ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2019р. Справа № 904/699/19
За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакорт», м. Львів

До: Товариства з обмеженою відповідальністю «Арекон Плюс», м. Павлоград

Про: стягнення 156 541, 31 грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

ПРЕДСТАВНИКИ : не викликалися

СУТЬ СПОРУ:

ТОВ «Дакорт» (позивач) звернувся до суду з позовом до ТОВ «Арекон Плюс» (відповідач) про стягнення 156 541, 31 грн. ( в т.ч.: 146 702, 21 грн. - основна заборгованість та 9 839, 10 грн. - пеня) заборгованості за договором поставки №36 від 14.04.18р. (укладеним між сторонами) . Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на порушення відповідачем умов вищезазначеного договору щодо здійснення своєчасної оплати за товар , поставлений позивачем.

Ухвалою суду від 13.03.2019р. відкрито провадження у справі №904/699/19, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

ТОВ «Арекон Плюс» ( відповідач ) своїм правом на подання до суду відзиву на позов не скористався, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим поштовим повідомленням , направленим на адресу відповідача ( зазначену у позовній заяві та безкоштовному витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 26.02.19р., а.с.3-5) та повернутим органами зв`язку з посиланням на « закінчення терміну зберігання» ( т.2, а.с. 105-108).

За визначенням п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За загальними вимогами п. 91 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2009 № 270 (далі Правила), поштові відправлення, поштові перекази доставляються оператором поштового зв`язку адресатам на поштову адресу або видаються/виплачуються в об`єкті поштового зв`язку. Рекомендовані поштові відправлення підлягають доставки до дому (п. 92. Правил). Вручення рекомендованих листів з позначкою «Судова повістка» в об`єкті поштового зв`язку не передбачено (п. 102 Правил).

У разі невручення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» з поважних причин, рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причини невручення (п. 116 Правил).

Здійснення зберігання рекомендованих листів із позначкою «Судова повістка», які не вручені під час доставки до дому із причин відсутності адресата, Правилами не передбачено, а отже, повернення такого повідомлення із зазначенням причини невручення «закінчення встановленого строку зберігання», суперечить вимогам Правил, та фактично відповідає причині повернення «у зв`язку з відсутністю адресата».

Аналізуючи зазначені вище положення Правил надання послуг поштового зв`язку, слід дійти висновку, що повернення судового рішення із проставленням у поштовому повідомленні відмітки про закінчення строку зберігання поштового відправлення, є підтвердженням відсутності особи адресата за адресою, а отже, день проставлення такої відмітки в поштовому повідомленні, слід вважати днем вручення судового рішення в порядку, п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України.

З урахуванням вищенаведених обставин, суд дійшов висновку щодо належного повідомлення відповідача про наявність в провадженні суду цієї справи та необхідність надання відзиву на позовну заяву.

Суд наголошує на тому, що ухвала суду була надіслана учасникам процесу завчасно на їх юридичні адреси, з урахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28.11.2013 №958, що підтверджується штемпелем суду про відправлення вихідної кореспонденції на звороті відповідного судового процесуального документу. За таких обставин у суду маються достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів до повідомлення сторін про відкриття провадження у справі та про необхідність подання витребуваних судом документів.

При цьому, стаття 43 ГПК України зобов`язує учасників судового процесу та їх представників добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Нормами статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконання обов`язків щодо доказів. Тож, суд вважає, що господарським судом в межах наданих йому повноважень створені належні умови для надання сторонами доказів і заперечень. Частиною першою статті 252 ГПК України передбачено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у раз неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Тому суд розглядає справу без призначення судового засідання та виклику сторін за наявними у ній матеріалами і документами, визнаними судом достатніми, в порядку статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд , -

ВСТАНОВИВ:

14.04.18р. між ТОВ «Дакорт» (постачальник) та ТОВ «Арекон Плюс» ( покупець) укладено договір №36, відповідно до умов якого постачальник зобов`язався поставити товар згідно із заявкою (замовленням) покупця, а покупець прийняти його та сплатити на умовах, обумовлених в цьому договорі (п.1.1. договору). Асортимент та ціна товару узгоджується в специфікації до договору, яка є його невід`ємною частиною (п. 1.3 договору).

