ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/561/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

при секретарі судового засідання Федоровій Т.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом ОСОБА_2, м. Красноград , ОСОБА_3, смт. Буди треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів: 1.Купрєєв ОСОБА_4, м.Мерефа 2.Галаван ОСОБА_5, Харків ОСОБА_6, м.Харків 4. ОСОБА_7, м.Мерефа 5. ОСОБА_8, м.Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Мелихівське" с. Мелихівка треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_9, м.Харків 2. Нововодолазька районна державна адміністрація Харківської області, смт.Нова Водолага
про визнання недійсним рішення
за участю представників сторін:

1-го позивача: ОСОБА_10, адвокат;

2-го позивача: ОСОБА_10, адвокат;

відповідача: не з'явився;

від третіх осіб на стороні позивача: не з'явились;

від третіх осіб на стороні відповідача: не з'явились.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Харківської області надійшла позовна заява ОСОБА_11, ОСОБА_12 (далі - позивачі) до Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Мелихівське" (далі - відповідач) в якій позивачі просять суд:

-визнати недійсним Рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Мелихівське", оформлене Протоколом загальних зборів учасників ТОВ СП "Мелихівське" від 01 листопада 2007 року, в частині зміни складу учасників та перерозподілу часток у статутному капіталі та затвердження Статуту ТОВ СП "Мелихівське", де були зазначені як учасники товариства ОСОБА_13 з часткою у розмірі 50% статутного капіталу та ОСОБА_14 з часткою у статутному капіталі у розмірі 50%.

-визнати недійсним Статут Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Мелихівське", затверджений рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Мелихівське" 01 листопала 2007 року, оформленого Протоколом загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Мелихівське" від 01 листопада 2007 року, зареєстрований державним реєстратором Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області за № 1 000147.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду; відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 26.03.2019 о 10:30.Також, даною ухвалою було залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивачів - ОСОБА_13 (місце проживання: 62472, Харківська обл., Харківський р-н, м.Мерефа, вул.Київська, буд.33, РНОКПП: НОМЕР_1); ОСОБА_15 (місце проживання: 61001, АДРЕСА_1, РНОКПП:НОМЕР_2) ; ОСОБА_16 (місце проживання: 61166, Харківська обл., м.Харків, провулок Путилівський, буд.9; РНОКПП: НОМЕР_3); ОСОБА_7 (місце проживання: 62472, Харківська обл., Харківський р-н, м.Мерефа, пров.Ціолковського, буд.15; РНОКПП: НОМЕР_4); ОСОБА_8 (місце проживання: 61051, Харківська обл., м.Харків, заїзд КомсомолецьАДРЕСА_2; РНОКПП:НОМЕР_5) та третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_14 (місце проживання: 61013, м.Харків, вул.Барнаульська, буд.45; РНОКПП: НОМЕР_6) ; Нововодолазьку районну державну адміністрацію Харківської області (ідентифікаційний код: 04059645; місцезнаходження: 63200, Харківська обл., Нововодолазький район, смт.Нова Водолага, вул.Гагаріна, буд.7).

21.03.2019 відповідач до суду надав відзив на позовну заяву (вх.№7105), в якому визнає позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою, що була занесена до протоколу судового засідання від 26.03.2019 на підставі п.3 ч.2 ст.183 ГПК України відкладено підготовче засідання на 09.04.2019.

Протокольною ухвалою 09.04.2019 на підставі пункту 3 частини 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 23.04.2019 року о 12:00 .

