ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/1995/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

при секретарі судового засідання Пунтус Д.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "УКРСИББАНК", м. Київ
до Акціонерного товариства "Мегабанк", м. Харків 3-я особа - ОСОБА_2, м.Хмельницький
про звернення стягнення на предмет іпотеки
за участю представників:

позивача ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_1,

третьої особи не зявився.

ВСТАНОВИВ:

В червні 2017 року до господарського суду Харківської області звернулося АТ "УКРСИББАНК", м. Київ з позовом до АТ "Мегабанк", м. Харків про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 10.07.2007 р. (за реєстровим №1-4402), а саме: домоволодіння, площею 473,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Гонти, 13, та належить на праві приватної власності АТ «Мегабанк» на підставі Свідоцтва, серія та номер: ВТР №152678 р. №2630, виданого 23.12.2013 р. приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_4, для задоволення вимог ПАТ «УкрСиббанк», що виникли на підставі кредитного договору №0 від 10.07.2007 р. та кредитного договору №0 від 10.07.2007 р. в розмірі 3105955,00 дол. США та 83249,17 грн. пені, з яких: 1298003,97 дол. США заборгованість за кредитом; 1807951,03 дол. США заборгованість за процентами; 35650,47 дол. США пеня за прострочення сплати кредиту; 47598,70 дол. США пеня за прострочення сплати процентів, встановивши спосіб реалізації нерухомого майна предмету іпотеки за іпотечним договором від 10.07.2007 р. (за реєстровим №1-4402), а саме: шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог ЗУ «Про іпотеку» зі встановленням початкової ціни на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій (з урахуванням заяви про зміну предмету позову, вх. №4725 від 22.02.2019 р.). Позивач також просив суд покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги мотивовано перебуванням у власності АТ «Мегабанк» домоволодіння, що є предметом договору іпотеки від 10.07.2017 р. та положеннями ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

Розгляд справи неодноразово відкладався з метою забезпечення процесуальних прав сторін та повного і всебічного встановлення обставин по справі.

Ухвалою суду від 21.03.2019 р. було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 03.04.2019 р. о 09:15. Судове засідання з розгляду справи по суті було відкладено на 09:30 25.04.2019 р.

У призначеному на 25.04.2019 р. судовому засіданні представник позивача повністю підтримав заявлені позовні вимоги з у рахуванням заяви про зміну предмету позову, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Розглянувши надані учасниками судового процесу докази і заяви по суті справи, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Між АКІБ «Укрсиббанк» (нове найменування ПАТ «Укрсиббанк») та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №0 від 10.07.2007, за умовами якого (п.п.1.1, 1.2) позичальник отримав кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту у 210000,00 дол. США та зобовязався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 09.07.2010 р. Також, між АКІБ „Укрсиббанк" та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №0 від 10.07.2007, за умовами якого (п.п.1.1, 1.2) позичальник отримав кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту у 1400000,00 дол. США та зобов'язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 10.07.2014 р.

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вищевказаними кредитними договорами 10.07.2007 року між ОСОБА_2 та АТ "УкрСиббанк" був укладений договір іпотеки, посвідчений державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 1-4402. Державним нотаріусом ОСОБА_5 було накладено заборону відчуження вказаного в договорі майна, що належить ОСОБА_2, до припинення чи розірвання договору іпотеки, яку зареєстровано в реєстрі за №1-4403. Згідно вказаного договору іпотеки, іпотекодавцем надано в заставу домоволодіння, загальною площею 473,1 кв.м., що належить іпотекодавцю на праві власності та знаходиться за адресою: Хмельницька область, м.Хмельницький, вул. Гонти, 13. Предмет іпотеки є власністю іпотекодавця на підставі свідоцтва про право власності від 30.08.2001 року виданого Департаментом Житлово-комунального господарства на підставі рішення міськвиконкому №1060 від 14.12.2000 р., та зареєстрованим в Хмельницькому БТІ в державному реєстрі прав на нерухоме майно за реєстраційним номером 1529154.

