ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2019 р. Справа №909/755/16

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого - судді Матущака О.І.

суддів: Мирутенка О.Л.

ОСОБА_1

За участю представників сторін від:

апелянта: ОСОБА_2 адвокат за довіреністю;

ініціюючого кредитора: не зявився;

боржника: не зявився;

за участю: розпорядника майна (арбітражного керуючого) ОСОБА_3;

розглянувши апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Фінгарант» м.Київ

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 19.04.2017 (затвердження реєстру вимог кредиторів)

у справі за заявою ініціюючого

кредитора ТОВ «Кредитні ініціативи» м.Київ

до боржника ТОВ «Агрокомплекс Немирів ЛТД» м.Івано-Франківськ

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області у цій справі від 22.11.2016 порушено провадження про банкрутство ТОВ «Агрокомплекс Немирів ЛТД», визнано безспірні грошові вимоги ініціюючого кредитора ТОВ «Кредитні Ініціативи» у розмірі 3 420 886,24 грн., введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника та процедуру розпорядження майном, а розпорядником майна призначено арбітражного керуючого ОСОБА_3

Ухвалою цього ж суду від 19.04.2017 затверджено реєстр вимог кредиторів загалом у сумі 97 314 271,93 грн. до якого внесено вимоги таких кредиторів: ТОВ «Кредитні Ініціативи» з грошовими вимогами четвертої 13 780 грн. (перша черга), 3 196 979,36 грн. (четверта черга), 223 906,88 грн. (шоста черга); ПрСП «Чепелівське» у сумі 2 756 грн. (перша черга) 5 270 038,77 грн. (четверта черга) та 1 978 579,77 (шоста черга); ПАТ «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» у сумі 2 756 грн. (перша черга), 10 891 891,17 грн. (четверта черга) та 19 206, 05 грн. (шоста черга); ОСОБА_4 «Укрлендфармінг ПЛС» у сумі 2 756 грн. (перша черга) грн., 75 711 603, 93 грн. (четверта черга).

Вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінгарант» як конкурсного кредитора у сумі 183 693 740, 62 грн. та ПАТ «Креді ОСОБА_5» у сумі 3 088 615,22 грн., відхилено.

Окремо ухвалено облікувати в реєстрі вимог кредиторів ТОВ «Агрокомплекс Немирів ЛТД» відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з даними витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 14.03.2017 № 51705971.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду у цій же справі від 19.07.2018, незважаючи на те, що апеляційна скарга була подана ТОВ «Фінансова компанія «Фінгарант» лише щодо відмови судом першої інстанції у визнанні його грошових вимог, суд апеляційної інстанції вийшов за межі оскарження і відповідно вирішив апеляційну скаргу задовольнити частково а ухвалу від 19.04.2017 скасувати в частині визнання вимог 22 733 537,66 грн. четвертої черги ОСОБА_4 «Укрлендфармінг ПЛС» та повністю відмовив у визнанні вимог ПАТ «Комерційний банк «Фінінсова ініціатива». У решта частині оскаржувану ухвалу залишено без змін.

Постановою Верховного суду від 22.03.2018 постанову суду апеляційної інстанції від 19.07.2017 скасовано в частині відмови у визнанні вимог ПАТ «Комерційний банк «Фінінсова ініціатива» та залишено без змін у цій частині ухвалу суду першої інстанції від 19.04.2017, а щодо вимог ОСОБА_4 «Укрлендфармінг ПЛС» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінгарант» надіслано справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обовязковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Проте, відповідно до іншої процесуальної норми, ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, оскільки у суду апеляційної інстанції відсутня апеляційна скарга із доводами, обгрунтуваннями чи запереченнями щодо оскаржуваної ухвали суду першої інстанції в частині визнаних грошових вимог із подальшим внесенням до реєстру вимог кредиторів ОСОБА_4 «Укрлендфармінг ПЛС», тому зазначена вище вимога Верховного Суду виконана бути не може навіть з огляду на те, що суд апеляційної інстанції який приймав постанову від 19.07.2017 керувався старою редакцією ГПК України, згідно ч.2 ст. 101 якої, суд апеляційної інстанції не звязаний доводами апеляційної скарги, натомість, на час прийняття постанови Верховним Судом, такі обмеження для суду апеляційної інстанції уже існували і касаційний суд не знати про таке не міг.

