ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2019 р. Справа№ 910/1926/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Пашкіної С.А.

Калатай Н.Ф.

секретар Добрицька В.С.

за участю

представників: прокуратури - Вакулюк Д.С.

позивача - Шумінська Ю.Ю.

відповідача - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Заступника прокурора м. Києва

на ухвалу Господарського суду м. Києва від 26.02.2019 р.

у справі № 910/1926/19 (суддя - Сівакова В.В.)

за позовом Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 10 в інтересах держави в особі Київської міської ради

до Приватного акціонерного товариства "Оболонь"

про витребування майна

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року Заступник керівника Київської місцевої прокуратури № 10 звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом в інтересах держави в особі Київської міської ради до Приватного акціонерного товариства "Оболонь" про витребування на користь територіальної громади міста Києва нежитлових приміщень загальною площею 261,9 кв. м. в будівлі літера "А" по вул. Богдана Хмельницького, 63 у Шевченківському районі міста Києва.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.02.2019 р. у справі № 910/1926/19 позовну заяву Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 10 з доданими документами повернуто без розгляду на підставі п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Заступник прокурора м. Києва 07.03.2019 р. за допомогою засобів поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та передати справу на розгляд до Господарського суду м. Києва. У тексті апеляційної скарги прокурором також викладено клопотання про розгляд апеляційної скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, прокурор посилається на те, що, незважаючи на отримання від органів прокуратури інформації про порушення права власності територіальної громади, Київська міська рада та її підпорядковані органи так і не вжили заходів, спрямованих на відновлення порушеного права, у зв'язку з чим Київська місцева прокуратура № 10 в інтересах держави в особі Київської міської ради звернулась з даним позовом.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 21.03.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 910/1926/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Власов Ю.Л., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/1926/19 та призначено до розгляду на 18.04.2019 р.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/983/19 від 18.04.2019 р. у зв`язку з участю судді Власова Ю.Л. у семінарі 18.04.2019 р. призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/1926/19.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 910/1926/19 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Калатай Н.Ф., Пашкіна С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.04.2019 р. справу прийнято до провадження у визначеному складі суду.

У судове засідання 18.04.2019 р. представник відповідача не з'явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення поштового відправлення.

Доказів поважності причин відсутності зазначеного представника суду не надано.

Неявка в судове засідання зазначеного представника не перешкоджає розгляду скарги. Подальше відкладення призведе до затягування та порушення строків розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та прокуратури, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія встановила наступне.

Повертаючи без розгляду позовну заяву Заступника керівника Київської місцевої прокуратури № 10 в інтересах держави в особі Київської міської ради, місцевий суд виходив з того, що прокурором не доведено неможливість реалізації права на звернення до суду Київською міською радою, що виключає підстави для представництва.

Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

За змістом ст. ст. 1, 2, 23 Закону України «Про прокуратуру» на органи прокуратури покладено повноваження з представництва інтересів держави в суді, а відтак і обов'язок звертатись до суду з позовом у разі, якщо відповідний орган не вживає або неналежно вживає заходи з метою, щоб інтереси держави не залишились незахищеними.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ» місцеве самоврядування у місті Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в місті ради (у разі їх утворення) та їх виконавчі органи

Таким чином, Київська міська рада як власник зобов'язана вживати всі заходи щодо управління довіреним їй комунальним майном, забезпечувати його ефективне використання, контролювати стан збереження, а у випадку порушення іншими особами права власності територіальної громади - невідкладно реагувати.

Як вбачається з матеріалів справи, Київська міська рада упродовж майже трьох років не виявила та не відреагувала на факти заволодіння її майном, не зважила на його незаконну перереєстрацію за ПрАТ «Оболонь».

Отже Київська міська рада повинна була виявити порушення інтересів держави та звернутись до суду щодо захисту порушеного права, однак, маючи таку можливість, не реалізувала її до спливу строку позовної давності від дати первинної реєстрації.

При цьому, Київська міська рада має вільний доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а отже мала можливість відстежити реєстрацію права власності на комунальне майно за іншими особами, проте не зробила цього.

Так, Київська місцева прокуратура № 10 неодноразово повідомляла Департамент комунальної власності м. Києва, Шевченківську районну в м. Києві державну адміністрацію, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» та КП Київської міської ради «КМБТІ» про те, що триває досудове розслідування за фактом незаконного вибуття з комунальної власності спірних нежитлових приміщень, що підтверджується відповідними листами.

Однак, незважаючи на отримання від органів прокуратури інформації про порушення права власності територіальної громади, Київська міська рада та її підпорядковані органи так і не вжили заходів, спрямованих на відновлення порушеного права.

Крім того, нормами чинного законодавства не передбачено обов'язок прокурора з'ясовувати причини, з яких відповідний орган місцевого самоврядування самостійно не здійснює захист інтересів держави у разі, якщо бездіяльність цього органу у повній мірі підтверджується матеріалами справи.

Повноваження з представництва інтересів держави в суді надано прокурору з метою захисту цивільного права держави. Захист цього права в контексті бездіяльності конкретного органу може бути у певних випадках пов'язаний з питанням притягнення винних осіб до відповідальності, однак не повинен обмежуватись цими обставинами.

За змістом ст. ст. 15, 16 ЦК України право підлягає захисту судом у разі його порушення, невизнання або оспорювання та не залежить від того, чи понесла індивідуальну відповідальність та особа, яка допустила порушення.

Крім того, надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необгрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 25.04.2018 р. у справі № 806/1000/17, від 08.02.2019 р. у справі № 915/20/18, від 12.02.2019 р. у справі № 925/118/18).

Так, суд першої інстанції, повернувши позов прокурора без розгляду, надмірно формалізував повноваження прокурора, обмежив можливість невідкладно поновити порушене право та повернути нерухоме майно, яке незаконно вибуло з комунальної власності.

При цьому місцевий суд, зокрема, виходив з того, що у кожному випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, що, за висновками суду, прокурором виконано не було.

Однак такі висновки суду є помилковими, оскільки ні ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ні ст. 53 ГПК України, ні будь-яка інша норма законодавства не передбачають обов'язок прокурора встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 04.04.2019 р. у справі № 924/349/18.

Підставою для вжиття прокурором представницьких заходів є, у тому числі, невжиття уповноваженим органом відповідних заходів на захист інтересів держави.

У даному випадку бездіяльність позивача підтверджується матеріалами справи, оскільки упродовж трьох років з моменту незаконної реєстрації (18.02.2016 р.) права власності на спірне майно за фізичною особою Київська міська рада не здійснювала захист інтересів держави у спірних правовідносинах, в суд із відповідним позовом не зверталась, а отже у прокурора були підстави для звернення до суду з вказаним позовом.

Таким чином, враховуючи виявлені місцевою прокуратурою факти порушення інтересів держави та нездійснення Київською міською радою захисту цих інтересів, прокурор набув право на представництво інтересів захисту держави.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Заступника прокурора м. Києва підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду м. Києва від 26.02.2019 р. у справі № 910/1926/19 - скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом апеляційної скарги, повинен здійснюватися судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Заступника прокурора м. Києва задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду м. Києва від 26.02.2019 р. у справі № 910/1926/19 скасувати.

3. Справу № 910/1926/19 передати на розгляд Господарського суду м. Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 07.05.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді С.А. Пашкіна

Н.Ф. Калатай