ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

07 травня 2019 р. Справа № 903/101/19

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О. за участю секретаря судового засідання Хомич О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу №903/101/19

позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Сяйвомет, м. Запоріжжя

до Публічного акціонерного товариства Електротермометрія, м. Луцьк

про стягнення 734 003,98 грн.,

за участю представників сторін:

від позивача: н/з,

від відповідача: Лялюга Л.В. адвокат (ордер серія ВЛ №000,042507 від 29.03.2018),

в с т а н о в и л а:

04.02.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю Сяйвомет звернулось до Господарського суду Волинської області з позовною заявою б/н і дати, в якій просило стягнути з Публічного акціонерного товариства Електротермометрія 833 461,534 грн., з них: 400 000 грн. заборгованості за переданий на підставі договору поставки № 25012017 від 25.01.2017 товар, 200 821,92 грн. пені, 19 134,25 грн. процентів річних, 100 410,96 грн. збитків, завданих інфляцією, 113 094,404 грн. штрафу.

На обгрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № 25012017 від 25.01.2017 щодо повного та своєчасного розрахунку за переданий товар.

Ухвалою суду від 11.02.2019 було відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13.03.2019, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов із урахуванням вимог ст.165 ГПК України до 11.03.2019 року.

12.03.2019 відповідач надіслав до суду відзив № 19/1-19 від 07.03.2019 на позов, в якому позов в частині заборгованості в розмірі 400 000 грн. визнає; частково погоджується з вимогою про стягнення збитків, завданих інфляцією, в розмірі 62 379,10 грн., надає свій розрахунок збитків, завданих інфляцією; просив застосувати позовну давність до вимог про стягнення штрафу та пені та відмовити в позові в цій частині; у зв`язку з частковим визнанням позову просив судовий збір стягнути з відповідача в розмірі 50% відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України Про судовий збір.

Представник позивача в судове засідання 13.03.2019 не з`явився, про судовий розгляд позивач був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 474.

Ухвалою суду від 13.03.2019 підготовче засідання було відкладено на 27.03.2019, запропоновано позивачу в строк до 26.03.2019р. подати суду відповідь на відзив та усунути недоліки позовної заяви шляхом подання суду обгрунтованого розрахунку заявленої до стягнення пені в розмірі 200 821,92 грн. та штрафу в розмірі 113 094,404 грн.

27.03.2019 позивач надіслав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача 400 000 грн. заборгованості за переданий на підставі договору поставки № 25012017 від 25.01.2017 товар, 139 375,33 грн. пені за період з 05.02.2018 по 04.02.2019, 19 134,25 грн. процентів річних за період з 19.06.2017 по 21.01.2019, 100 410,96 грн. збитків, завданих інфляцією, за період липень 2017 січень 2019, 113 094,404 грн. штрафу, а всього 734 003,98 грн.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання.

Оскільки зменшення розміру позовних вимог це процесуальне право, передбачене п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, а відтак має місце нова ціна позову 734 003,98 грн., з якої й вирішується спір.

В судове засідання 27.03.2019 представник позивача не з`явився, про судовий розгляд позивач був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 877.

В судовому засіданні 27.03.2019 представник відповідача звернулась до суду з усним клопотанням про відкладення підготовчого засідання та продовження строку підготовчого провадження з метою ознайомлення із заявою позивача про зменшення розміру позовних вимог.

З метою забезпечення відповідачу можливості ознайомитися із заявою позивача про зменшення розміру позовних вимог та подати свої пояснення на неї, клопотання представника відповідача про відкладення підготовчого засідання та продовження строку підготовчого провадження судом задоволено.

Ухвалою суду від 27.03.2019 строк проведення підготовчого провадження було продовжено на 30 днів - до 12.05.2019 включно, підготовче засідання відкладено на 16.04.2019.