Представник першого та другого позивача у судовому засіданні 23.04.2019 підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача (ТОВ СП "Мелихівське") у судове засідання не з'явився, у наданому до суду відзиві на позовну заяву (вх.№7105 від 21.03.2019) відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивачів - ОСОБА_17 у судове засідання не з'явився, у наданому письмовому поясненні (вх.№7303 від 25.03.2019) погоджується із викладеними у позовній заяві аргументами позивачів та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Також, у поданій до суду заяві (вх.№8609 від 08.04.2019) просить розгляд справи здійснювати без його участі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивачів - ОСОБА_15 у судове засідання не з'явився, у наданій до суду заяві (вх.7304 від 25.03.2019) з позовними вимогами погоджується та просить розглядати справу без його участі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивачів - ОСОБА_18 у судове засідання не з'явився, у поданій до суду заяві (вх.№8200 від 02.04.2019) погоджується з правовою позицією позивачів, просить розглядати справу без його участі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивачів - ОСОБА_19 у судове засідання не з'явився, у поданій до суду заяві (вх.№8609 від 08.04.2019) проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить розглядати справу без його участі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивачів - ОСОБА_8 у судове засідання не з'явився. Станом на 23.04.2019 третя особа передбаченим статтею 168 Господарського процесуального кодексу України правом на надання пояснень щодо позову - не скористалася.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Нововодолазька районна державна адміністрація Харківської області у судове засідання не з'явилася. Станом на 23.04.2019 третя особа передбаченим статтею 168 Господарського процесуального кодексу України правом на надання пояснень щодо позову - не скористалася.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_14 у судове засідання не з'явився. Через канцелярію господарського суду Харківської області 22.04.2019 надав заяву про відкладення розгляду справи (вх.№9942) та заяву про застосування строків позовної давності (вх.№9943).

Суд, розглянувши клопотання третьої особи - ОСОБА_14 про відкладення розгляду справи, відмовляє у його задоволенні, оскільки ним не наведено обставин, які в розумінні ст. 202, 216 ГПК України, є підставами для відкладення розгляду справи. Суд також зазначає, що третя особа в процесі розгляду даної справи не була позбавлена можливості реалізувати у повному обсязі власні процесуальні права, оскільки ухвала про відкриття провадження у справі від 04.03.2019 була отримана особисто ОСОБА_14 ще 06.03.2019 про що свідчить наявне в матеріалах справи рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення №005278. (т.1 а.с.106).

Щодо заяви третьої особи - ОСОБА_14 про застосування строків позовної давності (вх. 9943), суд зазначає наступне.

В обгрунтування даної заяви третя особа посилається на те, що на її думку, строк позовної давності для ОСОБА_11 та ОСОБА_12 щодо позовних вимог про визнання недійсним статуту та рішення загальних зборів ТОВ СП «МЕЛИХІВСЬКЕ» від 01.11.2007 року минув у 2014 році, у звязку з чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) позовна давність -це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу.

Тобто протягом часу дії позовної давності особа може розраховувати на примусовий захист свого цивільного права чи інтересу судом.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина 4 статті 267 ЦК).

Чинне цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлена тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК) Спеціальна позовна давність встановлена законом для окремих видів вимог.

Нормою частини 3 статті 267 ЦК встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

За змістом цієї норми, положення якої сформульовано із застосуванням слова "лише" (аналог "тільки", "виключно"), та відсутність будь-якого іншого нормативно-правового акта, який би встановлював інше правило застосування позовної давності, дає підстави для твердження про те, що із цього положення виплаває безумовний висновок, відповідно до якого за відсутності заяви сторони у спорі, позовна давність судом не застосовується. Тобто цією нормою встановлені суб'єктивні межі застосування позовної давності, а саме передбачені випадки, до яких позовна давність не застосовується судом у зв'язку з відсутністю відповідної заяви сторони у спорі. Таким чином, позовна давність, як загальна, так і спеціальна є диспозитивною, а не імперативною в застосуванні. При цьому норма частини 3 статті 267 ЦК поширюється як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише з наявністю про це заяви сторони. При цьому суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

У той же час, суд вважає за необхідне наголосити, що подана третьою особою заява про застосування строку позовної давності до заявлених позовних вимог не підлягає застосуванню, оскільки згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 ГПК України «Склад учасників справи» у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.

За положеннями статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 ГПК України.2. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.3. Відповідачами є особи, яким предявлено позовну вимогу.

В абз. 1, 4 п. 2.1. Постанови Пленуму Вищого Господарського Суду України від 29.05.2013 № 10 «Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів» заначено, що частиною третьою статті 267 ЦК України передбачена можливість застосування позовної давності, у тому числі й спеціальної, лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення судом. Посилання сторони на сплив позовної давності в процесі касаційного перегляду судового рішення не вважається такою заявою.Заява про сплив позовної давності, зроблена будь-якою іншою особою (в тому числі й учасником судового процесу, включаючи прокурора, який не є стороною у справі), крім сторони у спорі, не є підставою для застосування судом позовної давності. Зокрема, частиною четвертої статті 27 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) передбачено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, користуються процесуальними правами сторони (за певними винятками); при цьому права сторони, визначені, зокрема, статтею 22 та іншими нормами цього Кодексу, є саме процесуальними, в той час як згаданий припис статті 267 ЦК України є нормою права матеріального і не може розумітися як можливість застосування господарським судом позовної давності за заявами зазначених третіх осіб.

