ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2019 р.                      Справа №926/1503/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого – судді                                                            О.В. Зварич

судді                                                                                О.П. Дубник

О.С. Скрипчук,

секретар судового засідання Лагутін В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства “Всеукраїнський Акціонерний Банк” (надалі ПАТ “ВіЕйБі Банк”) в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної Марини Анатоліївни (надалі Славкіна М.А.) за №08/357 від 18.01.2019р. (вх. № 01-05/502/19 від 01.02.2019р.)

на рішення господарського суду Чернівецької області від 18.12.2018р. (суддя С.О. Миронюк; повний текст рішення складено 26.12.2018р.)

у справі № 926/1503/18

за позовом: ПАТ “ВіЕйБі Банк” в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної М.А.

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Світанок” (надалі ТзОВ “Світанок”)

про стягнення заборгованості в сумі 117466,67 грн.,

за участю:

від позивача (в режимі відеоконференції): не з’явився;

від відповідача: Труфен В.Т. – представник (довіреність № 19 від 10.10.2018р.),

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції

10.09.2018р. ПАТ “ВіЕйБі Банк” в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної М.А. звернулось до господарського суду Чернівецької області з позовом до ТзОВ “Світанок” про стягнення 117466,67 грн. процентів за користування кредитом.

Позовні вимоги мотивовані тим, що Банк у повному обсязі виконав свої зобов’язання за кредитним договором, надавши відповідачу у користування кредитні кошти, однак відповідач ухиляється від виконання своїх обов’язків, а тому повинен сплатити 117466,67 грн. процентів за користування кредитом.

Рішенням господарського суду Чернівецької області від 18.12.2018р. у справі №926/1503/18 (суддя С.О. Миронюк) відмовлено в задоволенні позову.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що надані позивачем копії меморіальних ордерів № 1302464 від 26.12.2013р. та № 1381611 від 27.12.2013р. не є належними доказами надання відповідачу кредиту. У даних платіжних документах не вказано, хто є отримувачем грошових коштів та не підтверджено підставу для перерахування грошових коштів у сумі 225000000,00 грн., а також відсутні відмітки позивача про фактичне виконання банківської операції. Суд врахував, що вказані обставини встановлені також рішенням господарського суду Чернівецької області у справі № 926/384/15, яке набрало законної сили. Враховуючи те, що, позивач не довів надання відповідачу кредиту у сумі 225000000,00 грн., суд дійшов висновку, що у відповідача не існує обов’язку повернути дані грошові кошти та відсотки за їх користування.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ПАТ “ВіЕйБі Банк” в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної М.А. подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду Чернівецької області від 18.12.2018р. у справі №926/1503/18, в якій просить зазначене судове рішення скасувати, прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги. Стверджує, що на виконання своїх зобов’язань за кредитним договором № 162-2013 від 26.12.2013р. надав відповідачу грошові кошти у сумі 225000000,00 грн. Проте, відповідач ухиляється від виконання своїх договірних зобов’язань. Стверджує, що станом на 25.01.2017р. заборгованість відповідача за кредитним договором складає 644586397,80 грн. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні даного позову про стягнення з відповідача 117466,67 грн. процентів за користування кредитом. Звертає увагу на те, що в силу положень ч. 7 ст. 75 ГПК України правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов’язковою для господарського суду. Тому, вказує про помилкове врахування судом обставин, встановлених рішенням господарського суду Чернівецької області у справі № 926/384/15 щодо недоведеності факту надання відповідачу кредитних коштів.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ТзОВ “Світанок” у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржуване рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим. Стверджує про відсутність зобов’язань перед ПАТ “ВіЕйБі Банк”. Звертає увагу на те, що у 2015 році ПАТ “ВіЕйБі Банк” звертався до господарського суду Чернівецької області про стягнення з Товариства 301457648,08 грн. заборгованості за кредитним договором № 162-2013 від 26.12.2013р. За наслідками розгляду справи № 926/384/15 господарський суд Чернівецької області прийняв рішення від 26.05.2015р., яке залишене без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 09.11.2015р., про відмову у задоволенні позову ПАТ “ВіЕйБі Банк”. Покликається на те, що надані позивачем меморіальні ордери № 1302464 від 26.12.2013р. та № 1381611 від 27.12.2013р., які складені в електронній формі, не підтверджують факту перерахування кредитних коштів Товариству на виконання умов кредитного договору № 162-2013 від 26.12.2013р. та не містять всіх необхідних реквізитів. Просить залишити без змін рішення господарського суду Чернівецької області від 18.12.2018р. у справі №926/1503/18, апеляційну скаргу ПАТ “ВіЕйБі Банк” в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної М.А. – без задоволення.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.02.2019р. головуючим-суддею (суддею-доповідачем) у справі №926/1503/18 визначено суддю О.В. Зварич, суддів: Н.А. Галушко, О.П. Дубник.

