому числі, зокрема, й стосовно інформації у мережі Інтернет) підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості. Вирішуючи питання щодо доказів, господарські суди повинні враховувати інститут допустимості засобів доказування, згідно з яким обставини справи, що відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно із ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Відповідач не скористався свої правом, передбаченим чинним законодавством, будь яких спростувань, заперечень, клопотань, заяв не подав.

З урахуванням встановлених судом обставин справи та вищенаведених законодавчих приписів, суд дійшов висновку, що Заступником військового прокурора Тернопільського гарнізону підтверджено належними доказами право власності держави в особі Міністерства оборони України на нерухоме майно будівлю № 1 військового містечка № 22 за адресою м.Тернопіль, вул..Тролейбусна, 5, а також доведено наявність перешкод з боку відповідача для користування та розпорядження належним йому на праві власності об'єктом нерухомості, відтак позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.42, 46, 73, 74, 76-79, 91, 123,129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Зобов'язати Приватне акціонерне товариство ВФ Україна, 01601, м.Київ, вул..Лейпцизька, 15, ідентифікаційний код 14333937 усунути перешкоди в користуванні Міністерством оборони України, 03168, м.Київ, Повітрофлотський проспект, 6, ідентифікаційний код 00034022 нерухомим майном будівлею № 1 військового містечка № 22 за адресою м.Тернопіль, вул.Тролейбусна, 5 шляхом демонтажу обладнання базової станції - ретранслятора з рухомого /мобільного/ звязку.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

3. Стягнути з ОСОБА_1 акціонерного товариства ВФ Україна, 01601, м.Київ, вул..Лейпцизька, 15, ідентифікаційний код 14333937 на користь військової прокуратури Західного регіону України, 46024, м.Тернопіль, проспект Злуки, 47, а/с 7; ідентифікаційний код 38326057, р/р 2783, Державна казначейська служба України, м.Київ, МФО 820172 - 1762 грн. 00 коп. в повернення сплаченого судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням суду законної сили.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення підписано 02.05.2019.

Суддя А.М. Сидорук