У звязку з вище викладеним суд відмовляє у задоволенні заяви третьої особи про застосування строків позовної давності (вх. 9943).

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та дослідивши подані суду докази, перевіривши відповідність доводів сторін фактичним обставинам справи, вислухавши пояснення повноважного представника позивачів, судом встановлено наступне.

Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства «МЕЛИХІВСЬКЕ» зареєстровано 10 липня 2000 року; включено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 15.08.2005 року за № 1 000147.

17.05.2007 року було здійснено державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи відповідача за № 0000147, № 1000147, № 2000147, пов'язану зі зміною складу засновників юридичної особи відповідача, за результатами якої учасниками ТОВ СП «МЕЛИХІВСЬКЕ» ставали громадяни: ОСОБА_13 із часткою у статутному капіталі Товариства у розмірі 90%, ОСОБА_11 із часткою у статутному капіталі Товариства у розмірі 5%, ОСОБА_12 із часткою у статутному капіталі Товариства у розмірі 5%.

01.11.2007 були проведені загальні збори учасників ТОВ СП «МЕЛИХІВСЬКЕ», прийняті рішення на яких оформлені Протоколом загальних зборів учасників ТОВ СП «МЕЛИХІВСЬКЕ» від 01.11.2007 року.

На вказаних Загальних зборах прийняті, серед інших, наступні рішення:

- про виключення зі складу засновників ТОВ СП «МЕЛИХІВСЬКЕ» громадян ОСОБА_11, ОСОБА_12, кожен з яких володів у розмірі 5% статутного капіталу;

- про включення до складу учасників ОСОБА_14 з часткою у статутному капіталі у розмірі 50%;

- про перерозподіл часток між учасниками товариства наступним чином: ОСОБА_13 належить частка у статутному капіталі товариства у розмірі 50%, ОСОБА_14 частка у розмірі 50% статутного капіталу.

На підставі вище вказаних рішень загальними зборами учасників Товариства з обмеженою відповідальністю було затверджено нову редакцію Статуту від 01.11.2007 року, де було зазначено, що учасниками товариства є ОСОБА_14 з часткою у статутному капіталі у розмірі 50% та ОСОБА_13 з часткою у розмірі 50% статутного капіталу. Статут в зазначеній редакції був зареєстрований державним реєстратором Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області, про що внесений реєстраційний запис № 1 000147 від 01.11.2007 року.

17 березня 2011 року Постановою Харківського окружного адміністративного суду по справі № 2а-1751/11/2070, залишеною без змін Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.08.2011 року, дії державного реєстратора Нововодолазької районної державної адміністрації по здійсненню 01 листопада 2007 року державної реєстрації змін до установчих документів ТОВ СП «МЕЛИХІВСЬКЕ» було визнано незаконними. Зобовязано державного реєстратора Нововодолазької районної державної адміністрації скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «МЕЛИХІВСЬКЕ» та виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційний запис № 1 467 105 0015 000147 від 01.11.2007 року.

На підставі вказаних судових рішень 22.04.2011 року державним реєстратором було здійснено реєстраційну дію (запис № 1 467 999 0020 000147) про скасування реєстраційного запису №1 467 105 0015 000147 від 01.11.2007 року про внесення змін до Статуту ТОВ СП «МЕЛИХІВСЬКЕ», внаслідок чого було поновлено участь в Товаристві учасників ОСОБА_11 з часткою в Статутному капіталі у розмірі 5%, ОСОБА_12 з часткою у розмірі 5%, ОСОБА_13 з часткою у розмірі 90%.

В наступному Позивачами було прийнято рішення про відчуження належних їм часток в статутному капіталі ТОВ СП «МЕЛИХІВСЬКЕ» шляхом їх продажу іншому учаснику Товариства ОСОБА_13. Рішення про продаж часток учасниками, про наступну відповідну зміну складу учасників Товариства та затвердження статуту Товариства в новій редакції було прийнято на загальних зборах учасників ТОВ СП «МЕЛИХІВСЬКЕ» 26.04.2011 року.

