РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.04.2019Справа № 910/1519/19
Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О. при секретарі судового засідання Бондаренко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" до Державного підприємства "Готель "Козацький" Міністерства Оборони України про стягнення грошових коштів 84 238,23 грн., за участю представників позивача - Довгалюк А.В., довіреність №34 від 02.01.2019 року, відповідача - Лисенко Н.П., довіреність №6 від 23.01.2019 року

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 року позивач звернувся до господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 68 900,48 грн. за скид стічних вод із перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин, 3 318,55 грн. 3% річних та 12 019,20 грн. інфляційних втрат за договором №02173/1-5-10 від 28.03.2003 року на підставі ст.ст. 525, 526, 625, 629 ЦК України.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 15.02.2019 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 13.03.2018 року.

01.03.2019 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказує на те, що між сторонами не узгоджувалось питання використання у взаємовідносинах Правил приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва, затверджених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державі; адміністрації) від 12.10.2011 № 1879, а також вказує на завищення позивачем обсягів скинутих стічних вод та зазначає, що плата за скид стічних вод із перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин є оперативно-господарською санкцією, у зв'язку із чим відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

13.03.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву на 27.03.2019 року.

22.03.2019 року від відповідача до суду надійшли письмові заперечення на відповідь відповідача на відзив.

27.03.2019 року позивачем в судовому засіданні надано відповідь на відзив відповідача.

27.03.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву на 01.04.2019 року.

01.04.2019 року в судовому засіданні оголошено перерву на 22.04.2019 року.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 28.03.2003 року між Відкритим акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" (правонаступником якого є Акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал") (далі - постачальник) та Державним підприємством "Готель "Козацький" Міністерства Оборони України (далі - абонент) укладено договір на надання послуг з водопостачання та водовідведення від № 02173/1-5-10 (далі - договір), відповідно до умов якого (п. 1. договору) постачальник зобов'язується надавати абоненту послуги з постачання питної води та водовідведення, а абонент зобов'язується розраховуватися за вищезазначені послуги згідно умов договору та Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України, затверджених наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 01.07.1994 №65, які втратили чинність і 8 10.2008 у зв'язку із введенням в дію Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (далі - Правила № 190).

Відповідно до п. 2.3. договору абонент в кінці кожного кварталу направляє до постачальника свого повноважного представника з письмовою інформацією, відповідно з додатком №1 даного договору, щодо об'єму спожитих ним послуг з водопостачання (водовідведення) за останні три місяці, для проведення звірки розрахунків з постачальником та підписання відповідного акту. У разі невиконання даної умови договору, об'єм спожитих послуг за відповідний період приймається абонентом за даними постачальника.

Згідно з п. 3.1. договору кількість води, що подається постачальником та використовується абонентом, визначається за показниками водолічильників, зареєстрованих постачальником. Зняття показників здійснюється, як правило, щомісячно, представником постачальника спільно з представниками абонента. Для абонентів із стабільним об'ємом водоспоживання (або незначним коливанням), зняття показників може здійснюватись один раз на квартал.

Відповідно до п. 3.3. договору кількість стічних вод, які надходять у каналізацію, визначається за кількістю води, що надходить із комунального водопроводу та інших джерел водопостачання, згідно із показниками водолічильника та інших способів визначення об'ємів стоків, що потравляють у міську каналізацію у відповідності з п. 21.2 Правил користування системами комунального водопостачання у містах і селищах України.

Згідно з п. 5.3. договору всі питання, не передбачені цим договором, регулюються чинним діючим законодавством, Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, Правилами приймання стічних вод в Київську міську каналізацію.

Пунктом 7.1. договору визначено, що цей договір є безстроковим, діє на весь час надання послуг до моменту його розірвання і набуває чинності з моменту його підписання сторонами.

Порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України визначається Правилами користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затвердженим наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190 (далі - Правила), які є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб - підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Відповідно до п. 1.4. Правил приймання стічних вод від підприємств, установ, організацій до системи централізованого водовідведення населених пунктів України здійснюється відповідно до Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Держбуду від 19.02.2002 №37, зареєстрованих у Мін'юсті 26.04.2002 за №403/6691 (далі - Правила приймання №37), а також місцевих правил приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту.

Згідно з п. 1.2. Правил №37 останні поширюються на комунальні підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації (далі - водоканали), та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів (далі - підприємства).