У зв'язку з невиконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по вказаним кредитним договорам, ПАТ «Укрсиббанк» звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовними вимогами щодо стягнення заборгованості. Рішеннями від 14.07.2011 року по справі № 9/5025/956/11 та від 03.07.2013 року по справі № 924/108/13-г позовні вимоги АТ "УкрСиббанк" були задоволені. Постановами державних виконавців ВПВР Департаменту ДВС МЮУ від 10.11.2011 року та від 27.12.2013 року відповідно було відкрито виконавчі провадження на примусове виконання вказаних судових рішень.

В ході проведення виконавчих дій, з інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, позивачу стало відомо про факт порушення його прав та законних інтересів, шляхом вилучення нотаріусом записів про обтяження та іпотеку.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказував, що 12.09.2008 р. між ПАТ «Мегабанк» та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір №ГД-07/2008-з1, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_6, яким забезпечувалось виконання зобовязань ТОВ «Ельбрус» за Генеральним договором на здійснення кредитних операцій від 12.09.2008 р. №ГД-04/2008 та будь-якими додатковими угодами до нього. Предметом іпотеки було визначено нерухоме майно, а саме житловий будинок та земельна ділянка площею 0,1000 га за адресою: м.Хмельницький, вул.Гонти, буд. 13.

Відповідач стверджував, що станом на день укладення вказаного іпотечного договору жодних записів щодо обтяження нерухомості іпотекою ПАТ «Укрсиббанк» не було.

Державною виконавчою службою, за заявою ПАТ «Мегабанк» було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення коштів з ОСОБА_2, проведено опис та оцінку будинку який перебував в іпотеці. Торги щодо реалізації будинку, що були призначені на 21.10.2013 р., не відбулися в звязку з відсутністю покупців. ПАТ «Мегабанк» було направлено лист до ДВС щодо передачі непроданого майна банку в рахунок погашення заборгованості та відповідно до протоколу проведених торгів від 27.11.2013 р. та акту державного виконавця від 28.11.2013 р. непроданий будинок передано ПАТ «Мегабанк», а 23.12.2013 р. зареєстровано право власності на вказане майно за ПАТ «Мегабанк».

Позивач з інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна довідався, що домоволодіння, яке знаходиться за адресою Хмельницька область, м.Хмельницький, вул. Гонти, 13, перебуває в іпотеці ВАТ «Мегабанк» на підставі іпотечного договору №5282 від 12.09.2008 р. (номер запису про іпотеку 40010708) посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_6, а також перебуває в іпотеці ОСОБА_7 на підставі іпотечного договору №913 від 02.06.2010 р. (номер запису про іпотеку 4010712) посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_8

Вважаючи свої права порушеними, АТ «Укрсиббанк» звернулося за захистом порушеного права до Хмельницького окружного адміністративного суду.

В результаті розгляду адміністративної справи №822/5740/15 постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02.03.2016 р. було встановлено, що приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 належним чином не було перевірено достовірність та достатність підстав для вилучення запису про обтяження об'єктів нерухомого майна з Єдиного реєстру заборон відчуження та виключено запис з Державного реєстру іпотек відносно заставного майна боржника.

Вказаною постановою визнано протиправними дії приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_5, як спеціального суб'єкта на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, щодо вилучення (припинення) обтяження іншого речового права за реєстраційним номером № 5276650 з контрольною сумою - 050Д1919А0 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на підставі заяви про вилучення обтяження об'єкта нерухомого майна від 11.09.2008 року; визнано протиправними дії приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_5, як спеціального суб'єкта на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, щодо вилучення (припинення) обтяження іншого речового права за реєстраційним номером № 5276040 з контрольною сумою - ЕБВ3ГЕ2613 на підставі повідомлення про виключення запису з Державного реєстру іпотек від 11.09.2008 року; зобов'язано приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_5, як спеціального суб'єкта на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, поновити державну реєстрацію обтяження речового права за Договором іпотеки від 10.07.2007 року за реєстровим № 1-4402, що посвідчений державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори ОСОБА_5, згідно якого в іпотеку АТ "УкрСиббанк" було передано домоволодіння, загальною площею 473,1 кв.м., що належить ОСОБА_2 на праві власності та знаходяться за адресою: Хмельницька область, м.Хмельницький, вул. Гонти, 13, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та в Державному реєстрі іпотек) з дати вилучення припинення обтяження, а саме з 11.09.2008 року.