Тому, суд апеляційної інстанції немає процесуальних підстав та механізмів виправити таку помилку та відповідно переглядати ухвалу суду першої інстанції в частині визнаних вимог кредитора - ОСОБА_4 «Укрлендфармінг ПЛС».

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції в частині відхилення вимог ТОВ «Фінансова компанія «Фінгарант» у сумі 183 693 740, 62 грн. обгрунтована відсутністю наданих доказів отримання боржниками кредитних коштів від ПАТ «ОТП ОСОБА_5», щодо яких (боржників за кредитними зобов'язаннями) ТОВ «Агрокомплекс Немирів ЛТД» виступав поручителем.

Апеляційна ж скарга ТОВ «Фінансова компанія «Фінгарант», яка була предметом попереднього апеляційного перегляду Львівським апеляційним господарським судом, загалом стосувалася того, що суд першої інстанції безпідставно не застосував ч.8 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», згідно якої, розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, та передчасно постановив оскаржувану ухвалу про відмову у визнанні грошових вимог до боржника у повному обсязі.

Верховний Суд, скасовуючи 22.03.2018 постанову суду апеляційної інстанції від 19.07.2017 та надсилаючи справу на новий апеляційний перегляд зазначив, що згідно з положеннями ч.8 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», розпорядник майна зобов'язаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

Всупереч цій нормі Закону суди не перевірили статус ТОВ «Фінансова компанія «Фінгарант» як кредитора, вимоги якого забезпечені заставою, оскільки ТОВ «Фінансова компанія «Фінгарант» зазначало, що до нього перейшли права та обов'язки заставодавця за договорами застави транспортних засобів від 25.12.2012 № 254 CL/PL 1-3 та рухомого майна від 15.12.2012 № 254 CL/PL 2-3 у результаті укладених договорів відступлення права вимоги. Факт реєстрації застави підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 07.12.2016 № 509658899.

Обсяг вимог, які забезпечені заставою, є частиною заявлених вимог ТОВ «Фінансова компанія «Фінгарант». Тому суду апеляційної інстанції слід перевірити природу, структуру, розмір та доведеність кредиторських вимог ТОВ «Фінансова компанія «Фінгарант».

Представник кредитора - ТОВ «Фінансова компанія «Фінгарант» у неодноразових судових засіданнях просив оскаржувану ухвалу суду першої інстанції у цій частині скасувати та визнати вимоги у сумі 183 693 740, 62 грн., як вимоги забезпечені заставою, які окремо внести до реєстру вимог кредиторів. Також таку позицію кредитора підтримала присутня у судових засіданнях і розпорядника майна арбітражний керуючий ОСОБА_3

Дослідивши матеріали справи заяви з грошовими вимогами ТОВ «Фінансова компанія «Фінгарант», судом апеляційної інстанції враховується, що така вимога виникла до боржника саме як солідарного відповідача по грошових зобовязаннях боржників, а не безпосереднього боржника, а також на підставі декількох укладених договорів уступки права вимоги грошової вимоги (факторингу).

Так, 09.10.2012 між ПАТ «ОТП ОСОБА_5» та ТОВ «Агрокомплекс Немирів ЛТД» на забезпечення виконання зобов'язань позичальників за договором про надання банківських послуг №CR 12-201/28-4 від 04.10.2012 укладено договір застави № PL 12-245/28-4, згідно з п. 27 якого предметом застави є транспортні засоби у кількості 6-ти штук, загальною вартістю 174 883,67 грн. Відповідно до п.28 договору, клієнтами за договором про надання банківських послуг №CR 12-201/28-4 від 04.10.2012 є ПАТ «Камяномостівське Хлібоприймальне підприємство», ПАТ «Лебідь», ТОВ «ім.Кл. Петровського» та ТОВ «Югтранзтсервіс-Агропродукт».

Відповідно до п. 3 вказаного договору застави, заставою майна забезпечується виконання усіх вимог банку згідно кредитних договорів, а згідно п.3.1 договору, заставодавець відповідає перед банком в тому ж обсязі, що і клієнт в таких же порядку та строках, що і клієнт. Банк має право вимагати виконання боргових зобовязань частково або в повному обсязі як від клієнта та застоводавця разом, так і від будь-кого з них окремо.