Згідно з ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 04.03.2019р. (головуючий-суддя О.В. Зварич, судді: Н.А. Галушко, О.П. Дубник) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ “ВіЕйБі Банк” в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної М.А. та призначено справу №926/1503/18 до розгляду на 01.04.2019р. о 11 год. 20 хв.

На підставі ухвали Західного апеляційного господарського суду від 25.03.2019р. (головуючий-суддя О.В. Зварич, судді: Н.А. Галушко, О.П. Дубник) задоволено клопотання ПАТ “ВіЕйБі Банк” про розгляд справи №926/1503/18 у режимі відеоконференції. Ухвалено провести 01.04.2019р. о 11 год. 20 хв. розгляд справи №926/1503/18 в режимі відеоконференції, проведення якої доручено господарському суду м. Києва. Зобов’язано позивача направити уповноваженого представника до господарського суду м. Києва для участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Згідно з ухвалою Західного апеляційного господарського суду (головуючий-суддя О.В. Зварич, судді: Н.А. Галушко, О.П. Дубник) від 01.04.2019р. відкладено розгляд справи №926/1503/18 на 06.05.2019р. о 10 год. 00 хв. у зв’язку з тим, що позивач не з’явився в судове засідання в режимі відеоконференції та не повідомив про причини неявки.

За розпорядженням керівника апарату Західного апеляційного господарського суду №332 від 06.05.2019р. проведено автоматизовану заміну складу колегії суддів у справі №926/1503/18 у зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії Н.А. Галушко.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.05.2019р. до складу колегії суддів введено суддю О.С. Скрипчук замість судді Н.А. Галушко.

Розгляд справи розпочато заново в складі колегії суддів: головуючий-суддя О.В. Зварич, судді: О.П. Дубник, О.С. Скрипчук.

В судовому засіданні представник відповідача просив залишити без змін оскаржуване рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу – без задоволення.

Позивач вдруге не з’явився в судове засідання в режимі відеоконференції. Згідно повідомлень про вручення рекомендованих поштових відправлень від 04.04.2019р. вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Явка сторін у справі в судове засідання не визнавалась обов’язковою. Отже, в силу положень частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за можливе розглянути справу при відсутності позивача.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Предметом даного спору є стягнення з відповідача на користь позивача 117466,67 грн. процентів за користування кредитом згідно з кредитним договором № 162-2013 від 26.12.2013р.

До своєї позовної заяви вх.№1503 від 10.09.2018 року (а.с.4-6) позивач додав ксерокопію не засвідченого у встановленому порядку кредитного договору №162-201326.12.2013р. між ПАТ “ВіЕйБі Банк” (кредитор) та ТзОВ “Світанок” (позичальник), зі змісту п.1.1 якої вбачається, що кредитор зобов'язується надати позичальнику кредит у формі поновлювальної кредитної лінії з лімітом 125000000,00 грн., а позичальник зобов’язується отримати кредит, використати його за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, комісії, можливі штрафні санкції та інші платежі, передбачені цим договором, а також виконати інші обов’язки визначені договором (а.с.14-20).

Також в матеріалах судової справи № 926/1503/18 міститься не засвідчена ксерокопія договору від 27.12.2013р. про внесення змін до кредитного договору № 162-2013 від 26.12.2013р., згідно з якою кредитор та позичальник погодили збільшення ліміту поновлюваної кредитної лінії до 225000000,00 грн. (а.с.21).

Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 77 ГПК України унормовано, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За приписами ч.1, 2 статті 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В силу положень частин 1, 2, 4, 6 статті 91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Порядок засвідчення копій документів визначений пунктом 5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики N 55 від 07.04.2003 "ДСТУ 4163-2003", відповідно до якого відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

З врахуванням вищенаведених приписів законодавства, колегія суддів позбавлена можливості надати правову оцінку відповідним ксерокопіям документів та приходить до висновку про те, що вони не є належними, достовірними та допустимими доказами у даній справі.

На підтвердження виконання своїх договірних зобов’язань за кредитним договором ПАТ “ВіЕйБі Банк” приєднало до матеріалів справи копії меморіальних ордерів №1302464 від 26.12.2013р. на суму 125000000,00 грн. та №1381611 від 27.12.2013р. на суму 100000000,00 грн., зі змісту яких вбачається, що в графі отримувач грошових коштів зазначено “транзит по к/с”; призначення платежу – “за іменні ЦП згідно договору купівлі-продажу ЦП №БВ-363/2-13 від 26.12.2013р. без ПДВ” (а.с.89-90).