Відповідно до п. 1.4 Правил №37 стічні води підприємств - усі види стічних вод, що утворилися внаслідок їхньої діяльності після використання води в усіх системах водопостачання (господарсько-питного, технічного, гарячого водопостачання тощо), а також поверхневі та дощові води з території Підприємства (з урахуванням субабонентів).

Згідно з пунктом п. 2.4 Правил №37 підприємства зобов'язані виконувати в повному обсязі вимоги цих правил, місцевих правил приймання та договору на послуги водовідведення, своєчасно оплачувати рахунки водоканалу за надані послуги.

Відповідно до статей 30, 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"; статей 1, 2, 35, 38, 39, 42, 44, 70, 95, 99, 110, 111 Водного кодексу України (із змінами і доповненнями); статей 1 - 3, 5, 16, 19, 24, 31 - 35, 39 - 41, 47, 51, 68 - 70 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" (із змінами і доповненнями); Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, затверджених наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 №37, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.04.2002 за №403/6691; Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 №37, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.04.2002 за №402/6690; пунктів 1.2, 1.4, 2.3, розділів 3 - 5, 11 - 15 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 №190, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.10.2008 за №936/15627, та з метою запобігання порушенням у роботі мереж і споруд каналізації, підвищення ефективності роботи і безпеки їх експлуатації та забезпечення охорони навколишнього природного середовища від забруднення скидами стічних вод, в межах функцій органу місцевого самоврядування, виконавчим органом Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) розпорядженням від 12.10.2011 №1879 затверджені Правила приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва (далі - Правила №1879), які встановлюють, зокрема, вимоги до абонентів, які скидають стічні води до міської каналізації, регламентують взаємні права та обов'язки абонентів і водоканалу, порядок визначення величини плати за скидання стічних вод у міську каналізацію, порядок контролю за виконанням цих Правил, відповідальність та засоби впливу за їх порушення.

Згідно з п. 4.1 Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів та Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України, плата за скид стічних вод підприємств у системи каналізації населених пунктів вноситься підприємствами згідно з розрахунками водоканалів та виставленими ними рахунками на розрахункові рахунки водоканалів у порядку та в терміни, передбачені договором.

Згідно п.п. 2.1.4, 2.16, 7.7, 7.13 цих Правил водоканал має право проводити обстеження водопровідних та каналізаційних систем підприємства, здійснювати відбір проб для контролю за якістю стічних вод та складати акти за результатами цих обстежень.

Підприємства, які скидають стічні води до міської каналізації, повинні забезпечити можливість проведення водоканалом у будь-який час доби контролю за скидом стічних вод, включаючи надання необхідних відомостей та документів. При відмові підприємства виділити відповідальну особу для відбору проб, зволіканні з допуском представника Водоканалу на його територію (більш ніж 30 хв. після його прибуття) або створенні перешкод у відборі проб і обстеженні мереж каналізації Водоканал виставляє підприємству рахунок за понаднормативний скид забруднень з коефіцієнтом кратності Кк=5, за розрахунковий місяць, у якому було вчинене дане порушення.

Відповідно до п.п. 8.5, 8.6 Правил при перевищенні рівня вмісту забруднюючих речовин у стічних вод підприємств (порівняно з встановленими ДК) і які скидаються у міську каналізаційну мережу, додаткова плата за скид понаднормативних забруднень нараховується за нормативом плати на рівні виробничої собівартості послуг з водовідведенням з умістом забруднень у межах допустимих концентрацій, обсягом скинутих понаднормативних стічних вод та коефіцієнтом кратності, обсягом скинутих понаднормативних стічних вод та коефіцієнтом кратності, який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень для технологічних процесів очищення стічних вод та екологічного стану водойми.

Плата за скид понаднормативних забруднень стягується за весь обсяг стічних вод, скинутих підприємством протягом місяця, в якому було зафіксовано перевищення ДК. У випадку повторно встановлення факту перевищення встановленого ДК забруднюючих речовин - три календарних місяця.

На підтвердження обсягів скинутих відповідачем стічних вод по об'єкту, позивачем надано акти зняття показань з приладу обліку за період з січня 2017 року по квітень 2017 року.

З метою контролю якості стічних вод, що надходять від відповідача у каналізаційні мережі м. Києва, представниками департаменту екологічного нагляду позивача, в присутності представника відповідача, було здійснено відбір проб стічних вод, які скидаються з об'єкта, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Михайлівська, 1/3 з двох контрольних колодязів ДП «Готель «Козацький» (1/11, 2/12) для вимірювання показників їх складу та властивостей.

