ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

13 травня 2019 року справа № 925/393/19

м. Черкаси

Господарський суд Черкаської області в складі судді Дорошенка М.В. за участю прокурора відділу прокуратури Черкаської області Кожушко Н.В., представника позивача Шпильової І.О, із секретарем судового засідання Рябенькою Я.В., розглянувши у підготовчому засіданні у м. Черкаси справу за позовом заступника керівника Смілянської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області до фермерського господарства "Канюк Олександр Валерійович" про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору оренди землі,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Смілянської місцевої прокуратури (далі прокурор) звернувся до Господарського суду Черкаської області з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області до фермерського господарства "Канюк Олександр Валерійович" про:

- визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 07.04.2016 №23-2806/14-16СГ про затвердження проектної документації та передачу ОСОБА_1 в користування земельної ділянки площею 13,5688 га з кадастровим номером НОМЕР_1 ;

- визнання недійсним договору оренди землі, укладеного 07.04.2016 між Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області та Канюком ОСОБА_2 , на підставі якого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.04.2016 за №14181296 зареєстроване право оренди на земельну ділянку площею 13,5688 га з кадастровим номером :02:000:1001.

Ухвалою від 15.04.2019 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву прокурора до розгляду, відкрив провадження у цій справі, призначив у ній за правилами загального позовного провадження підготовче засідання на 11 год. 00 хв. 13.05.2019, встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов і за клопотанням прокурора витребував від Кам`янської районної державної адміністрації письмові докази.

Усі учасники справи були належним чином повідомлені господарським про дату, час і місце призначеного ухвалою від 15.04.2019 підготовчого засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення їм поштових відправлень з вказаною ухвалою.

10 травня 2019 року до Господарського суду Черкаської області надійшов відзив відповідача із запереченнями проти позову.

У підготовчому засіданні, яке відбулося 13.05.2019 за участю прокурора та представника позивача, господарський суд з`ясував наступне.

Відповідно до стаття 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частиною 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частиною 3 статі 53 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з частиною 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У Рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи значення поняття "інтереси держави", висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Оскільки "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 року № 3-рп/99 також встановлено, що прокурори подають до господарського суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який як одна із засад правосуддя, передбачений пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України.

Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014, який набрав чинності з 15.07.2015, визначено правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України. Зокрема, за змістом статті 1 зазначеного Закону прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Стаття 23 Закону України "Про прокуратуру" містить, зокрема, такі норми:

1. Представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

3. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

4. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

З викладених вище положень чинного законодавства України випливає, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються. У першому випадку прокурор набуває права на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, яка проте є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, передбачає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини виникли у зв`язку із запереченнями Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області своєї причетності до прийняття від його імені наказу від 07.04.2016 №23-2806/14-16СГ про затвердження проектної документації та передачу ОСОБА_1 в користування земельної ділянки площею 13,5688 га з кадастровим номером НОМЕР_1 : НОМЕР_1 від 07.04.2016 та до укладення від його імені з ОСОБА_1 договору оренди землі від 07.04.2016, на підставі якого за ОСОБА_1 13.04.2016 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване право оренди вказаної земельної ділянку, яка наразі використовується фермерським господарством " ОСОБА_1 " у своїй господарській діяльності.

Прокурор у позові органом, уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах, визначив Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області як орган, який наділений повноваженнями щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної форми власності, у тому числі і спірною земельною ділянкою, та щодо здійснення контролю за використанням земель усіх форм власності, за дотриманням встановленого порядку набуття і реалізації прав на землю.

Наявність порушення інтересів держави і необхідність їх захисту за викладеними у позові прокурора доводами полягає в незаконному вибутті з відання держави (без відповідного волевиявлення та розпорядження уповноваженого органу) спірної земельної ділянки, отримання користування та використання її без законних правових підстав, що загалом позбавляє Український нарад правомочності розпорядника землі.

Наявність визначених законом підстав для здійснення прокурором представництва інтересів держави у спірних правовідносинах прокурор обґрунтував у позові тим, що Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, достовірно знаючи що спірна земельна ділянка незаконно вибула з відання держави без його відповідного розпорядження, зайняло пасивну поведінку, не вжило жодних заходів з метою повернення земельної ділянки у відання держави і тим самим не захистило інтереси держави у сфері земельних відносин. Невжиття Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області протягом майже трирічного періоду жодних заходів реагування у спірних правовідносинах призводить до спливу позовної давності для звернення до суду з позовом за захистом порушених інтересів держави. Також прокурор вказав на неодержання ним відповіді на надісланий Головному управлінню Держгеокадастру у Черкаській області запит від 29.03.2019 №(25)2238вих19 щодо причин невжиття відповідних заходів реагування задля повернення незаконно вибулої з відання держави спірної земельної ділянки.

Оцінивши вказані вище доводи прокурора і подані ним з позовом докази на підтвердження нездійснення (неналежного здійснення) правильно визначеним у позові позивачем законних інтересів держави у спірних правовідносинах, господарський суд відмічає, що ці доводи і докази не є достатніми для підтвердження неможливості самостійного захисту інтересів держави у спірних правовідносинах Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області, а також неналежності здійснення ним такого захисту. Прокурор не з`ясував причин, які перешкоджають позивачу самостійно захистити свої інтереси у спірних правовідносинах, які збігаються з інтересами держави і не повідомив їх суду. Відтак, прокурор не підтвердив підстав представництва.

При цьому господарський суд звертає увагу на те, що саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для підтвердження підстав представництва держави недостатньо. В такому разі, прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків тощо).

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №910/6814/17 та від 21.12.2018 у справі №922/901/17.

Згідно зі ст. 7 Господарського процесуального кодексу України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово декларував позицію про те, що вже сама присутність прокурора на судовому процесі на боці однієї зі сторін ставить під загрозу принцип рівності та справедливий баланс між сторонами, участь прокурора може створювати відчуття нерівності у сторони (пункти 30-33 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Менчинська проти Росії", пункт 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мартіні проти Франції").

Таким чином, участь прокурора у судовому процесі має бути обґрунтована, не допускається здійснення прокурором представництва інтересів у суді особи або органу без наявності чіткого та законного обґрунтування необхідності такої участі, оскільки інакше буде порушено принцип рівності сторін при розгляді господарського спору.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави (аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 923/129/17, від 25.04.2018 у справі №806/1000/17 та від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 23.10.2018 у справі №906/240/18, від 01.11.2018 у справі №910/18770/17, від 05.11.2018 у справі №910/4345/18).

З огляду на викладене господарський суд дійшов до висновку, що у даному випадку немає передбачених законом виключних підстав для представництва прокурором інтересів держави, а тому й немає підстав для розгляду справи по суті, оскільки за змістом статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

Відсутність законних підстав для представництва прокурором інтересів держави означає про подання позову особою, яка не має процесуальної дієздатності, і є підставою для залишення такого позову без розгляду відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України.

Аналогічний висновок щодо застосування п. 1 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України у подібних правовідносинах викладений у постанові Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №927/246/18.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду.

Отож позов прокурора підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 185, 226, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Позов заступника керівника Смілянської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області до фермерського господарства "Канюк Олександр Валерійович" про визнання незаконним та скасування наказу, визнання недійсним договору оренди землі залишити без розгляду.

Ця ухвала набирає законної сили після її оголошення і протягом десяти днів може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Повний текс ухвали складено 14.05.2019.

Суддя Дорошенко М.В.