На вказаних копіях відсутні: назва посади, ініціали та прізвище особи, яка їх засвідчила, дата засвідчення копій.

В наданій позивачем копії виписки по особових рахунках з 26.12.2013р. по 29.10.2018р. зазначена та ж підстава перерахування грошових коштів – «за іменні ЦП згідно договору купівлі-продажу ЦП №БВ-363/2-13 від 26.12.2013р. без ПДВ».

При цьому, в матеріалах справи відсутні заявки позичальника на одержання коштів та його платіжні документи, зазначені в п. 5.3 названої ксерокопії кредитного договору.

Таким чином, необхідно дійти висновку про те, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів про надання відповідачу кредиту в сумі 225000000,00 грн. на підставі кредитного договору № 162-2013 від 26.12.2013р.

Разом з тим, рішенням господарського суду Чернівецької області від 26.05.2015р. у справі № 926/384/15, яке набрало законної сили, відмовлено у позові ПАТ “ВіЕйБі Банк” до ТзОВ “Світанок” про стягнення 301457648,08 грн. заборгованості за кредитним договором №№ 162-2013 від 26.12.2013р., у тому числі 225000000,00 грн. основного боргу (а.с.61-69).

Як видно зі змісту вищеназваного рішення (www.reyestr.court.gov.ua/Review/44446085), господарський суд Чернівецької області встановив, що надані позивачем копії меморіальних ордерів № 1302464 від 26.12.2013р. та №1381611 від 27.12.2013р. не є належними доказами надання відповідачеві кредиту, оскільки: 1) позивачем не дотримана процедура надання кредиту, передбачена договором; 2) у даних платіжних документах не вказано, хто є отримувачем грошових коштів та не підтверджено підставу для перерахування грошових коштів у сумі 225000000,00 грн., а також відсутні відмітки позивача про фактичне виконання банківської операції. Господарський суд Чернівецької області зазначив, що позивач не довів надання відповідачу кредиту в сумі 225000000,00 грн., відповідно у відповідача не існує обов’язку повернути дані кошти.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 193 Господарського кодексу України та статтею 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, унормовано, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу приписів статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В ході розгляду справи суд встановив, що позивач підтверджує виконання своїх договірних зобов’язань за кредитним договором №162-2013 від 26.12.2013р. вищеописаними копіями меморіальних ордерів №1302464 від 26.12.2013р. на суму 125000000,00 грн. та №1381611 від 27.12.2013р. на загальну суму 225000000,00 грн.

Проаналізувавши зміст вказаних копій платіжних документів, колегія суддів вважає вірним висновок місцевого господарського суду про те, що вони не є належними та допустимими доказами надання відповідачу кредиту, оскільки не містять даних про отримання ТзОВ “Світанок” на підставі кредитного договору №162-2013 від 26.12.2013р. грошових коштів у сумі 225000000,00 грн. та про фактичне виконання банківської операції.

Вказані обставини встановлені також рішенням господарського суду Чернівецької області у справі № 926/384/15, яке набрало законної сили.

Враховуючи те, що позивач не довів факту надання відповідачу на підставі кредитного договору № 162-2013 від 26.12.2013р. грошових коштів (кредиту) в сумі 225000000,00 грн., суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд обгрунтовано та підставно відмовив у задоволенні позовних вимог Банку про стягнення з відповідача117466,67 грн. процентів за користування кредитом.

Твердження апелянта про те, що суд першої інстанції помилково врахував обставини, встановлені в рішенні господарського суду Чернівецької області у справі №926/384/15, є необґрунтованими.

Як зазначено вище, в силу положень частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В розгляді справи № 926/384/15 приймали участь ті ж сторони та досліджувались ідентичні обставини, що й у даній справі. Тому суд правомірно прийняв їх до уваги.

Відповідно до частин 1, 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа “Серявін проти України”, § 58, рішення від 10 лютого 2010 року).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвеція) зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Трофимчук проти України”, no. 4241/03, від 28.10.2010 року).

З огляду на вищевказане, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, що судом першої інстанції вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги необхідно покласти на скаржника відповідно до положень ст.129 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 86, 197, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства “Всеукраїнський Акціонерний Банк” в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної Марини Анатоліївни за №08/357 від 18.01.2019р. (вх. № 01-05/502/19 від 01.02.2019р.) залишити без задоволення, рішення господарського суду Чернівецької області від 18.12.2018р. у справі № 926/1503/18 – без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Чернівецької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя                                                                       О.В. Зварич

Суддя                                                                                          О.П. Дубник

Суддя                                                                                          О.С. Скрипчук