23.12.2015 ПАТ «ОТП ОСОБА_5» та ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» уклали договір про відступлення права вимоги та зміну кредитора.

Розділом 17 договору передбачено перелік документів, що підтверджують право вимоги, зокрема, договір про надання банківських послуг № CR 12-201/28-4 від 04.10.2012 та документи забезпечення, одним з яких є договір застави № PL 12-245/28-4 від 09.10.2012, укладений між банком та ТОВ «Агрокомплекс Немирів ЛТД» з усіма додатками, угодами та змінами до них.

23.12.2015 між ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінгарант» укладено договір про відступлення права вимоги та зміну кредитора, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» передало ТОВ «Фінансова компанія «Фінгарант» права вимоги та документи, що підтверджують права вимоги зазначені в розділі 17 зазначеного вище договору цесії та документи забезпечення.

Відповідно до п.17.2 договору цесії боржниками за договором про надання банківських послуг №CR 12-201/28-4 від 04.10.2012 є ПАТ «Компанія Райз», ПАТ «Лебідь», ТОВ «Ім.Кл. Петровського» та ТОВ «Югтранзтсервіс-Агропродукт». Сторони домовились, що права вимоги будуть вважатися такими, що передані новому кредитору, з моменту повної сплати новим кредитором первісному кредитору вартість прав вимоги, яка передбачена п.17.4, в порядку, передбаченому п.11 вказаного договору. Зокрема, п.17.4 встановлено вартість прав вимоги у розмірі 32 683 339,49 грн.

Загальна сума заборгованості ПАТ «Компанія Райз» становить 3 560 373,66 доларів США (82 411 403,01 грн.) та 33 636 694,68 грн. пені, заборгованість ТОВ «ім.Кл. Петровського» 1 948 613,44 доларів США (45 104 245, 47 грн.) та 20 025 794,56 грн. пені (п.17.8).

На підтвердження переходу права вимоги заявник долучив копію платіжного доручення №40 від 23.12.2015, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Фінгарант» сплатило 32 683 339,49 грн. ТОВ «Фінансова компанія «Авістар».

ТОВ «Фінансова компанія «Фінгарант» 30.03.2017 подано заяву про зменшення розміру кредиторських вимог, відповідно до якої заявлено грошові вимоги у розмірі 183 693 740, 62 коп., оскільки проведено стягнення за рахунок заставного майна за договорами застави з наступних заставодавців:

- ТОВ «Тіньки» (договір від 01.02.2017 про припинення договору застави № PL 12-248/28-4 від 09.10.2012, договір про задоволення вимог заставодержателя від 01.02.2017 року);

- ТОВ «ім.Кл. Петровського» (договір від 31.01.2017 про припинення договору застави №PL 12-247/28-4 від 09.10.2012, договір про задоволення вимог заставодержателя від 31.01.2017);

- ТОВ «Жовтень» (договір від 31.01.2017 про припинення договору застави № PL 12-242/28-4 від 09.10.2012, договір про задоволення вимог заставодержателя від 31.12.2017);

- ТОВ «ТД «Валінор» (договір від 01.02.2017 про припинення договору застави № PL 13-175/28-4 від 12.04.2013, договір про задоволення вимог заставодержателя від 01.02.2017);

- Агрофірма «Вересень» (договір від 30.01.2017 про припинення договору застави № PL 12-240/28-4 від 09.10.2012, договір про задоволення вимог заставодержателя від 30.01.2017);

- ПрСГП ім. Т.Г.Шевченка (договір від 31.01.2017 про припинення договору застави № PL 12-250/28-4 від 09.10.2012, договір про задоволення вимог заставодержателя від 31.01.2017);

- ПрСГП «Перемога» (договір від 30.01.2017 про припинення договору застави № PL 12-246/28-4 від 09.10.2012, договір про задоволення вимог заставодержателя від 30.01.2017).

ТОВ «Фінансова компанія «Фінгарант» долучено акти звіряння взаєморозрахунків станом на 27.03.2017, відповідно до яких заборгованість ПАТ «Компанія «Райз» становить 112 898 337, 67 грн., ТОВ «ім.Кл. Петровського» 87 838 810,97 грн. та 1 948 613,44 доларів США (еквівалентно 52 984 471,34 грн.).

