СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2019 р. Справа №922/592/17

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Россолов В.В. , суддя Хачатрян В.С.,

при секретарі судового засідання Шило А.М.,

за участю представників:

позивача ОСОБА_1, службове посвідчення №16-68 від 29.04.2016 та довіреність №7 від 04.01.2019,

відповідача ОСОБА_2, довіреність б/н від 04.09.2018 та посвідчення адвоката №1599 від 08.10.2008

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду матеріали апеляційної скарги ТОВ «АПК «Садовод» (вх.№973Х/1 від 26.03.2019) на ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.03.2019 у справі №922/592/17 (м. Харків, суддя Прохоров С.А., ухвала підписана 13.03.2019),

за позовом Регіонального Відділення Фонду державного майна по Харківській області, м. Харків,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Садовод», м. Харків,

про стягнення 203600,00 грн, -

ВСТАНОВИЛА:

Регіональне Відділення Фонду державного майна по Харківській області звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з ТОВ «АПК «Садовод» до Державного бюджету 203600,00 грн. збитків.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.03.2019 заяву ТОВ «АПК «Садовод» вх. №5107 від 26.02.2019 в частині ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат ТОВ «АПК «Садовод» задоволено.

В частині покладенні судових витрат ТОВ «АПК «Садовод» у розмірі 59904,00 грн. на Регіональне Відділення Фонду державного майна по Харківській області -відмовлено.

Витрати ТОВ «АПК «Садовод» на професійну правничу допомогу в розмірі 50000,00 грн. та витрати пов'язані із проведенням судової експертизи у розмірі 9904,00 грн. покладено на відповідача -ТОВ «АПК «Садовод».

Відповідач з вказаною ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства та невірне встановлення обставин справи, просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.03.2019 у справі №922/592/17 в частині відмови покладення судових витрат у розмірі 59904,00 на Регіональне Відділення Фонду державного майна по Харківській області та в частині покладення судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50000,00 грн та витрат повязаних з проведення судової експертизи у розмірі 9904,00 на відповідача; ухвалити нове додаткове рішення, яким покласти судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 50000,00 та витрати з проведення судової експертизи у розмірі 9904,00 на позивача; стягнути з позивача на користь відповідача суму судових витрат в розмірі 59904,00 грн, що складається з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50000,00 грн та витрат, повязаних з проведенням судової експертизи у розмірі 9904,00 грн; розподілити судові витрати, повязані з апеляційним провадженням.

Зокрема, апелянт зазначає, що дії позивача призвели до судового процесу протягом двох років, необхідності проведення судової експертизи і, як наслідок, витрат відповідача на правничу допомогу. Щодо оцінки судом розміру витрат на правничу допомогу апелянт вказує, що особливих вимог до деталізації опису виконаних робіт законом не встановлено; щодо участі інших представників відповідача, то всі представники, які брали участь у розгляді справи є учасника адвокатського обєднання, яке надавало послуги у даній справі; правнича допомога надавалась адвокатським обєднанням протягом двох років. Щодо витрат на проведення експертизи, апелянт зазначає, що витрати у звязку з проведенням судової експертизи виникли у відповідача саме в результаті подання позовної заяви позивачем, а тому підлягають розподілу разом із іншими судовими витратами, зокрема на правничу допомогу.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.03.2019 відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою; встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 15.04.2019; призначено справу до розгляду на 24.04.2019.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№3657 від 10.04.2019), в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.03.2019 залишити без змін.

Зокрема, позивач зазначив, що судова експертиза, яка проводилась у рамках даної судової справи була призначена саме за клопотанням відповідача (позивач заперечував проти її проведення), також за результатами такої експертизи не було встановлено необґрунтованих або незаконних дій позивача. Крім того, позивач зазначає, що підстави відповідача, які були використані в заяві стосовно розподілу судових витрат не є обґрунтованими та не відповідають вимогам чинного законодавства.

В судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 24.04.2019 представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив задовольнити її в повному обсязі. Представник позивача проти вимог скарги заперечував, просив залишити її без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом норм права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Регіональне Відділення Фонду державного майна по Харківській області звернулося до господарського суду Харківської області з позовом про стягнення з ТОВ «АПК «Садовод» до державного бюджету 203600,00 грн. збитків.