Згідно з п.5.1 договору загальна сума договору складає суму товару, отриманого по усіх накладних.

Ціна на товар визначається на підставі підписаної сторонами специфікації. (пункт 5.3 договору).

Відповідно до п.5.6 договору покупець здійснює оплату за поставлений товар шляхом банківського перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний в п.10 цього договору, впродовж 30 календарних днів з дня постачання. Якщо постачальник не надасть товарні і податкові накладні своєчасно , покупець має право затримати розрахунок на відповідний час затримки надання документів. Грошове зобов`язання вважається виконаним покупцем після зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

За результатами кожного місяця покупець готує акт звірки взаєморозрахунків і

направляє їх постачальникові. Постачальник зобов`язаний впродовж одного тижня з

моменту отримання акту звірки підписати його і вислати покупцеві, або заявити письмові

мотивовані зауваження. У випадку якщо впродовж одного тижня з моменту отримання акту.

постачальник не передасть або не вишле покупцеві підписаний зразок або не заявить

письмові зауваження, акт вважатиметься визнаним і погодженим з боку постачальника. (п. 5.8 договору).

Відповідно до п.6.1 договору : у разі прострочення оплати товару постачальник стягує з покупця пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми неоплаченого в строк товару за кожен день прострочення платежу. Пунктом 9.1 договору визначено, що цей договір укладений строком до 31 грудня 2018 року. Термін дії цього договору автоматично подовжується на додаткові однорічні терміни у разі, якщо не менше чим за 30 днів до закінчення його терміну дії яка-небудь сторона не попередить іншу сторону письмово про свої наміри змінити його або припинити його дію (т.1., а.с.8-11, 12).

На виконання умов договору позивачем здійснено на користь відповідача за період з 01.04.18р. по 30.01.19р. поставку товару на суму 304 386,27грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними (т.1 а.с.13 - 213). Товар, зазначений в товарно-транспортних накладних, прийнято відповідачем без зауважень; але зобов`язання з оплати поставленого товару виконані не належним чином - здійснено лише часткову оплату товару у розмірі 153 102,17грн. та повернуто товару позивачу на загальну суму 522, 44 грн. (що підтверджується відповідними банківськими виписками та накладними на повернення товару). У зв`язку з чим ( згідно наданого позивачем розрахунку та акту звірки розрахунків) станом на 30.01.19р. за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 146 702, 21 грн. (т.1, а.с.216-221).

Окрім того, позивачем відповідно до п.6.3 договору нараховано відповідачу пеню в розмірі 9 839,10грн. (т.1, а.с.2-3). На час прийняття рішення у справі відповідачем доказів сплати заборгованості з урахуванням пені не надано. Таким чином, загальна сума грошових коштів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 156 541,31грн.

Відповідно до положень ст. 11 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Згідно до ст. 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. В силу ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства. Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. (ст.525 ЦК України) Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). (ст.610 ЦК України).

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін ( ст.712 ЦК України ). За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму ( ст.655 ЦК України ).

Згідно ч.3-4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідачем жодних доказів на спростування викладених позивачем у позовній заяві обставин не надано. Наведене є достатньою підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2,13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 178, 233, 238, 240, 241, 247-252 ГПК України, господарський суд , -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Арекон Плюс» (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, 83-а, ) на користь позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Дакорт» (79069, м. Львів, вул . Шевченка ,будинок 323,корпус 8,приміщення 242 ; ) : 146 702, 21 грн. заборгованості, 9 839, 10 грн. пені, 2 348,12 грн. - витрат на сплату судового збору

Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення складено та підписано без його проголошення 13.05.2019 р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення . Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення .

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції .

Суддя Васильєв О.Ю.