Продаж Позивачами своїх часток у статутному капіталі Товариства на користь ОСОБА_13 було здійснено на підставі Договорів купівлі-продажу корпоративних прав від 28.04.2011 року, укладеними кожним окремо з ОСОБА_13, посвідченими нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_1, зареєстрованими у реєстрі за №1306 та №1303 відповідно.

Державну реєстрацію вище вказаних змін, внаслідок яких єдиним учасником ТОВ СП «МЕЛИХІВСЬКЕ» з часткою в Статутному капіталі у розмірі 100% став ОСОБА_13, було проведено 29.04.2011 року реєстраційний запис № 1 467 105 0026 000147.

Такий склад учасників ТОВ СП «МЕЛИХІВСЬКЕ» діяв до 04 червня 2015 року, коли на загальних зборах було прийнято Рішення, оформлене Протоколом №2/14 від 04 червня 2015 року про включення громадян ОСОБА_15, ОСОБА_20, ОСОБА_19, ОСОБА_16 до складу учасників, та затверджено Статут ТОВ СП «МЕЛИХІВСЬКЕ» у новій редакції (запис про державну реєстрацію № 1 467 105 0039 000147 від 05.06.2015 року).

В подальшому, Протоколом Загальних зборів учасників №1/16 від 16.12.2016 року було змінено склад учасників товариства і затверджена нова редакція Статуту ТОВ СП «Мелихівське» (запис про державну реєстрацію № 1 467 999 0020 000147 від 16.12.2016 року), відповідно до якої учасниками товариства є ОСОБА_13, ОСОБА_15, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_16, які і є учасниками товариства на дату розгляду справи судом.

15 жовтня 2015 року Вищим адміністративним судом України за результатами розгляду касаційної скарги ОСОБА_14 на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17 березня 2011 року та Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29 серпня 2011 року у справі 2а-175/11/2070 за позовом ОСОБА_21 до Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області в особі державного реєстратора Нововодолазької районної державної адміністрації, треті особи - Товариство з обмеженою відповідальністю «Мелихівське», ОСОБА_13, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_14 про визнання незаконними дій державного реєстратора Нововодолазької районної державної адміністрації по здійсненню 1 листопада 2007 року державної реєстрації змін до установчих документів ТОВ СП «Мелихівське»; зобовязання державного реєстратора Нововодолазької районної державної адміністрації скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів ТОВ СП «Мелихівське» та виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційний запис №1 000147 від 01.11.2007 року задоволено касаційну скаргу ОСОБА_14; постанову Харківського окружного адміністративного суду від 17 березня 2011 року та Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду 29 серпня 2011 року у справі 2а-1751/11/2070 скасувано;ухвалено по справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_21 відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16 серпня 2016 року у справі №2а-1751/11/2070 було здійснено поворот виконання Постанови Харківського окружного адміністративного суду по справі № 2а-1751/11/2070 від 17.03.2011 року шляхом зобовязання державного реєстратора Нововодолазької РДА включити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційний запис №5000147 від 01.11.2007 року та скасувати усі реєстраційні записи після 01.11.2007 року.

21 березня 2019 року Верховним судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного було розглянуто справу №820/3553/16 за позовом ОСОБА_14 про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії, в якому він, зокрема, просив зобов'язати державного реєстратора юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців Виконавчого органу Нововодолазької районної державної адміністрації у Харківській області скасувати запис в ЄДРПОУ щодо ТОВ «СП МЕЛИХІВСЬКЕ» про скасування запису про реєстраційну дію за судовим рішенням 0000147 5000147), включити до ЄДРПОУ реєстраційний запис 5000147, визнати протиправними та скасувати реєстраційні дії з 22 квітня 2011 року по теперішній час.

У Постанові від 21.03.2019 по вказаній справі Верховний суд дійшов висновку про те, що з огляду на наявність ухвали Вищого адміністративного суду України від 16.08.2016 року, якою допущено поворот виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду від 17.03.2011 року у справі №2а-1751/11/2070, питання про зобовязання державного реєстратора скасувати запис про скасування запису №5000147 фактично є вирішеним.