Ухвалою суду від 21.02.2019 було залишено позов без розгляду.

26.02.2019 ТОВ «АПК «Садовод» звернулося до суду з заявою (вх. №5107) про вирішення питання щодо розподілу судових витрат, які складаються з витрат ТОВ «АПК «Садовод» на правничу допомогу та вартості судової експертизи в розмірі 59904,00 грн.

В своїй заяві відповідач просить суд ухвалити додаткове рішення, в якому вирішити питання щодо розподілу судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 59904,00 грн. (пятдесят девять тисяч девятсот чотири грн. 00 коп.), та покласти їх на позивача.

Згідно наступних пояснень (вх. №5961 від 11.03.2019) відповідач вказав, що його судові витрати у справі №922/592/17 в суді першої інстанції підтверджені доказами, становлять 59904,00 грн. та складаються з витрат на правову допомогу (вивчення матеріалів справи, надання усних консультацій, вивчення та узагальнення судової практики, підготовка відзиву на позовну заяву у справі, підготовка пояснень та інших процесуальних документів, подання до суду, відправка копій процесуальних документів позивачу, представництво в Господарському суді, інші юридичні послуги, повязані з провадженням у справі) в розмірі 50000,00 грн. та витрат повязаних з проведенням експертизи у розмірі 9904,00 грн.

Відповідно до статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Отже, додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Згідно з частинами 1, 3 статі 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (пункт 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського обєднання (організаційні форми адвокатської діяльності) (частина 3 статті 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (частина 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське обєднання) зобовязується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобовязується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (пункт 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до частин 1-4 статті 126 ГПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частинами 5 статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Водночас колегія суддів зазначає, що для включення всієї суми гонорару та фактичних витрат у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що такі витрати були необхідними, а розмір є розумний, виправданий, що передбачено у статті 126 ГПК України та у статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Тобто, суд зобов'язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов'язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Згідно зі статтею 15 ГПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, повязаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N19336/04, п. 269)

З матеріалів справи вбачається, що на обґрунтування заявленого розміру витрат на правову допомогу на суму 50000,00 заявником подано: виписку з ЄДРПОУ щодо АО «ЛОУ УОЛВС»; копію довіреності представника; копію свідоцтва на зайняття адвокатською діяльністю; копію договору №311217/СВ від 03.01.2017; копї додаткових угод №№1,2,3 від 20.02.2017, 22.12.2017, 28.12.2018; копію акту прийому-здачі наданих послуг від 21.02.2019; платіжне доручення №44 від 26.02.2019 та від 12.10.2017.

Так, вбачається, що 03.01.2017 між ТОВ «АПК «САДОВОД» (Клієнт за Договором), відповідач у справі №922/592/17 і АО «ЛОУ УОЛВС» (Адвокатське обєднання за Договором) було укладено договір №311217/СВ про надання правової допомоги (далі - Договір) відповідно до якого Адвокатське обєднання приймає на себе зобовязання, зокрема, по наданню послуг з представництва у встановленому порядку інтереси Клієнта в судових органах, зокрема господарських судах, судах загальною юрисдикції, адміністративних судах, а також в інших органах від час розгляду правових спорів.

20.02.2017 між ТОВ «АПК «САДОВОД» і АО «ЛОУ УОЛВС» було укладено Додаткову угоду № 1 (далі - Додаткова угода), відповідно до якої Адвокатське обєднання бере на себе зобовязання з вивчення матеріалів справи №922/592/17, надання усних консультацій, вивчення та узагальнення судової практики, підготовки відзиву на позовну заяву у справі №922/592/17, підготовка пояснень та інших процесуальних документів, подання до суду, відправка копій процесуальних документів позивачу, представництво у встановленому порядку інтересів Клієнта в Господарському суді у справі №922/592/17, інші юридичні послуги, повязані з провадженням у справі № 922/592/17.

Відповідно до Додаткової угоди було встановлено вартість робіт та послуг, які надаються Адвокатським обєднанням: 50000,00 грн. (ПДВ не передбачено).

