ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.05.2019м. ДніпроСправа № 904/1044/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В. розглянувши справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до Дніпровського Національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна, м. Дніпро

про стягнення 8 908,16 грн.

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до господарського суду з позовною заявою до Дніпровського Національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна про стягнення 8 908,16 грн., з яких: 4 701,17 грн. - пеня, 1 094,15 грн. - 3% річних, 3 112,84 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору постачання природного газу № 00722/17-ТЕ(Т)-4 від 28.04.2017 в частині своєчасної оплати за природний газ.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; задоволено клопотання позивача та визначено строк відповідачу для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження: 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі. Постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

22.04.2019 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне.

Між сторонами 28.04.2017 було підписано договір № 00722/17-ТЕ (Т)-4 постачання природного газу. Відповідно до п. 2.1. договору постачальник передає споживачу з 01.04.2017 по 30.09.2017 газ обсягом до 50,00 тис. куб. Відповідно до розділу 12 договору, договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими працівниками сторін та скріпленими печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.04.2017 і діє в частині реалізації газу до 31.12.2017, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Тобто, відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Проте, умови договору укладеного 28.04.2017, передбачені п. 3.5., абз. 2 п. 6.1. не можуть поширюватися на відносини, які виникли до укладення договору, а саме постачання природного газу у квітні 2017 року, оскільки вони не могли бути виконані до підписання договору, а отже є такими, що не спрямовані на повне і своєчасне виконання зобов'язань, передбачених вищезазначеним договором, ДНУЗТ. Отже п. 3.5., абз. 2 п. 6.1. договору є такими, що не можуть застосовуватися до відносин, які виникли до підписання договору, а саме поставка газу за квітень 2017 року, оскільки договір підписаний 28.04.2017 і лише на підставі підписаного та зареєстрованого у органах казначейства договору, наявного підписаного акту приймання-передачі природного газу, здійснюється оплата за постачання газу, тому і порушення зі сторони відповідача немає, немає відповідних підстав для застосування п.8.2 договору та п.2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Враховуючи викладене, у договорі № 00722/17-ТЕ (Т)-4 постачання природного газу від 28.04.2017 вбачаються ознаки недійсності окремих частин правочину, відповідно до ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України, а отже відповідно до ч.1 ст. 216, 217 Цивільного кодексу України недійсність окремої частини не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. З огляджу на викладене, відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.04.2017 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та Дніпропетровським Національним університетом залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна (споживач) було укладено договір постачання природного газу № 00722/17-ТЕ(Т)-4 (далі - договір).

Постачальник зобов'язується поставити споживачу у 2017 році природний газ, а споживач зобов'язується оплатити його на умовах цього договору (п. 1.1 договору).

Природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню (п. 1.2 договору).

Необхідний споживачу плановий обсяг природного газу, зазначений в пункті 2.1. цього договору, споживач визначає самостійно (п. 1.3 договору).

За цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на митну територію України (п. 1.4 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору постачальник передає споживачу з 01.04.2017 по 30.09.2017 (включно) природний газ обсягом до 50,00 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях :

місяцьобсягмісяцьОбсяг
квітень20,00липень0,482
травень15,00серпень0,482
червень0,467вересень13,569
ІІ кв.35,467ІІІ кв.14,533

Допускається відхилення споживання обсягу природного газу протягом відповідного місяця постачання газу в розмірі ± 5 відсотків від підтвердженого постачальником планового обсягу без узгодження сторін. Підписаний сторонами акт приймання-передачі природного газу відповідно до п 3.4. цього договору, вважається узгодженням сторонами загального обсягу переданого газу у відповідному місяці постачання газу (п. 2.4 договору).

Постачальник передає споживачу природний газ у його загальному потоці у разі передачі: природного газу власного видобутку - у пунктах приймання-передачі природного газу від газодобувних підприємств та/або з підземних сховищ до газотранспортної системи; імпортованого природного газу - у пунктах приймання-передачі природного газу на газовимірювальних станціях, які перебувають на кордоні України, та в пунктах приймання-передачі природного газу з підземних сховищ до газотранспортної системи. Право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов'язану з правом власності на природний газ (п. 3.1 договору).

Обсяги постачання підтверджуються постачальником шляхом подання оператору газотранспортної системи номінації на відповідний місяць постачання (розрахунковий період) в установленому законодавством порядку. Постачальник протягом трьох днів з моменту підтвердження оператором газотранспортної системи номінації повідомляє споживачу про розмір поданої номінації шляхом надсилання відповідного повідомлення, на електронну адресу, зазначену споживачем у розділі 13 цього договору (п. 3.2 договору).

Використання споживачем природного газу протягом місяця здійснюється рівномірно з припустимим відхиленням добових обсягів від середньодобового не більш як на ± 5 відсотків (п. 3.3 договору).

Приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу (п. 3.4 договору).

Споживач зобов'язується подати не пізніше 7 числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, постачальнику: завірену копію акта про надання послуг з розподілу (транспортування) природного газу за розрахунковий місяць, складеного між споживачем та оператором газорозподільних мереж (газотранспортної системи). Разом з копією акта споживач подає за підписом уповноваженої особи інформацію стосовно детальної розбивки кількості природного газу, зазначеної в акті, за категоріями (у тому числі згідно з цим договором); підписані та скріплені печаткою споживача два примірники акта приймання-передачі природного газу, де зазначаються фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість (п. 3.5 договору).

Постачальних не пізніше десятого числа місяця, наступного за місяцем постачання природного газу, повертає споживачу один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою. У разі непідписання постачальником акта приймання-передачі природного газу постачальник письмово повідомляє споживача про причини такого непідписання акта (п. 3.6. договору).

Кількість природного газу, яка передається споживачу, визначається за показами комерційних вузлів обліку природного газу споживача відповідно до вимог, установлених Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494, та Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493 (п. 4.1 договору).

Ціна (без урахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно до Податкового кодексу України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2017 № 187 (п. 5.1 договору).

Ціна за 1000 куб. метрів природного газу за цим договором з 01 квітня 2017 року становить 4 942,00 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 5 930,40 грн. (п. 5.2 договору).

Оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Стороні погодили, що з урахуванням пункту 11.3. цього договору укладення договору про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, не змінює строків та умов розрахунків за цим договором (п. 6.1 договору).

У разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов'язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 (п. 8.2 договору).

Сторони погодили, що з урахуванням пункту 11.3. цього договору укладення договорів про організацію взаєморозрахунків, а також підписання сторонами відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20 спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання не звільняє споживача від обов'язку сплатити на користь постачальника платежі відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, нараховані на всю суму заборгованості за цим договором (п. 8.3 договору).

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.04.2017 до 30.09.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 12.1 договору).

Позивач зазначає, що на виконання умов договору передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 338 370,80 грн., що підтверджується підписаними сторонами та скріпленими їх печатками Актами приймання - передачі природного газу:

- від 30.04.2017 про постачання природного газу у квітні 2017 року на суму 125 350,86 грн. з ПДВ (а.с. 23);

- від 31.05.2017 про постачання природного газу у травні 2017 року на суму 201 764,06 грн. з ПДВ (а.с. 24);

- від 30.06.2017 про постачання природного газу у червні 2017 року на суму 2 769,49 грн. з ПДВ (а.с. 25);

- від 31.07.2017 про постачання природного газу у липні 2017 року на суму 2 858,45 грн. з ПДВ (а.с. 26);

- від 31.08.2017 про постачання природного газу у серпні 2017 року на суму 2 858,45 грн. з ПДВ (а.с. 27);

- від 30.09.2017 про постачання природного газу у вересні 2017 року на суму 2 769,49 грн. з ПДВ (а.с. 28).

Відповідно до п. 6.1. договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Однак, як стверджує позивач, оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не виконав зобов'язання у строк визначений договором, чим порушив умови господарського зобов'язання, зокрема вимоги п. 6.1 договору, а саме:

- 18.05.2017 відповідач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 125 350,86 грн., з призначенням платежу: «за природний газ за 04.17; акт 6/н від 30.04.17, дог. 00722/17-ТЕ(Т)-4 від 28.04.17, зв. UA-2017-04-10-000907-b від 28.04.17 (2274)»;

- 14.07.2017 відповідач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 171 169,14 грн., з призначенням платежу: «за природний газ за 05.17; акт 6/н від 12.07.17, дог. 00722/17-ТЕ(Т)-4 від 28.04.17, зв. UA-2017-04-10-000907-b від 28.04.17 (2274)»;

- 23.03.2018 відповідач сплатив позивачу грошові кошти у розмірі 41 850,80 грн., з призначенням платежу: «перенесення авансу по договорам згідно листа № 47/634-21/3 від 23.03.18 (вх. № 1891/22-23.03.18)», на підтвердження чого надав виписку по рахунку (а.с. 30).

Враховуючи викладене, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню за загальний період з 27.06.2017 по 22.03.2018 у розмірі 4 701,17 грн., 3% річних за загальний період з 27.06.2017 по 22.03.2018 у розмірі 1 094,15 грн., інфляційні втрати за період з 27.06.2017 по 28.02.2018 у розмірі 3 112,84 грн.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст. 265 Господарського кодексу України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (ч.1 ст.712 Цивільного кодексу України)

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України).

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Доказів оплати поставленого природного газу у встановлений договором строк відповідач не надав.

22.04.2019 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив наступне.