У свою чергу, підставою звернення позивачів із даним позовом до Господарського суду Харківської області є те, що статут затверджений на загальних зборах 01.11.2007 року за своїм змістом не відповідає вимогам законодавства, прийнятий та затверджений з порушенням норм законодавства, і його положення порушують права та інтереси позивачів як учасників товариства.

Так, матеріалами справи підтверджується, що 01.02.2019 року відбулися загальні збори трудового колективу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО "МЕЛИХІВСЬКЕ", на яких, серед інших, були присутні і Позивачі - ОСОБА_11 та ОСОБА_12.

У позовній заяві позивачі зазначають, що з доповіді Генерального директора ТОВ СП «МЕЛИХІВСЬКЕ» ОСОБА_13 на вказаних Зборах їм стало відомо про слухання справи №820/3553/16 у Верховному Суді за позовом ОСОБА_14 про зобов'язання державного реєстратора поновити запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб щодо дії статуту ТОВ СП "МЕЛИХІВСЬКЕ" в редакції 2007 року, поновлення ОСОБА_14 у складі учасників ТОВ СП "МЕЛИХІВСЬКЕ". В ході обговорення цього питання, Позивачі дізналися, що підставою для звернення ОСОБА_14 з позовом про поновлення запису в державному реєстрі про учасника ОСОБА_14 є прийняття Вищим адміністративним судом 16 серпня 2016 року Ухвали про поворот виконання Постанови Харківського окружного адміністративного суду по справі № 2а-1751/11/2070 від 17.03.2011 року шляхом зобовязання державного реєстратора Нововодолазької РДА включити до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців реєстраційний запис №5000147 від 01.11.2007 року.

Таким чином, 01.02.2019 позивачам стало відомо, що вище вказаним судовим рішенням відновлюється юридична чинність Статуту ТОВ СП «Мелихівське», затвердженого рішенням загальних зборів учасників від 01.11.2007 року, та, як наслідок, скасовується державна реєстрація Статуту Товариства в редакції від 26.04.2011 року, яка була прийнята за результатом відчуження Позивачами своїх часток в статутному капіталі Товариства на користь ОСОБА_13

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Матеріалами справи підтверджуються обставини, що передували прийняттю оскаржуваному позивачами рішенню та затвердженню Статуту ТОВ СП «МЕЛИХІВСЬКЕ» від 01 листопада 2007 року, на які посилаються позивачі у своїй позовній заяві, а саме:

01 листопада 2007 року ОСОБА_13 підписав заяву, підпис на якій було нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_1 за реєстр. № 6198, в якій просив збори учасників ТОВ СП "Мелихівське" надати йому згоду на передання прав засновника (учасника) та відчуження ОСОБА_14 своєї частки у статутному капіталі у розмірі 50%.

01 листопада 2007 року позивачі ОСОБА_12 та ОСОБА_11 підписали заяви, посвідчені приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_1 за реєстр. № 6196, 6197, в якій просили збори учасників СП "Мелихівське" надати їм згоду на передання прав засновника (учасника) та своєї частки у статутному капіталі у розмірі 5% кожний відповідно на користь ОСОБА_13.

Суд погоджується з твердженням позивачів, що вищевказані заяви ОСОБА_13, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 від 01 листопада 2007 року не містять в собі ознак цивільно - правової угоди щодо переходу права власності на частку у статутному капіталі товариства, оскільки на підставі поданої заяви ОСОБА_13, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 просили лише згоди на передання прав засновника та відчуження належної кожному з них частки в статутному капіталі.

При цьому судом встановлено, що перехід права власності на частку у розмірі 50% статутного капіталу від ОСОБА_13 да ОСОБА_14 та перехід права власності на частки у розмірі 5% статутного капіталу кожна від ОСОБА_12 та ОСОБА_11 Юрійовичадо ОСОБА_13 не був оформлений жодним цивільно-правовим договором.

Таким чином суд доходить висновку, що рішення загальних зборів ТОВ СП «МЕЛИХІВСЬКЕ» від 01.11.2007 року про внесення змін до установчих документів відповідача щодо зміни складу учасників та перерозподілу часток у статутному капіталі та затвердження Статуту ТОВ СП «Мелихівське» в новій редакції, якою зазначені як учасники товариства ОСОБА_13 з часткою у розмірі 50% статутного капіталу та ОСОБА_14 з часткою у статутному капіталі у розмірі 50%, без надання учасниками цивільно-правових угод про купівлю-продаж часток у статутному капіталі загальним зборам учасників та в наступному державному реєстратору, є таким, що не відповідає вимогам законодавства України, а відтак є неправомірним.

