ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" травня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/602/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Смірнової О.В.

при секретарі судового засідання Деньковичі А.Й.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Управління комунального майна та приватизації ДЕКМ Харківської міської ради, м. Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Скайскрепер", м. Харків
про стягнення коштів, розірвання договору та виселення
за участю представників:

позивача - Цуварева О.Ф., довіреність № 32 від 02.01.2019 року;

відповідача - не з'явився,

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Харківської області надійшла позовна заява Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Скайскрепер", в якій позивач просить суд:

1. Розірвати договір оренди № 2036 від 11.10.2017 року укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, буд. 16; ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СКАЙСКРЕПЕР" (61103, м. Харків, вул. Дерев'янка, 48, кв.55, ).

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Скайскрепер" (61103, м. Харків, вул. Дерев'янка, 48, кв.55, ) на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, буд. 16; , р/р 2208 в ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО 851011) заборгованість з орендної плати за Договром оренди № 2036 від 11.10.2017 у розмірі 167061,85 грн., заборгованість по пені у розмірі 25575,12 грн.

3. Виселити Товариство з обмеженою відповідальністю "Скайскрепер" (61103, м. Харків, вул. Дерев'янка, 48, кв.55, ) з займаних нежитлових приміщень цокольного поверху №1-:-11 площею 123,8 кв.м. та 1-го поверху №1-:-6 площею 125,5 кв.м. загальною площею 249,3 кв.м. в нежитловій будівлі за адресою: м. Харків, вул. Дівоча, 8, літ. "В-3" та передати орендоване приміщення Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (, місце знаходження: 61003, м.Харків, майдан Конституції, будинок 16).

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 07.03.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 25.03.2019 року на 10:45 год.

У підготовчому засіданні 25.03.2019 року оголошено перерву до 15.04.2019 року до 12:20 год.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 15.04.2019 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.05.2019 року на 12:15 год.

Представник позивача у судовому засіданні 02.05.2019 року підтримав позов та відповідь на відзив, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

У призначене на 02.05.2019 року судове засідання відповідач не з'явився, правом на участь представника у судовому засіданні не скористався, причину неявки не повідомив, витребуваних судом документів не надав. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить відмітка про направлення ухвал про призначення справи до розгляду за адресою, вказаною у позовній заяві. Проте ухвали суду повернуті без вручення адресатові з позначками поштового відділення за закінченням терміну зберігання".

Судом перевірено адресу відповідача, згідно з наданого витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, станом на 04.03.2019 року (відкриття провадження по справі), місцезнаходження відповідача - 61103, м. Харків, вул. Дерев'янка, 48, кв. 55, та саме на цю адресу судом надсилались процесуальні документи, а позивачем позовна заява.

Відповідно до вимог частин 1, 3 ст. 18 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних та фізичних осіб-підприємців", якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін.

Як визначено у п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 року, особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 64 та статті 87 ГПК. За змістом цієї норми, зокрема, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Таким чином, суд вважає, що ним вжито всі заходи для належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи.

В силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України, ч.2 ст.178 ГПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно із ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи положення ст.ст. 13, 74 ГПК України якими в господарському судочинстві реалізовано конституційний принцип змагальності судового процесу, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії для забезпечення сторонами реалізації своїх процесуальних прав, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами і документами без явки в судове засідання відповідача.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані ним докази, суд встановив наступне.

11.10.2017 року між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю "Скайскрепер" укладено договір оренди № 2036 (далі - Договір) на нежитлові приміщення цокольного поверху №1-:-11 площею 123,8 кв.м. та 1-го поверху №1-:-6 площею 125,5 кв.м. загальною площею 249,3 кв.м. в нежитловій будівлі за адресою: м. Харків, вул. Дівоча, 8, літ. "В-3", яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що майно передається в оренду з метою розміщення суб'єкта господарювання, що надає побутові послуги населенню.

Відповідно до п.2.1 Договору набуття Орендарем права користування майном настає після підписання сторонами цього договору та акту приймання-передачі майна.

Факт передачі спірного нежитлового приміщення в оренду підтверджується актом приймання-передачі від 11.10.2017 року.

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що нарахування орендної плати починається з дати підписання акту приймання-передачі.

Згідно з п.3.2 Договору, орендна плата визначається на підставі методики розрахунку орендної плати за майно, що знаходиться в комунальній власності територіальної громади м.Харкова та пропорції її розподілу, затвердженої рішенням сесії Харківської міської ради 7 скликання від 20.09.2017 №755/17. Згідно протоколу конкурсної комісії від 18.09.2017 року розрахункова орендна плата складає за жовтень 2017 року - 13000,00 грн.

Відповідно до п. 3.5. договору, орендна плата за орендоване майно сплачується орендарем щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця.

Розмір орендної плати за кожний місяць визначається шляхом коригування орендарем розміру орендної плати за минулий місяць на індекс інфляції за поточний місяць і сплачується ним самостійно (п. 3.6. Договору).

В пункті 3.7. Договору зазначено, що орендна плата, перераховується на бюджетний рахунок управління державної казначейської служби.

Позивач зазначає, що відповідач (орендар), всупереч умовам Договору, вносив оренду плату несвоєчасно та не в повному обсязі внаслідок чого, станом на 11.01.2019 року, у нього утворилась заборгованість з орендної плати перед позивачем (орендодавцем) за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року в розмірі 167061,85 грн., згідно розрахунку суми заборгованості за договором оренди № 2036 від 11.10.2017 року.