10.04.2019 відповідач подав до суду доповнення до відзиву № 112/1-19 від 09.04.2019, в якому зазначав про те, що збитки, завдані інфляцією, в розмірі 62 400 грн. та проценти річних в розмірі 19 134,25 грн. визнає, просить застосувати позовну давність до вимог про стягнення штрафу та відмовити у стягненні штрафу, а також зменшити розмір пені до 5 000 грн. У зв`язку з визнанням позову в частині стягнення основної заборгованості, інфляційних, процентів річних просить покласти судовий збір на відповідача в половинному розмірі.

В судове засідання 16.04.2019 представники сторін не з`явилися. Про судовий розгляд сторони були повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень № 673, № 681.

В судове засідання 07.05.2019 року представник позивача не з`явився. Про судовий розгляд позивач був повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 359.

Враховуючи те, що неявка представника позивача не перешкоджає розгляду справи, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в судовому засіданні 07.05.2019, судом було вирішено спір за відсутності представника позивача, зважаючи на те, що позивач належним чином був повідомлений про судовий розгляд, за наявними у справі матеріалами згідно з положеннями статті 202 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке.

25.01.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю Сяйвомет як постачальником та Публічним акціонерним товариством Електротермометрія як покупцем було укладено договір поставки № 25012017, згідно з п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю, а покупець прийняти й оплатити продукцію у повному розмірі на умовах та в порядку, визначених цим договором.

Відповідно до п. 1.2. договору постачальник зобов`язується поставляти товар партіями в кількості і асортименті, які визначені у специфікаціях, що є невід`ємними частинами даного договору.

Згідно з п. 2.1. договору ціни на продукцію, що поставляється постачальником, вказуються у специфікаціях на кожну партію. Сторони визначають, що ціни на продукцію, вказані у специфікаціях, є дійсними та погоджені сторонами.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що розрахунки за продукцію, що поставляється постачальником за даним договором, здійснюються шляхом перерахування на розрахунковий рахунок постачальника, згідно виставлених рахунків. Якщо постачання товарів відбувається з 01 по 15 число поточного місяця, сплата виставленого рахунку повинна відбутися не пізніше ніж за 2 дні до закінчення поточного місяця. Якщо постачання товарів відбувається з 16 по останній день поточного місяця, сплата виставленого рахунку повинна відбутися не пізніше 13 числа наступного місяця.

Згідно з п. 9.1. договору договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2017 року, а в частині взаєморозрахунків до моменту його остаточного виконання.

Між сторонами було підписано специфікацію № 3 від 26.05.2017 до договору поставки № 25012017 від 25.01.2017, якою узгоджено перелік товару, що підлягає поставці: латунь ливарна в чушках ЛС ДТСУ 3473-96 (ГОСТ 1020-97), кількістю 5 004,00 кг, на загальну суму 565 472,02 грн. з ПДВ. Також визначено умови оплати: протягом 15-ти днів з моменту відвантаження товару зі складу постачальника.

На виконання умов договору поставки № 25012017 від 25.01.2017 та специфікації № 3 від 26.05.2017 позивач передав товару відповідачу на суму 565 472,02 грн., що підтверджується видатковою накладною № СМ-26057-1 від 26.05.2017.

Відповідач оплатив товар частково на суму 165 472,02 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за переданий товар на час розгляду справи становить 400 000 грн. та визнається відповідачем у відзиві.

Доказів, які б спростовували заборгованість в розмірі 400 000 грн., або доказів її оплати, відповідач суду не надав.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно із ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У зв`язку із неоплатою відповідачем вартості отриманого товару в повному обсязі вимога позивача про стягнення з відповідача 400 000 грн. заборгованості обґрунтована і підлягає до задоволення.