Вказане кореспондується з наступним.

У п. 2.6 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 № 4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" зазначено, що право власності на частку в статутному капіталі ТОВ або ТДВ у третьої особи виникає з моменту укладення договору, якщо інше не встановлено домовленістю сторін (стаття 363 ЦК України). Набуття права власності на частку в статутному капіталі надає третій особі право на вступ до ОСОБА_22 участі у ТОВ або ТДВ є особистим немайновим правом, а отже, автоматичного набуття статусу учасника товариства у зв'язку з набуттям третьою особою права власності на частку в статутному капіталі не ОСОБА_22 безпосередньої участі у ТОВ або ТДВ третя особа набуває тільки з моменту вступу до товариства, що має бути підтверджено відповідним рішенням загальних зборів учасників товариства.

Частина 1 статті 116 ЦК України (в редакції, чинній на момент прийняття рішення) встановлювала права учасників господарського товариства: вони мають право у порядку, встановленому установчим документом товариства та законом:

1) брати участь в управлінні товариством у порядку, визначеному в установчому документі, крім випадків, встановлених законом;

2) брати участь у розподілі прибутку товариства і одержувати його частину (дивіденди);

3) вийти у встановленому порядку з товариства;

4) здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують участь у товаристві, у порядку, встановленому законом;

5) одержувати інформацію про діяльність товариства у порядку, встановленому установчим документом.

Передача частки однієї особи іншій припиняє цивільні права та обовязки у відчужувача та встановлює цивільні права та обовязки у набувача. Зважаючи на визначення договору, наведеного у статті 626 Цивільного кодексу України, передача частки у статутному капіталі юридичної особи однією особою іншій відбувається саме на підставі договору, який передбачає перехід права власності до набувача, зокрема, дарування, міни, купівлі-продажу, тощо, при цьому такий договір має укладатися у письмовій формі.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За вимогами ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти:

1) правочини між юридичними особами;

2) правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу;

3) правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу;

4) інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін (ст. 209 ЦК України).

Частина 3 ст. 29 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» (в редакції, що діяла на момент прийняття оспорюваних рішень) визначала, що у разі внесення змін до установчих документів, які пов'язані із зміною складу засновників (учасників) юридичної особи, крім документів, які передбачені частиною першою цієї статті, додатково подається або копія рішення про вихід юридичної особи із складу засновників (учасників), завірена в установленому порядку, або нотаріально посвідчена копія заяви фізичної особи про вихід зі складу засновників (учасників), або нотаріально посвідчена копія документа про перехід частки учасника у статутному капіталі товариства, або нотаріально посвідчений документ про передання права засновника (учасника) іншій особі, або рішення уповноваженого органу юридичної особи про примусове виключення засновника (учасника) зі складу засновників (учасників) юридичної особи, якщо це передбачено законом або установчими документами юридичної особи.

Вищевказане свідчить про те, що Рішення Загальних зборів ТОВ СП «МЕЛИХІВСЬКЕ» від 01.11.2007 року в частині зміни складу учасників та перерозподілу часток у статутному капіталі та затвердження Статуту ТОВ СП «МЕЛИХІВСЬКЕ», де були зазначені як учасники товариства ОСОБА_13 з часткою у розмірі 50% статутного капіталу та ОСОБА_14 з часткою у статутному капіталі у розмірі 50% суперечать вимогам законодавства, відповідно Статут у редакції від 01.11.2007 року, прийнятий на підставі вказаного рішення, також не відповідає вимогам законодавства, що свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивачів, у тому числі з врахуванням заяви відповідача ТОВ СП «МЕЛИХІВСЬКЕ» про визнання позову, що приймається судом.

Суд вважає занеобхідне також зазначити, що оскаржуване рішення Загальних зборів учасників Товариства від 01.11.2007 року суперечить презумпції правомірності правочинів по відчуженню ОСОБА_11 та ОСОБА_12 своїх часток у статутному капіталі ОСОБА_13, здійснених 28.04.2011 року за договорами купівлі-продажу корпоративних прав та відповідно унеможливлює їх, оскільки таке відчуження часток ані ОСОБА_11 та ОСОБА_12, ані ОСОБА_13 01.11.2007 року та до цієї дати не відбулося.