Надаючи правову кваліфікацію фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" орендар зобов'язаний вносити орендну плату своєчасно і у повному обсязі.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України та ч. 1 ст. 193 ГК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому суд зазначає, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Так, предметом розгляду даної справи, зокрема, є стягнення заборгованості з орендної плати за Договором за період з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року, тобто, враховуючи умови п. 3.5 Договору, за період оренди спірного нерухомого майна з січня 2018 року по грудень 2018 року.

Перевіривши розрахунок позивача, суд зазначає, що за період з січня 2018 року по грудень 2018 року відповідач мав сплатити позивачу орендну плату в розмірі 166864,10 грн.

Враховуючи вищевказані обставини, приписи закону і те, що суму заборгованості в сумі 166864,10 грн. відповідачем не погашено, суд дійшов висновку про те, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати у розмірі 166864,10 грн. за Договором є правомірною, обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

В той же час, заборгованість в сумі 197,75 грн. виникла не за визначений позивачем період, а тому суд відмовляє в задоволенні позову в цій частині.

Розглянувши позовні вимоги про стягнення пені нарахованої за період з 21.01.2018 року по 11.01.2019 року, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

За умовами ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 6 статті 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 3.10. договору передбачено, що орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, стягується на користь орендодавця та на користь орендодавця відповідно до чинного законодавства з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня за кожний ден прострочення (включаючи день проплати).

У даному випадку у пункті 7.3. договору зазначено, що у разі прострочення орендарем виконання зобов'язання щодо сплати орендної плати в повному обсязі чи частково, нарахування та стягнення пені проводиться до моменту сплати основної суми боргу у встановленому п.3.10. порядку незалежно від строку та моменту, коли зобов'язання повинно бути виконано.

Проаналізувавши норми діючого господарського законодавства та умови Договору, а також докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовні вимоги про стягнення пені є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме в сумі 25575,12 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 Господарського кодексу України, договір оренди може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний з підстав, передбачених Цивільним кодексом України для розірвання договору найму, в порядку, встановленому статтею 188 ГК України.

Частиною 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно ч. 1 ст. 783 ЦК України, орендодавець має право вимагати розірвання договору оренди, якщо орендар користується приміщенням всупереч договору.

Частиною 3 ст. 26 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірвано за рішенням суду у разі невиконання сторонами своїх зобов'язань та з інших підстав, передбачених законодавчими актами України.

Пунктом 7.1. спірного Договору оренди передбачено, що орендар має право відмовитись від цього Договору і вимагати повернення майна, що передане в оренду, якщо орендар не вносить орендну плату протягом трьох місяців підряд.

Підпунктом 5 пункту 7.2. Договору визначено, що орендодавець має право вимагати розірвання цього Договору та відшкодування збитків, якщо орендар не виконує, зокрема, п. 3.5, 3.6, 3.7, 4.1, 4.2, 4.3, 4.4, 4.6, 4.7, 4.8, 4.9, 4.10, 4.11, 4.12, 4.13, 4.16, 4.17, 4.18, 4.20.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", у разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди.

Згідно ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору оренди орендар зобов'язаний негайно повернути орендодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено договором.

Відповідно до п. 4.14. Договору, у разі припинення або розірвання Договору, орендар зобов'язаний повернути орендодавцю орендоване майно в належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, та відшкодувати орендодавцю збитки в разі погіршення стану орендованого майна чи його втрати (повної або часткової) з вини орендаря.

Як було встановлено під час розгляду справи, на теперішній час сума заборгованості залишається несплаченою відповідачем, об'єкт оренди не звільнено та не передано Управлінню комунального майна та приватизації, що призводить до неможливості власника розпоряджатися своїм майном та спричиняє збитки місцевому бюджету.

На теперішній час спірне нежитлове приміщення не звільнено та Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна не передано.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, а також враховуючи, що відповідач в установленому порядку обставини, які повідомлені позивачем не спростував, відзив на позов не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині розірвання Договору та виселення відповідача обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Судовий збір, відповідно до приписів ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі ст.ст. 11, 509, 525, 526, 530, 546-551, 610, 611, 629, 759, 762, Цивільного кодексу України, ст.ст. 174, 193, 230, 231, 283, 286 Господарського кодексу України, ст.ст. 18, 19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна", керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 77, 129, 231 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Розірвати договір оренди № 2036 від 11.10.2017 року, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, буд. 16; ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СКАЙСКРЕПЕР" (61103, м. Харків, вул. Дерев'янка, 48, кв.55, ).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Скайскрепер" (61103, м.Харків, вул. Дерев'янка, 48, кв.55, ) на користь Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (61003, м. Харків, м-н Конституції, буд. 16; , р/р 2208 в ГУ ДКСУ у Харківській області, МФО 851011) заборгованість з орендної плати у розмірі 166864,10 грн., заборгованість по пені у розмірі 25575,12 грн. та судовий збір в сумі 8649,58 грн.

Виселити Товариство з обмеженою відповідальністю "Скайскрепер" (61103, м. Харків, вул. Дерев'янка, 48, кв.55, ) з займаних нежитлових приміщень цокольного поверху №1-:-11 площею 123,8 кв.м. та 1-го поверху №1-:-6 площею 125,5 кв.м. загальною площею 249,3 кв.м. в нежитловій будівлі за адресою: м. Харків, вул. Дівоча, 8, літ. "В-3" та передати орендоване приміщення Управлінню комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (, місце знаходження: 61003, м.Харків, майдан Конституції, будинок 16).

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили, відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду в установленому законом порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 07.05.2019 року.

Суддя О.В. Смірнова