Між сторонами 28.04.2017 було підписано договір № 00722/17-ТЕ (Т)-4 постачання природного газу. Відповідно до п. 2.1. договору постачальник передає споживачу з 01.04.2017 по 30.09.2017 газ обсягом до 50,00 тис. куб. Відповідно до розділу 12 договору, договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими працівниками сторін та скріпленими печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично склалися між сторонами з 01.04.2017 і діє в частині реалізації газу до 31.12.2017, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Тобто, відповідно до ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Проте, умови договору укладеного 28.04.2017, передбачені п. 3.5., абз. 2 п. 6.1. не можуть поширюватися на відносини, які виникли до укладення договору, а саме постачання природного газу у квітні 2017 року, оскільки вони не могли бути виконані до підписання договору, а отже є такими, що не спрямовані на повне і своєчасне виконання зобов'язань, передбачених вищезазначеним договором, ДНУЗТ. Отже п. 3.5., абз. 2 п. 6.1. договору є такими, що не можуть застосовуватися до відносин, які виникли до підписання договору, а саме поставка газу за квітень 2017 року, оскільки договір підписаний 28.04.2017 і лише на підставі підписаного та зареєстрованого у органах казначейства договору, наявного підписаного акту приймання-передачі природного газу, здійснюється оплата за постачання газу, тому і порушення зі сторони відповідача немає, немає відповідних підстав для застосування п.8.2 договору та п.2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Враховуючи викладене, у договорі № 00722/17-ТЕ (Т)-4 постачання природного газу від 28.04.2017 вбачаються ознаки недійсності окремих частин правочину, відповідно до ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України, а отже відповідно до ч.1 ст. 216, 217 Цивільного кодексу України недійсність окремої частини не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. З огляджу на викладене, відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем не здійснено нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат на основний борг за природний газ, поставлений у квітні 2019 року (акт приймання - передачі природного газу від 30.04.2017 про постачання природного газу у квітні 2017 року на суму 125 350,86 грн. з ПДВ). В подальшому нарахування здійснені на підставі положень п. 6.1. договору, а саме, що остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. З огляду на викладене, суд вважає твердження відповідача, наведені у відзиві, такими, що фактично не пов'язані із розрахунком, здійсненим позивачем. Щодо нарахувань за інші періоди - відповідач пояснень чи обґрунтованих заперечень не подав.

Відповідно до п. 8.2. договору у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1. цього договору він зобов'язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 16,4 % річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20.

Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разi порушення зобов'язання настають правовi наслiдки, встановленi договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у вiдсотках вiд суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.ч.4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", платники грошових коштiв сплачують на користь одержувачiв цих коштiв за прострочку платежу пеню в розмiрi, що встановлюється за згодою сторiн. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України).

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку позивача та встановлено, що розрахунок пені позивачем проведено неправильно, а саме: позивачем використано неправильний період нарахування пені на заборгованість за природний газ, поставлений у липні 2017 року.

З наявного в матеріалах справи розрахунку вбачається, що позивач нараховує пеню на заборгованість за поставлений природний газ у липні 2017 року за період з 29.08.2017 по 28.02.2018.

Як вказано вище, відповідно до п. 6.1 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100 відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Таким чином, відповідно до п. 6.1. договору, за поставлений природний газ у липні 2017 року відповідач повинен був сплатити у строк до 25.08.2017 включно. Отже прострочення виконання зобов'язання з оплати поставленого природного газу починатиметься з наступного дня, тобто з 26.08.2017.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України).

З огляду на викладене, відповідно до положень ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України пеня на заборгованість за поставлений природний газ у липні 2017 року повинна нараховуватись за період з 26.08.2017 по 26.02.2018, однак, оскільки господарський суд не виходить за межі позовних вимог, пеня підлягає нарахуванню за період з 29.08.2017 по 26.02.2018.

Відповідально до перерахунку, виконаного господарським судом, розмір пені є більшим, ніж заявлено позивачем. Разом з тим, суд позбавлений права збільшувати розмір позовних вимог. Пред'явлення вимог в меншому розмірі є правом позивача. Враховуючи викладене, суд розглядає вимоги про стягнення пені в заявленому позивачем розмірі.

Розмір 3% річних та інфляційних втрат позивачем розраховано правильно.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що мало місце прострочення виконання зобов'язання є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 8 908,16 грн., з яких: 4 701,17 грн. - пеня, 1 094,15 грн. - 3% річних, 3 112,84 грн. - інфляційні втрати.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 1 921,00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Дніпровського Національного університету залізничного транспорту імені академіка В. Лазаряна (49010, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Лазаряна, буд. 2, ідентифікаційний код 01116130) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, буд. 6, ідентифікаційний код 20077720) 8 908,16 грн., з яких: 4 701,17 грн. - пеня, 1 094,15 грн. - 3% річних, 3 112,84 грн. - інфляційні втрати, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн., про що видати наказ.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя І.В. Мілєва