З наведеного вбачається, що ТОВ «Агрокомплекс Немирів ЛТД» хоча і не є клієнтом згідно з договором про надання банківських послуг №CR 12-201/28-4 від 04.10.2012, але в силу договору застави №PL 12-245/28-4, яким забезпечено виконання усіх вимог банку, є майновим поручителем позичальників, незважаючи на те, що вартість заставленого майна згідно з договором застави складає суму 174 883,67 грн.

Обгрунтованість заяви конкурсного кредитора до боржника окрім зазначених вище договірних зобовязань, також і положеннями чинного законодавства. Так, відповідно до ч.1 ст. 572 та ст. 574 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До застави, яка виникає на підставі закону, застосовуються положення цього Кодексу щодо застави, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Щодо доведеності факту набуття ТОВ «Фінансова компанія «Фінгарант» права вимоги за договором про надання банківських послуг №CR 12-201/28-4 від 04.10.2012 та щодо обгрунтованості заявленої до визнання суми заборгованості за вказаним договором, колегія суддів вважає їх доведеними, керуючись наступним.

Так, відповідно до ст.512, ч.1 ст. 514, ч.1 ст. 517 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Договори про відступлення права вимоги від 23.12.2015, укладені між ПАТ «ОТП ОСОБА_5» та ТОВ «Фінансова компанія «Авістар», а в подальшому між ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінгарант» є чинними, відомості у матеріалах справи про визнання їх недійсними чи розірваними, відсутні.

Також, відповідно до відомостей із витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 51705971 від 14.03.2017, у записах під №№ 2 та 3, проведених 23.12.2015, було здійснено заміну обтяжувачів заставного майна з ПАТ «ОТП ОСОБА_5» на ТОВ «Фінансова компанія «Авістар», а в подальшому на ТОВ «Фінансова компанія «Фінгарант».

Окрім цього, оскільки боржник не є безпосереднім позичальником згідно кредитного договору а лише застоводавцем, відповідно суд приходить до висновку, що достатнім та належним доказом розміру не виконаних боржниками (позичальниками) грошових вимог перед банком попередником конкурсного кредитора, є складені між ними акти звіряння розрахунків, у яких такими позичальниками визнається заборгованість у тому розмірі, яка предявлена ТОВ «Фінансова компанія «Фінгарант» (з урахуванням заяви про зменшення вимог) до боржника. Також, в силу ст. 33 чинного на час прийняття судом першої інстанції оспорюваної узвали ГПК України, боржником не було подано належних та допустимих доказів того, що заборгованість по договору про надання банківських послуг від 04.10.2012 складає іншу суму, а ніж зазначена конкурсним кредитором.

Таким чином, правонаступником ПАТ «ОТП ОСОБА_5» - ТОВ «Фінансова компанія «Фінгарант», який отримав право вимоги до боржника від ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» підтверджено належними доказами розмір заборгованості боржників у сумі 183 693 740, 62 грн., заставодавцем та солідарним відповідачем яких є боржник у даній справі - ТОВ «Агрокомплекс Немирів ЛТД».

Приймаючи постанову, судовою колегією апеляційного суду також враховується, що в силу визначення терміну «грошове зобовязання», наданого у ст. 1 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», зобовязання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. Склад і розмір грошових зобовязань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобовязаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про порушення справи про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Законом.

Кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобовязань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).

Відповідно до ч.1 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобовязані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Виходячи із системного аналізу Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», господарський суд в межах провадження у справі про банкрутство не розглядає спори щодо сутності грошових вимог конкурсних кредиторів до боржника, а лише констатує факт про їх наявність та розмір, чи відсутність, які підтверджуються поданими доказами.

Ухвалюючи постанову у цій справі, судом апеляційної інстанції також враховується, що кредитор - ТОВ «Фінансова компанія «Фінгарант» у першочерговій заяві від 19.12.2016 та у заяві про зменшення розміру кредиторських вимог від 30.03.2017 не зазначало, до якої черги задоволення вимог кредиторів належить внести заявлені грошові вимоги, проте, у додаткових поясненнях від 28.01.2019, адресованих суду апеляційної інстанції уже було зазначено про внесення таких вимог у сумі 183 693 740,62 грн. до четвертої черги реєстру вимог кредиторів, а суму 368 860,17 грн. окремо, як забезпечені заставою.

