ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року Справа № 926/34/19

За позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м. Київ

до відповідача ОСОБА_1 комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» м. Чернівці

про стягнення 4 374 291,36 грн.

Суддя Бутирський А.А.

при секретарі Губчак І.Б.

Представники сторін:

Від позивача ОСОБА_2 адвокат (довіреність № 14-162 від 30.08.2018 р.)

Від відповідача ОСОБА_3 адвокат (ордер Серія ЧЦ № 25327 від 04.02.2019 р.)

У судовому засіданні приймали участь

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м. Київ звернулося з позовом до ОСОБА_1 комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» м. Чернівці про стягнення 4 374 291,36 грн. заборгованості, з них: 3 379 585,39 пені, 729607,93 грн. збитків, заподіяних інфляцією, та 265098,04 грн. 3 % річних, що виникли у результаті неналежного виконання відповідачем умов договору № 3273/15-БО-38 купівлі-продажу природного газу від 24.12.2014 р. у січні-грудні 2015 р.

Ухвалою від 08.01.2019 р. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 04.02.2019 р.

У судовому засіданні 04.02.2019 р. оголошено перерву до 14.02.2019 р.

Ухвалою від 14.02.2019 р. розгляд справи відкладено на 04.03.2019 р., а ухвалою від 04.03.2019 р. підготовче засідання перенесено на 25.03.2019 р.

Ухвалою від 25.03.2019 р. закрито підготовче провадження у справі, її розгляд призначено на 15.04.2019 р.

У судовому засіданні оголошено перерву до 24.04.2019 р.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилається на те, що відповідач невчасно здійснював оплату за поставлений у 2015 р. природний газ.

Відповідач позов визнав частково, у сумі 31866,81 грн. 3 % річних та 185627,46 грн. збитків, заподіяних інфляцією. Проти решти позову заперечує, мотивуючи це тим, що згідно Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Розглянувши подані документи, зясувавши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд

ВСТАНОВИВ:

24.12.2014 р. між сторонами укладено договір № 3273/15-БО-38 купівлі-продажу природного газу (далі Договір), згідно якого позивач зобовязувався поставити відповідачеві природний газ, а останній зобовязувався прийняти і оплатити поставлений природний газ.

П. 6.1 Договору передбачає, що оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу, а остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця наступного за місяцем поставки газу.

У січні-грудні 2015 р. відповідач отримав від позивача природний газ на суму 68 472 175,92 грн., який оплачений не у строки, встановлені Договором.

Зокрема, до 30.11.2016 р. було погашено 65 754 593,09 грн., тобто на згадану дату борг відповідача перед позивачем становив 2 717 582,83 грн.

Борг повністю сплачено 31.05.2017 р.

За таких обставин справи позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із статтею 526 ЦК України, яка кореспондується з частиною першою статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України), зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак, з 30.11.2016 р. набрав чинності Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» (далі Закон № 1730-VIII), у преамбулі якого зазначено, що цей Закон визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Статтею 2 Закону № 1730-VIII передбачено, що дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Відповідно до статті 1 Закону № 1730-VIII процедура врегулювання заборгованості - це заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Згідно з частинами першою-четвертою статті 5 Закону № 1730-VIII реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний станом на 1 липня 2016 року для виробництва теплової та електричної енергії, послуг з опалення та постачання гарячої води (без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашена станом на 31 грудня 2016 року.

На правовідносини, що виникли між сторонами, поширюється дія Закону № 1730-VIII.

Згідно ч. 3 ст. 7 Закону № 1730-VIII на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Закон № 1730-VIII набрав чинності 30.11.2016 р., а тому до цієї дати нарахування відповідачеві пені, інфляційних нарахувань, процентів річних є безпідставним і у цій частині позову слід відмовити.

У решті вимог позов підлягає задоволенню.

Так, правомірним є нарахування на суму боргу, яка існувала після 30.11.2016 р. (2 717 582,83 грн.), а відтак з відповідача слід стягнути 185627,46 грн. збитків, заподіяних інфляцією за період листопад 2016 р. квітень 2017 р. та 31866,81 грн. 3 % річних за період 30.11.2016 р. по 30.05.2017 р., що передбачено ст. 625 Цивільного кодексу України.

Судові витрати віднести на сторони пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» м. Київ до ОСОБА_1 комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго» м. Чернівці про стягнення 4 374 291,36 грн. заборгованості задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 комунального підприємства «Чернівцітеплокомуненерго», , вул. Максимовича, 19а, м. Чернівці на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», , вул. Б. Хмельницького, 6, м. Київ 184034,71 грн. збитків, заподіяних інфляцією, 31866,81 грн. 3 % річних та 3238,52 грн. судового збору.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25.04.2019 р.

Суддя ОСОБА_4