РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2019Справа №910/1252/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Блажівської О.Є, розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи №910/1252/19

за позовом Приватного акціонерного товариства «Бехівський спеціалізований кар'єр»

(11523, Житомирська область, Коростенський район, с.Михайлівка, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-транс»

(03150, м.Київ, вул.Анрі Барбюса, б.5-б, офіс 10, )

про стягнення 184 152,59 грн, -

Без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство «Бехівський спеціалізований кар'єр» 4 лютого 2019 року звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-транс» про стягнення 184 152,59 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що у зв'язку з неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектр-транс» умов Договору №12/03/15 постачання щебеневої продукції від 12.03.2015, у останнього утворилась заборгованість у розмірі 184 152,59 грн, що складається з суми основного боргу в розмірі 124 633,68 грн, 3 % річних у розмірі 11 951,79 грн та інфляційних втрат у розмірі 47 567,12 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.02.2019 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків у десять днів з дня вручення цієї ухвали.

01.03.2019 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли докази усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/1252/19, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Сторонам встановлено строк для подання до суду заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін до 04.04.2019 року, а також встановлені строки для подання до суду заяв по суті справи.

27.03.2019 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-транс» надійшов відзив на позовну заяву.

05.04.2019 через відділ діловодства Господарського суду міста Києва від Приватного акціонерного товариства «Бехівський спеціалізований кар'єр» надійшла відповідь на відзив.

Відповідно до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на які посилається позивач на підтвердження позовних вимог, а відповідач на підтвердження заперечень на позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2015 року між Приватним акціонерним товариством «Бехівський спеціалізований кар'єр» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектр-транс» (покупець) укладено Договір №12/03/15 постачання щебеневої продукції (далі - Договір), п.1.1. якого передбачено, що продавець зобов'язується поставити, а покупець - прийняти та оплатити щебеневу продукцію, у відповідності з умовами даного Договору.

П.3.1. Договору передбачено, що оплата товару здійснюється покупцем шляхом 100 % попередньої оплати. Оплата здійснюється на підставі рахунка, виставленого продавцем, протягом 5 банківських днів з дати виставлення рахунка. Остаточний розрахунок за поставлений товар здійснюється протягом 10 днів з дати відвантаження товару.

Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст.626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст.627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 628 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є не обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України).

У статті 655 Цивільного кодексу України вказано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору Приватним акціонерним товариством «Бехівський спеціалізований кар'єр» було поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Спектр-транс» товар загальною вартістю 1 095 646,8 грн, що підтверджується наявнами в матеріалах справи видатковими накладними.

Відповідно до ст.692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Статтею 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що відповідачем частково було сплачено кошти за поставлений позивачем товар у розмірі 971 013,12 грн.

Таким чином, у відповідача виник обов'язок зі сплати грошових коштів за поставлений позивачем товар на суму 124 633,68 грн.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач 31.08.2018 звертався до відповідача із вимогою про погашення заборгованості за одержаний товар у розмірі 124 633,68 грн, втім доказів сплати відповідчем вказаної заборгованості сторонами не надано.

При цьому, відповідачем вказана сума заборгованості не спростована, власного розрахунку суми заборгованості відповідачем не надано.

Оскільки факт порушення відповідачем зобов'язань за Договором постачання щебеневої продукції №12/03/15 від 12.03.2015 щодо оплати поставленого товару на суму 124 633,68 грн є належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований, позовні вимоги в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-Транс» на користь Приватного акціонерного товариства «Бехівський спеціалізований кар'єр» суми основного боргу у розмірі 124 633,68 грн підлягають задоволенню.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Так, Приватне акціонерне товариство «Бехівський спеціалізований кар'єр» окрім заборгованості по оплаті поставленого товару на суму 124 633,68 грн, просить стягнути також 11 951,79 грн - 3 % річних та 47 567,12 грн - інфляційних втрат.

Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Щодо тверджень відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву щодо того, що нарахування позивачем індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми є необґрунтованими, суд зазначає наступне.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст.625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як зазначено у п.1.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» від травня 2013 року №14 (далі - постанова Пленуму ВГСУ від 17.05.2013 №14), з урахуванням приписів статті 549, частини другої статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» правовими наслідками порушення грошового зобов'язань; тобто зобов'язання сплатити гроші, є обов'язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, які обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річні від простроченої суми основного боргу.

Згідно з п.4.1. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 17.12.2013 року №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань», сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Перевіривши за допомогою Системи Ліга розрахунок позивача щодо нарахування інфляційних втрат у розмірі 47 567,12 грн та 3 % річних у розмірі 11 951,79 грн, суд визнає їх арифметично вірними та належно обґрунтованими.

Згідно статей 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, факт порушення відповідачем зобов'язань за Договором постачання щебеневої продукції №12/03/15 від 12.03.2015 доведений, документально підтверджений і в той же час відповідачем не спростований. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-транс» (03150, м.Київ, вул.Анрі Барбюса, б.5-б, офіс 10, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Бехівський спеціалізований кар'єр» (11523, Житомирська область, Коростенський район, с.Михайлівка, ) суму основного боргу в розмірі 124 633 (сто двадцять чотири тисячі шістсот тридцять три) 68 коп, 3 % річних у розмірі 11 951 (одинадцять тисяч дев'ятсот п'ятдесят одна) грн 79 коп та інфляційні втрати у розмірі 47 567 (сорок сім тисяч п'ятсот шістдесят сім) грн 12 коп.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектр-транс» (03150, м.Київ, вул.Анрі Барбюса, б.5-б, офіс 10, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Бехівський спеціалізований кар'єр» (11523, Житомирська область, Коростенський район, с.Михайлівка, ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 762 (дві тисячі сімсот шістдесят дві) грн 29 коп.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з пунктом 17.5 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 №2147-VIII до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.Є. Блажівська