ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2019м. ДніпроСправа № 904/888/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. , розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут", м. Дніпро

до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, смт. Слобожанське, Дніпровський район, Дніпропетровська область

про стягнення заборгованості, пені та трьох відсотків річних в розмірі 856 958,55 грн.

Без виклику (повідомлення) учасників.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про стягнення заборгованості, пені та трьох відсотків річних в розмірі 856 958,55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов Договору на постачання природного газу № 41SBDpz1309-18 від 28.12.2018, в частині повної та своєчасної оплати послуг.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2019, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

18.03.2019 позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій зазначив, що відповідачем 13.03.2019 сплачено суму основного боргу, про що свідчить платіжне доручення №263 від 12.03.2019 на суму 1 432 204,13 грн. (з урахуванням нарахування за лютий 2019 року). У зв'язку з оплатою відповідачем основного боргу позивач зменшив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача пеню у розмірі 17 720,79 грн. та три відсотки річних у розмірі 1 476,73 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, крім прав та обов'язків, визначених у статті 42 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що зменшення розміру позовних вимог не суперечить чинному законодавству та не порушує чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси, суд приймає заяву позивача до розгляду.

У відповідності до ст. 242 Господарського процесуального кодексу України ухвалу про прийняття позовної заяви від 11.03.2019 направлено відповідачу рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення, за адресою, що зазначена в позовній заяві, а саме: 52005, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вул. Теплична, 5, яка згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань є місцезнаходженням відповідача.

Згідно з ч. 3 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Згідно з п. 3 ст. 212 Цивільного кодексу України якщо настанню обставини недобросовісно перешкоджала сторона, якій це невигідно, обставина вважається такою, що настала.

Відповідач вимог ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду від 11.03.2019 не виконав, письмовий відзив на позовну заяву не подав.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Оскільки строк, встановлений для розгляду справи закінчується 10.05.2019, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв'язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (постачальник-позивач) та Відділом освіти, культури, молоді та спорту Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (споживач - відповідач) укладено договір № 41SBDpz1309-18 на постачання природного газу.

Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, постачальник зобов'язується передати у власність споживачу у 2018 році природний газ ДК 021:00-6 газове паливо (природний газ), а споживач зобов'язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

1 лот: Природний газ (далі газ) за адресами: 52052, Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Горького, вул.. Нова, 2; 52031, Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Горянівське, вул. Успенська 20; 52061, Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Миколаївка-1, вул. Генерала Пушкіна, 2; 52060, Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Миколаївка-2, вул. Шкільна, 2; 52030, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Обухівське, вул. Центральна, 36; 52030, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Обухівське, вул. Солідарності, 49; 52001, Дніпропетровська область, Дніпровський район, м. Підгородне, вул. Каштанова, 1; 52002, Дніпропетровська область, Дніпровський район, м. Підгородне, вул. Партизанська, 58; 52053, Дніпропетровська область, Дніпровський район, с. Шевченко, вул. Шкільна, 2.

Відповідно до п. 1.2. договору, річний плановий обсяг постачання газу - до 42,071 тис.куб.м.

Згідно з п. 2.9 договору, визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами здійснюється в такому порядку:

2.9.1. За підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов'язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ;

2.9.2. На підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГРМ постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником постачальника у письмовій формі або з використанням електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» та Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» за допомогою модулю «Електронний документообіг» до програмного забезпечення «М.Е.Dos IS»;

2.9.3. Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов'язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником споживача та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу;

2.9.5. У випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

Відповідно до п. 3.2 договору, ціна газу становить 11683,20 грн. за 1000 куб.м., крім того ПДВ - 2336,64 грн., всього з ПДВ - 14019,84 грн.

Ціна, зазначена в п.3.2 договору, може змінюватись протягом дії договору. Зміна ціни узгоджується шляхом підписання додаткової угоди до цього договору (п. 3.3 договору).

Сторони згідно з п.3.4 договору домовились, що ціна газу, розрахована відповідно до пунктів 3.2 та 3.3 цього договору, застосовується сторонами при складанні актів приймання-передачі газу та розрахунках за цим договором.

Пунктом 3.5 договору передбачено, що місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу та загального обсягу фактично поставленого (спожитого) газу, визначеного згідно з розділом II цього договору.

Загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу, поставленого споживачу за даним договором і становить 589828,69 грн., у т.ч. ПДВ -20% (п.3.6 договору).

Пунктом 4.1 договору визначено, що розрахунковий період становить один календарний місяць - з 07.00 години першого дня місяця до 07.00 години першого дня наступного місяця включно.

Пунктом 4.3 договору передбачено, що датою оплати (здійснення розрахунку) є дата зарахування коштів на банківський рахунок постачальника.

Згідно з п. 4.5 договору у разі відсутності графіка погашення заборгованості постачальник має право грошові кошти, отримані від споживача за газ в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості споживача відповідно до черговості її виникнення.