Як вбачається з протоколів, копії яких містяться в матеріалах справи, за результатом лабораторного дослідження проб стічних вод, відібраних 06.04.2017 року, працівниками позивача були складені протоколи, в яких зафіксовано невідповідність стічних вод, які відповідач скидає в систему каналізації м. Києва, державним стандартам та екологічним нормативам в галузі охорони навколишнього природного середовища, закріпленим в Правил № 1879.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про встановлення тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення» від 16.06.2016 № 1141, тариф на послуги водовідведення в спірний період становить 5,51 грн (без податку на дану вартість) за 1 куб.м.

З урахуванням вищезазначеного, позивачем нараховано відповідачеві

68 900,48 грн. заборгованості за скид стічних вод із перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин.

Листом-попередженням від 24.05.2017 року позивачем було повідомлено відповідача про зобов'язання його оплатити в 10-денний термін рахунок за скид стічних вод з перевищенням ДК забруднюючих речовин в розмірі 68 900,48 грн. та направлено відповідачу розрахунок №15/ДК-2017-04-01/013-Ф від 06.04.2017 року. Вказані документи отримані відповідачем 29.05.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Доказів сплати вказаної заборгованості відповідачем суду не надано.

Судом дана належна оцінка доводам відповідача, викладеним у відзиві на позов, проте посилання відповідача, що між сторонами не узгоджувалось питання використання у взаємовідносинах Правил приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва, затверджених розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державі; адміністрації) від 12.10.2011 № 1879 повністю спростовується умовами договору та нормами чинного законодавства України, згідно яких Правила № 1879 поширюються на організації, установи, підприємства усіх форм власності та фізичних осіб-підприємців, що скидають всі види стічних вод у міську систему каналізації.

Посилання позивача на те, що рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення неналежний доказ направлення та отримання листа-попередження 24.05.2017, розрахунку від 06.04.2017 № 15/ДК-2017-04-01/013-Ф та рахунку на оплату від 26.04.2017 № 3848 є безпідставними, оскільки в матеріалах справи міститься рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке відповідає встановленій формі, на якому наявні: печатка поштового відділення з календарним штемпелем, правильна адреса відповідача, підпис та дата одержання документів одержувачем і найменування вкладення - лист-попередження 24.05.2017, розрахунок від 06.04.2017 № 15/ДК-2017-04-01/013-Ф та рахунок на оплату від 26.04.2017 № 3848.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем, а тому позовні вимоги в частині стягнення 68 900,48 грн. заборгованості за скид стічних вод із перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин є обґрунтованими та позов в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Статтею 625 Цивільного Кодексу України визначено загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов'язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Згідно із ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Відповідно до ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Статтею 235 Господарського кодексу України встановлено, що за порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватись оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку.

Беручи до уваги вищезазначені положення законодавства, рішення постачальника про нарахування абоненту плати за скид стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин є оперативно-господарською санкцією.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 237 Господарського кодексу України підставою для застосування оперативно-господарської санкції є факт порушення господарського зобов'язання другою стороною. Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди із застосуванням такої санкції заінтересована сторона може звернутися до суду із заявою про скасування санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням.

Таким чином, обов'язок сплатити суму оперативно-господарської санкції не є зобов'язанням в розумінні положень частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, а тому до відповідних правовідносин не застосовуються положення частини статті 625 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого Господарського суду України від 15.11.2016 у справі № 910/5837/16 та від 02.08.2017 у справі № 910/18995/16.

Таким чином, в позові в частині стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 3 318,55 грн. та інфляційних втрат у розмірі 12 019,20 грн. слід відмовити.

Судовий збір відповідно до вимог ст. 129 ГПК України покладається на відповідача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Готель "Козацький" Міністерства Оборони України (01001, м. Київ, вул. Михайлівська, 1/3, код 14303572) на користь Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (01015, м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-а, код 14303572) 68 900 (шістдесят вісім тисяч дев'ятсот) грн. грошових коштів за скид стічних вод із перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин та 1 575 (одну тисячу п'ятсот сімдесят п'ять) грн. 22 коп. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повне рішення складено 06.05.2019р.

Суддя С.О. Чебикіна