Водночас, Статут ТОВ СП «МЕЛИХІВСЬКЕ», що діяв до прийняття оскаржуваного рішення та статуту від 01.11.2007 року, а саме статут від 17.05.2007 року, не визнавався недійсним в судовому порядку, так само недійсними не визнавалися наступні Статути, в редакціях від 26.04.2011 року та 04.06.2015 року.

У п.п. 2.1, 2.4 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 № 4 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин" зазначено, що господарським судам під час вирішення спорів, що виникають з корпоративних відносин, слід враховувати приписи статті 1 ГПК України та з'ясовувати наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного права або законного інтересу у правовідносинах, на захист яких подано позов, а також питання про наявність чи відсутність факту їх порушення, невизнання або оспорювання. Під час вирішення корпоративних спорів слід виходити з того, що особа стає носієм корпоративних прав з моменту вступу до інших юридичних осіб. Тому, рішення органів юридичної особи, прийняті до вступу позивача до складу її учасників не можуть бути визнані такими, що порушують його корпоративні права.

Рішення загальних зборів учасників як вищого органу товариства з обмеженою відповідальністю є актами ненормативного характеру (індивідуальними актами), тобто офіційними письмовими документами, що породжують певні правові наслідки, спрямовані на регулювання господарських відносин і мають обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин. У зв'язку з цим підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів учасників (акціонерів, членів) юридичної особи можуть бути: невідповідність рішень загальних зборів нормам законодавства; порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів; позбавлення учасника (акціонера, члена) юридичної особи можливості взяти участь у загальних зборах (Постанова Верховного суду від 27.03.2018 у справі №904/9431/15).

На момент прийняття оскаржуваного наразі рішення Позивачі були учасникамиТОВ СП «МЕЛИХІВСЬКЕ», відтак мали корпоративні права.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному фонді (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи - суб'єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи, у тому числі й той, який вибув.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 N 13 «Про практику розгляду судами корпоративних спорів» до корпоративних належать спори за позовами учасників(засновників, акціонерів) господарського товариства, пов'язані з вимогами про визнання недійсними установчих документів господарського товариства та припинення юридичної особи у зв'язку з порушеннями вимог законодавства щодо порядку їх прийняття та затвердження.

П. 14 вказаної Постанови підставами для визнання акту, в тому числі статуту, недійсним визначено його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав (затвердив) цей акт, а також порушення у зв'язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача.

Оскільки оспорюване рішення загальних зборів учасників ТОВ СП «МЕЛИХІВСЬКЕ», оформлене протоколом від 01.11.2007 року, та нова редакція статуту, затверджена цим рішенням, є підставами виникнення, зміни та припинення прав і обов'язків позивачів щодо частки в статутному капіталі ТОВ СП «МЕЛИХІВСЬКЕ», то вони стосуються відповідних прав і обов'язків позивачів стосовно участі у діяльності та управлінні цього Товариства, отже, відносини, які виникли між позивачами та Відповідачем, за своєю правовою природою є корпоративними відносинами щодо володіння, користування й розпорядження корпоративними правами у цьому Товаристві.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

З огляду на визнання позову відповідачем, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених норм, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним Рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Мелихівське", оформлене Протоколом загальних зборів учасників ТОВ СП "Мелихівське" від 01 листопада 2007 року, в частині зміни складу учасників та перерозподілу часток у статутному капіталі та затвердження Статуту ТОВ СП "Мелихівське", де були зазначені як учасники товариства ОСОБА_13 з часткою у розмірі 50% статутного капіталу та ОСОБА_14 з часткою у статутному капіталі у розмірі 50%.

Визнати недійсним Статут Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Мелихівське", затверджений рішенням загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Мелихівське" 01 листопала 2007 року, оформленого Протоколом загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарського підприємства "Мелихівське" від 01 листопада 2007 року, зареєстрований державним реєстратором Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області за № 1 000147.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням п.п. 17.5 п.17 Перехідних положень Кодексу.

Учасники справи можуть одержати інформацію по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою http://court.gov.ua/.

Повне рішення складено "26" квітня 2019 р.

Суддя ОСОБА_23