Цей договір набуває чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2018 року, а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення. Сторонами досягнуто згоди, що в силу положень частини 3 ст. 631 Цивільного кодексу України, умови цього договору застосовуються до відносин, які склалися між сторонами додати його укладання, а саме з 01.12.2018 (п. 11.1. договору).

29.12.2018 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №1, якою сторони домовились продовжити строк дії договору та виконання зобов'язань щодо закупівлі товару під кодом ДК 021:20-6 - газове паливо (природний газ) до 28.02.2019 - строк, достатній для проведення процедури закупівлі вказаного предмету закупівлі на початок 2018 року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної у п. 3.6. договору, відповідно до затверджених у встановленому порядку на цю мету видатків.

31.01.2019 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №2, якою сторони дійшли згоди викласти п. 3.6. договору у наступній редакції: « 3.6. Загальна сума договору складається із місячних сум вартості газу, поставленого споживачу за даним договором і становить 117 965,74 грн., у т.ч. ПДВ -20%».

Також, 31.01.2019 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду №3, якою сторони дійшли згоди викласти п. 3.2. договору у наступній редакції: « 3.2. Ціна газу становить 10683,50 грн. за 1000 куб.м., крім того ПДВ - 2136,70 грн., всього з ПДВ - 12820,20 грн.».

Позивачем поставлено відповідачу газ на загальну суму 1 545 554,46 грн., що підтверджується актами приймання - передачі природного газу від 31.12.2018 №ДОЗ00042103 та від 31.01.2019 №ДОЗ89003871.

Згідно з п.4.2 договору оплата газу здійснюється споживачем шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в такому порядку:

4.2.1. Оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем не пізніше 10 числа розрахункового місяця на підставі рахунку, що надається постачальником споживачу не пізніше п'ятого числа розрахункового місяця у розмірі, що не перевищує 100 тис. грн.

4.2.2. У разі збільшення в установленому порядку підтвердженого обсягу газу протягом розрахункового періоду споживач здійснює оплату вартості додатково заявлених обсягів газу в п'ятиденний строк після збільшення цього обсягу.

Згідно п. 6.2.1 договору, у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом ІV Договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Відповідачем виконано належним чином зобов'язання щодо оплати отриманого газу на загальну суму 1 545 554,46 грн., але з порушенням встановленого у договорі строку.

Внаслідок несвоєчасної оплати боргу, позивач нарахував відповідачеві пеню у сумі 17 720,79 грн., 3% річних у сумі 1 476,73 грн., що і є причиною спору.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову на підставі наступного.

Згідно зі ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарське зобов'язання виникає, зокрема із господарського договору (ст. 174 Господарського кодексу України).

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічна норма міститься у ст. 712 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару (ст. 692 Цивільного кодексу України).

За приписами ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Положеннями ст. 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

Судом перевірено розрахунок 3% річних за період з 01.02.2019 по 28.02.2019 та встановлено, що сума 3% річних нарахована вірно та підлягає стягненню у розмірі 1 476,73 грн.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У відповідності з п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Згідно п. 6.2.1 договору, у разі порушення споживачем строків оплати, передбачених розділом ІV Договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши розрахунок наданий позивачем, судом встановлено, що сума пені за період з 01.02.2019 по 28.02.2019, яка підлягає стягненню, становить з 17 720,79 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача пені у розмірі 17 720,79 грн. та три відсотки річних у розмірі 1476,73 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати у сумі 1 921 грн. у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2019 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб: з 1 січня 2019 року становить 1 921 гривень.

У відповідності до ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Суд звертає увагу позивача на те, що, у зв'язку зі зменшенням позовних вимог, сума судового збору повинна складати 1 921,00 грн.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 12 854,38 грн., тобто позивачем внесено судовий збір у більшому розмірі (на 10 933,38 грн.), ніж підлягав сплаті.

Відповідно до статті 7 Закону України "Про судовий збір" у випадку внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, сплачена сума судового збору повертається виключно за клопотанням особи. На час прийняття рішення такого клопотання не надходило, що не позбавляє позивача права подати зазначене клопотання після прийняття рішення.

Керуючись ст. ст. 2, 13, 73, 74, 86, 123, 129, 232, 233, 237, 238, 240-242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" до Відділу освіти, культури, молоді та спорту Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про стягнення пені у розмірі 17 720,79 грн. та 3% річних у розмірі 1476,73 грн. - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Відділу освіти, культури, молоді та спорту Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області (52005, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт. Слобожанське, вул.. Теплична,5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаз збут" (49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, 2, ) пеню у розмірі 17 720,79 грн. (сімнадцять тисяч сімсот двадцять грн. 79 коп.), 3% річних у розмірі 1 476,73 грн. (одна тисяча чотириста сімдесят шість грн. 73 коп.) та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921,00 грн. (одна тисяча дев'ятсот двадцять одна грн. 00 коп.), про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення у справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 08.05.2019

Суддя Н.Г. Назаренко