Рішення Господарського суду Хмельницької області від 14.07.2011 р. по справі №9/5025/956/11 та рішення Господарського суду Хмельницької області від 03.07.2013 р. по справі № 924/108/13-г набрали законної сили та підтверджують факт неналежного виконання ОСОБА_2 зобов'язань перед АТ «Укрсиббанк» за кредитними договорами № 0 від 10.07.2007 р. та № 0 від 10.07.2007 р.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи викладене, постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02.03.2016 р. по справі №822/5740/15 має преюдиційне значення та встановлені вказаним рішенням обставини не підлягають доказуванню в межах даної справи.

Суд не приймає посилання відповідача на ту обставину, що станом на час розгляду справи постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02.03.2016 р. по справі №822/5740/15 оскаржується в касаційному порядку, оскільки вказана постанова набрала законної сили та доказів зупинення її дії до суду не було надано.

Твердження відповідача про те, що позивачем не надано доказів виконання постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 02.03.2016 р. по справі №822/5740/15 щодо поновлення державної реєстрації обтяження речового права іпотекою АТ «Уксиббанк», також не приймаються судом як обґрунтовані, оскільки той факт, що вказані обмеження (обтяження іпотекою) не були відновленні у Державному реєстрі, ведення якого передбачено Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", не може слугувати підставою для висновку про відсутність таких обмежень, навпаки, це підтверджується судовим рішенням, яке набрало законної сили та є обовязковим до виконання. Така правова позиція висловлена і Вищим господарським судом України в постанові №5/62 від 11.04.2017 р. та Верховним Судом України в постанові № 6-2552цс16 від 18.01.2017 року.

Таким чином, враховуючи досліджені матеріали та встановлені обставини справи, правомірним є висновок про збереження обтяження спірного майна іпотекою, внаслідок визнання в судовому порядку протиправними дій приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зобовязання поновити з дати вилучення припинення обтяження (а саме з 11.09.2008 року) державну реєстрацію обтяження речового права за Договором іпотеки від 10.07.2007 року за реєстровим № 1-4402, що посвідчений державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори ОСОБА_5, згідно якого в іпотеку АТ "УкрСиббанк" було передано спірне домоволодіння.

Надаючи оцінку доводів позивача та заперечень відповідача відносно законодавчих норм, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин в контексті внесення змін до ЗУ «Про іпотеку», суд виходить з того, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (Рішення Конституційного Суду України №1-7/99 від 09.02.1999 р. щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України).

Згідно до положень Закону України «Про іпотеку» (в редакції, діючій на момент укладення договору іпотеки) іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя за іпотечним договором виникають з моменту його нотаріального посвідчення. Обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. У разі недотримання цієї умови іпотечний договір є дійсним, але вимога іпотекодержателя не набуває пріоритету відносно зареєстрованих прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно.

Судом встановлено, що укладений між ОСОБА_2 та АТ "УкрСиббанк" договір іпотеки був посвідчений державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 1-4402, цього ж дня державним нотаріусом ОСОБА_5 було накладено заборону відчуження вказаного в договорі майна, що належить ОСОБА_2, до припинення чи розірвання договору іпотеки, яку зареєстровано в реєстрі за №1-4403.

Факт протиправного вилучення (припинення) державної реєстрації обтяження речового права за договором іпотеки 11.09.2008 року було визнано постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду в межах розгляду справи № 822/5740/15 та зобов'язано приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_5, як спеціального суб'єкта на якого покладено функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, поновити державну реєстрацію обтяження речового права за Договором іпотеки від 10.07.2007 року за реєстровим № 1-4402 з дати вилучення припинення обтяження, а саме з 11.09.2008 року.

Оскільки договір іпотеки від 10.07.2007 року за реєстровим № 1-4402 є дійсним, зобовязання за ним не було припинено, доказів протилежного до суду не було надано, тому домоволодіння, загальною площею 473,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Хмельницька область, м.Хмельницький, вул. Гонти, 13 є предметом іпотеки АТ «Укрсиббанк» та останній має право задовольнити свої вимоги за рахунок іпотеки.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договорами №0 від 10.07.2007 та №0 від 10.07.2007 року між ОСОБА_2 та АТ "УкрСиббанк" був укладений договір іпотеки від 10.07.2007, посвідчений державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі за № 1-4402. Предметом іпотеки визначено домоволодіння площею 473,1 кв.м., що знаходиться за адресою Хмельницька обл., м.Хмельницький, вул. Гонти, 13.