Враховуючи заяву про зменшення розміру позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача збитки, завдані інфляцією, в розмірі 62 400 грн. за період з 19.06.2017 по 21.01.2019 та проценти річних в розмірі 19 134,25 грн. за період з 19.06.2017 по 21.01.2019.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи порушення відповідачем строків оплати переданого товару, встановлених специфікацією № 3 від 26.05.2017 до договору поставки № 25012017 від 25.01.2017, визнання позову відповідачем в частині стягнення 62 400 грн. збитків, завданих інфляцією, та процентів річних в розмірі 19 134,25 грн., з нього слід стягнути 62 400 грн. збитків, завданих інфляцією, 19 134,25 грн. процентів річних.

Щодо стягнення з відповідача 139 375,33 грн. пені за період з 05.02.2018 по 04.02.2019.

Згідно із статтями 230, 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, яку відповідач зобов`язаний сплатити за невиконання чи неналежне виконання господарського зобов`язання. Якщо розмір штрафних санкцій не визначено, санкції застосовуються у розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За змістом положень ч. 4 та 6 ст. 231 ГК України у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Згідно з ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Як роз`яснив Пленум Вищого господарського суду України в п. 2.5. постанови «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» приписом ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що розрахунки за продукцію, що поставляється постачальником за даним договором, здійснюються шляхом перерахування на розрахунковий рахунок постачальника, згідно виставлених рахунків. Якщо постачання товарів відбувається з 01 по 15 число поточного місяця, сплата виставленого рахунку повинна відбутися не пізніше ніж за 2 дні до закінчення поточного місяця. Якщо постачання товарів відбувається з 16 по останній день поточного місяця, сплата виставленого рахунку повинна відбутися не пізніше 13 числа наступного місяця.

Між сторонами було підписано специфікацію № 3 від 26.05.2017 до договору поставки № 25012017 від 25.01.2017, якою узгоджено перелік товару, що підлягає поставці та визначено умови оплати: протягом 15-ти днів з моменту відвантаження товару зі складу постачальника.

Отже, зобов`язання відповідача оплатити товар мало бути виконано до 18.06.2017 року включно, а прострочення виконання зобов`язання розпочалося з 19.06.2017 року.

Враховуючи приписи ч.6 ст. 232 Господарського кодексу України, позивач мав право нарахувати пеню за період з 19.06.2017 по 19.12.2017.

За таких обставин, у задоволенні позову про стягнення з відповідача 139 375,33 грн. пені за період з 05.02.2018 по 04.02.2019 слід відмовити, оскільки нарахування пені за цей період суперечить приписам ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України.

Щодо стягнення з відповідача 20 % штрафу в розмірі 113 094,40 грн.

Згідно з ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

При цьому відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами N 22083/93, 22095/93 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства"; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії").

Таким чином, позовні вимоги заявлені поза межами строків позовної давності не підлягають задоволенню у зв`язку із спливом цього строку, що є підставою для відмови у задоволенні позову (частина 4 статті 267 ЦК України).

На вимоги про стягнення штрафу поширюється спеціальна позовна давність тривалістю в один рік.

У відповідності до частин 3 та 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

В матеріалах справи міститься відзив відповідача, в якому відповідач заявляє про застосування спеціальної річної позовної давності до вимоги щодо стягнення суми штрафу.

За таких обставин вимога позивача про стягнення штрафу в розмірі 113 094,40 грн. до задоволення не підлягає у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

У зв`язку з частковим задоволенням позову на підставі ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 256, 257, 258, 261, 267, 526, 549, 610, 611, 612, 625, 655, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193, 230, 231, 232 Господарського кодексу України, ст.ст. 129, 236-242, 331 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Електротермометрія (43001, м. Луцьк, вул. Ковельська, буд.40, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Сяйвомет (69032, м. Запоріжжя, вул. Доківська, буд. 3, ) 400 000 грн. заборгованості, 62 400 грн. збитків, завданих інфляцією, 19 134 грн. 25 коп. процентів річних, 7 227 грн. 68 коп. витрат, пов`язаних з оплатою судового збору.

3. У задоволенні позову про стягнення 113 094 грн. 40 коп. штрафу, 139 375 грн. 33 коп. пені відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено: 13.05.2019.

Суддя І. О. Якушева