Відповідно до вимог ч.ч.6, 8 ст. 23, ч.2 ст. 25, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, у тому числі щодо яких є заперечення боржника чи інших кредиторів, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду.

За наслідками розгляду зазначених заяв господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Розпорядник майна зобовязаний окремо внести до реєстру вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за їх відсутності - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з державним реєстром застав.

У попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження.

За результатами розгляду вимог кредиторів господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначаються: розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, які вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів, і т.д.

У реєстрі вимог кредиторів повинні міститися відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобовязаннями, черговість задоволення кожної вимоги.

Кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею. При цьому: у першу чергу задовольняються: ... витрати на оплату судового збору, і т.д.

У четверту чергу задовольняються: вимоги кредиторів, не забезпечені заставою, у тому числі і вимоги кредиторів, що виникли із зобовязань у процедурі розпорядження майном боржника чи в процедурі санації боржника.

Як зазначалося вище, відповідно до п. 3.1 договору застави від 04.10.2012, заставою майна забезпечувалося виконання усіх вимог банку згідно договорів надання банківських послуг, і станом на дату звернення до суду зобовязання боржниками не виконані, предмети забезпечення у повному обсязі не реалізовані, тому передчасною є вимога кредитора про внесення частини грошових вимог до четвертої черги вимог конкурсних кредиторів, оскільки такі вимоги забезпечені заставою майна, не є конкурсними і повинні бути внесені в силу зазначеної вище ч.8 ст. 23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» до реєстру вимог кредиторів окремо (позачергово).

Враховуючи зазначене вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції не вірно зроблено висновки щодо відсутності підстав для задоволення вимог кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Фінгарант» в частині його грошових вимог у розмірі 183 693 740,62 грн., що виникли з підстав неналежного виконання договору про надання банківських послуг №CR 12-201/28-4 від 04.10.2012 безпосередніми позичальниками, солідарним відповідачем за виконання яких у повному обсязі є боржник.

З огляду на викладене, оскаржувана ухвала суду першої інстанції в частині відхилення вимог забезпеченого кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Фінгарант» підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про задоволення апеляційної скарги у цій частині.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч.ч. 1, 2 ст. 76, ч.ч 1, 2 ст. 77, ч.ч 1-3 ст. 86 ГПК України, дотримуючись принципу змагальності, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, оскільки апелянтом частково доведено належними доказами та обставинами справи обґрунтованість вимог, викладених у апеляційній скарзі, оскаржувана ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині необгрутовано відхилених вимог заставного кредитора. У решта частині вимог апеляційна скарга не обґрунтована вимогами чинного законодавства та обставинами справи, тому підлягає відмові у задоволенні.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки п-п. 7 п-п.2 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено фіксовану ставку судового збору за подання апеляційних скарги на ухвали суду першої інстанції, а також враховуючи, що апеляційна скарга задоволена в частині вимог конкретного кредитора, судовий збір покладається на боржника і повинен бути повернутий арбітражним керуючим такому кредитору в порядку, передбаченому п.1 ч.1 ст. 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» у першу чергу.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 275, 277, 281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Фінгарант» задовольнити частково.

2. Ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від у справі № 909/755/16 від 19.04.2017 скасувати в частині відмови у визнанні грошових вимог як забезпеченого кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Фінгарант» у сумі 183 693 740,62 грн.

У цій частині прийняти нове рішення, яким визнати вимоги як забезпеченого кредитора - ТОВ «Фінансова компанія «Фінгарант» у сумі 183 693 740,62 грн. і зобовязати розпорядника майна їх окремо внести до реєстру вимог кредиторів, а також внести суму 3 572,81 грн. до першої черги (судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції) як витрати, повязані із провадженням у справі про банкрутство.

У задоволенні апеляційної скарги в частині внесення до четвертої черги реєстру вимог кредиторів суми 183 693 740,62 грн. відмовити.

У решта частині оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо або через Західний апеляційний господарський суд до Верховного Суду (п.17.5 Перехідних положень ГПК України).

Справу повернути до місцевого господарського суду.

Головуючий суддя О.І. Матущак

Судді О.Л. Мирутенко

ОСОБА_1