В результаті неналежного виконання зобовязань за кредитним договором №0 від 10.07.2007 р. станом на 01.03.2017 р. залишок заборгованості у валюті кредиту складав: за кредитом 162165,49 USD, за відсотками 264831,95 USD, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 4454,03 грн., за відсотками 6874,87 грн. (а.с. 31-33). За кредитним договором №0 від 10.07.2007 р. станом на 01.03.2017 р. залишок заборгованості у валюті кредиту складав: за кредитом 1135838,48 USD, за відсотками 1543119,08 USD, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 31196,44 грн., за відсотками 40723,83 грн. (а.с. 34-41). Загальна сума боргу за кредитними договорами станом на 01.03.2017 р. становить 3105955,00 USD та 83249,17 грн. пені.

За визначенням, наведеним в ЗУ «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

У разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації (ст. 3 ЗУ «Про іпотеку»)

Відповідно до п. 2.1.1 укладеного договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобовязань за кредитними договорами іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. За умовами п. 1.2 договору іпотеки, іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобовязань іпотекодавця за договором про надання споживчого кредиту №0 від 10.07.2007 та кредитним договором №0 від 10.07.2007 року.

Згідно ст. 11 ЗУ «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобовязання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Статтею 23 вказаного Закону визначено наслідки переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи та встановлено, що у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, сформованої 09.03.2017 р., встановлено, що домоволодіння, яке знаходиться за адресою: Хмельницька обл., м.Хмельницький, вул.Гонти, буд. 13, перебуває у власності ВАТ «Мегабанк» на підставі свідоцтва, серія та номер ВТР №152678 р. №2630, виданого 23.12.2013 р. приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_4

Враховуючи, що АТ «Мегабанк» набуло право власності на предмет іпотеки шляхом залишення за собою нереалізованого майна в межах виконавчого провадження, на час набуття майна воно є предметом іпотеки АТ «Укрсиббанк», тому позивач виходячи з положень ст. 23 ЗУ «Про іпотеку» звернувся з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки саме до АТ «Мегабанк» як до набувача статусу іпотекодавця за іпотечним договором.

В світлі зазначеного, суд вважає безпідставними посилання відповідача на приписи ст.50 ЗУ «Про іпотеку», згідно з якими після продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах або продажу предмета іпотеки відповідно до статті 38 цього Закону припиняються будь-які права та вимоги інших осіб на нерухоме майно, що було предметом іпотеки, які виникли після державної реєстрації іпотеки за іпотечним договором, згідно з яким було звернене стягнення на предмет іпотеки, оскільки до суду не було надано достатніх та достовірних доказів на підтвердження наявності підстав для припинення прав та вимог на предмет іпотеки АТ «Укрсиббанк» у звязку з передачею такого майна відповідачу в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 та відносно виникнення відповідних прав та вимог саме після державної реєстрації іпотеки за іпотечним договором з АТ «Мегабанк».

Відповідно до абз. 3 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За клопотанням позивача ухвалою суду від 07.08.2017 р. по справі призначалася судова будівельно-технічна експертиза із визначення вартості майна, проведення якої було доручено Хмельницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Призначаючи судову експертизу по справі суд виходив із положень діючого на момент прийняття такого рішення законодавства та наданих Вищим господарським судом України розяснення в Постанові пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 №1 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів». Згідно з висновком судової економічної експертизи №4611/14-26 від 29.01.2019 р. вартість нерухомого майна (домоволодіння) загальною площею 473,1 кв.м. за адресою: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Гонти, 13, що належить на праві власності ПАТ «Мегабанк», становить 4698942 грн. без ПДВ.