В підтвердження наданих за Договором послуг є підписаний акт прийому-здачі наданих послуг за Договором №311217/СВ про надання правової допомоги від 03.01.2017. Вказаний акт містить лише загальний опис робіт.

Між тим, як вже було зазначено вище: склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі; для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом; розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг).

Однак, докази надані заявником на підтвердження понесених витрат на адвокатські послуги не містять детального опису робіт із зазначення витраченого часу, розміру окремих послуг, що в свою чергу виключає можливість перевірки співмірності та обґрунтованості вказаних витрат. Відповідне в свою чергу свідчить про відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Крім того, відповідачем в підтвердження понесених витрат надано до матеріалів справи платіжне доручення від 26.02.2019 №44, згідно якого, ним було сплачено 50000,00 грн на виконання договору про надання правової допомоги від 03.01.2017 №311217/СВ, яким в свою чергу передбачено взагалі ведення справ відповідача. Зазначене платіжне доручення не містить відомостей про те, за що саме сплачуються витрати та посилання на додаткову угоду №1 або акт прийняття-здачі наданих послуг від 21.02.2019, що ставить під сумнів доводи відповідача про те, що ці кошти були сплачені саме за надання правової допомоги по справі №922/592/17.

Таким чином, за результатами дослідження матеріалів справи, суд першої інстанції правомірно встановив, що надані відповідачем в підтвердження своєї заяви, докази не є достатніми доказами в розумінні статей 79 та 126 Господарського процесуального кодексу України, що підтверджують обсяг наданих послуг з детальним їх описом в акті здачі-прийняття робіт та їх вартість у розмірі 50000,00 грн., у зв'язку з чим дійшов обґрунтованого висновку, про відмову в покладенні цих витрат на позивача.

Відносно витрат пов'язаних з оплатою за проведення судової експертизи, апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи (п. 2 ч. 3 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України).

Витрати, повязані з проведенням судової експертизи, під час судового розгляду має нести заінтересована сторона, а у разі призначення господарським судом судової експертизи з власної ініціативи сторона, визначена в ухвалі господарського суду про призначення судової експертизи, тому в зазначеній ухвалі суд вправі зобовязати відповідну сторону перерахувати, в тому числі шляхом здійснення попередньої оплати, суму витрат на проведення експертизи на рахунок експертної установи (ч. 23 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики призначення судової експертизи» від 23.03.2012 за №4).

Правомірність покладення судових витрат, повязаних із проведенням експертизи, на відповідача підтверджується матеріалами справи, з яких вбачається, що саме відповідач запропонував суду проведення експертизи у справі та питання, які він вважав за необхідне поставити експерту. Вказане свідчить про наявність у відповідача заінтересованості у проведенні експертного дослідження.

Також висновок експертизи не досліджувався судом та не ставився ні відповідачем ні позивачем в основу своєї позиції по справі, а самим відповідачем в подальшому, було заявлено інше клопотання про зупинення провадження по справі №922/592/17 до розгляду пов'язаної з нею іншої справи. Крім того, до проведення експертизи згідно ухвали від 22.08.2017, оплата вартості якої є предметом розгляду в рамках даної заяви, судом ухвалою від 21.03.2017 вже призначалася експертиза і також за клопотанням відповідача, яка була повернута до суду без виконання, в тому числі і з вини відповідача, яким не було сплачено її вартості.

За таких обставин, суд першої інстанції правомірно застосував до цих витрат вимоги п. 3 ч. 5 ст.129 ГПК України, якими встановлено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує зокрема, поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимог заяви щодо стягнення з позивача витрат на проведення експертизи в розмірі 9904,00 грн.

Відповідно до ст.271 ГПК України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно до п.1 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

У відповідності до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта, зазначені в апеляційній скарзі, апеляційним судом не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст.ст.275-280 Господарського процесуального кодексу України для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали, тому суд апеляційної інстанції вважає, що ухвалу місцевого господарського суду постановлено у відповідності до норм матеріального та процесуального права і її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 129, 269, 273, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромислова компанія «Садовод» залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 11.03.2019 у справі №922/592/17 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 02.05.2019.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.В. Россолов

Суддя В.С. Хачатрян