В той же час, 04.02.2019 р. набули чинності зміни до ЗУ «Про іпотеку» з урахуванням яких відповідно до ст. 39 у разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. У звязку з чим, позивачем було змінено предмет позову (вх.4725 від 22.02.2019 р.) та з урахуванням такої зміни позивач просив суд про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 10.07.2007 р. (за реєстровим №1-4402) шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог ЗУ «Про іпотеку» зі встановленням початкової ціни на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Відповідно до ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обовязковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 року № 475/97 - ВР), кожній особі гарантовано право на справедливий і відкритий розгляд при визначенні її громадських прав і обов'язків впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Вирішуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновку суду, суд ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 року). Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

В контексті зазначеного, суд виходить з того, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Сторона несе ризик настання наслідків, повязаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (стаття 13 ГПК України). Згідно ст. 14 ГПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Керуючись ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Враховуючи встановлені обставини, зазначені положення діючого законодавства України та законодавчих норм, що регулювали спірні відносини на день їх виникнення, а також досліджені судові рішення, які мають преюдиційне значення для встановлення обставин по справі, судом встановлено наявність в матеріалах справи належних та достатніх доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог АТ «Укрсиббанк», тому суд задовольняє вимоги позивача у повному обсязі.

Здійснюючи розподіл судових витрат по справі суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона повинна подати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у звязку із розглядом справи.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) повязані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Враховуючи обставини справи, набрання чинності змін нормативної бази, що регулює спірні відносини, в процесі розгляду справи з незалежних від учасників справи та суду причин після призначення та проведення експертизи по справі, відпала необхідність в проведенні судової експертизи з визначення вартості майна.

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на предмет позовних вимог, за подання даної позовної заяви судовий збір складає 70484,13 грн. (1,5% від 4698942,00 грн. - ціни позову). До позовної заяви позивачем було додано докази сплати 54026,48 грн. судового збору (а.с. 11).

Відповідно до ч. 2 ст. 163 ГПК України якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент предявлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при розгляді справи.

З урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору по даній справі покладаються на відповідача. Оскільки при зверненні з позовною заявою встановити точну ціну позову було неможливо і позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 54026,48 грн., судові витрати по сплаті судового збору в сумі 54026,48 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а судовий збір в розмірі 16457,65 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь державного бюджету України.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (з урахуванням заяви про зміну предмету позову, вх. №4725 від 22.02.2019 р.).

Звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 10.07.2007 р. (за реєстровим №1-4402), а саме: домоволодіння, площею 473,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Хмельницька область, м. Хмельницький, вул. Гонти, 13, та належить на праві приватної власності АТ «Мегабанк» (Харків, вул.Артема, 30, ) на підставі Свідоцтва, серія та номер: ВТР №152678 р. №2630, виданого 23.12.2013 р. приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_4, для задоволення вимог ПАТ «УкрСиббанк», що виникли на підставі кредитного договору №0 від 10.07.2007 р. та кредитного договору №0 від 10.07.2007 р. в розмірі 3105955,00 дол. США та 83249,17 грн. пені, з яких: 1298003,97 дол. США заборгованість за кредитом; 1807951,03 дол. США заборгованість за процентами; 35650,47 дол. США пеня за прострочення сплати кредиту; 47598,70 дол. США пеня за прострочення сплати процентів, встановивши спосіб реалізації нерухомого майна предмету іпотеки за іпотечним договором від 10.07.2007 р. (за реєстровим №1-4402), а саме: шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог ЗУ «Про іпотеку» зі встановленням початкової ціни на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "МЕГАБАНК" (61002, Харківська обл., місто Харків, Київський район, ВУЛИЦЯ АЛЧЕВСЬКИХ, будинок 30, ідентифікаційний код особи 09804119) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРСИББАНК" (04070, м.Київ, Подільський район, ВУЛИЦЯ АНДРІЇВСЬКА, будинок 2/12, ідентифікаційний код особи 09807750) 54026,48 грн. судового збору.

Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "МЕГАБАНК" (61002, Харківська обл., місто Харків, Київський район, ВУЛИЦЯ АЛЧЕВСЬКИХ, будинок 30, ідентифікаційний код особи 09804119) на користь державного бюджету України (одержувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , рахунок 0001, банк отримувача - Головне управління державної казначейської служби України у м. Києві, код банку отримувача 820019, код класифікації доходу бюджетів 22030106) 16457,65 грн. судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення складено "02" травня 2019 р.

Суддя ОСОБА_9