ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2019 р. Справа №914/194/17

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Дубник О.П.

суддів Галушко Н.А.

Желік М.Б.

за участю секретаря судового засідання Мокрої А.В.

розглянув матеріали апеляційної скарги Малого підприємства (далі - МП) "Сніжинка" від 27.12.2018 (вх. № 01-05/1703/18 від 28.12.2018)

на рішення Господарського суду Львівської області від 13.12.2018 (головуючий суддя: Рим Т.Я., судді: Манюк П.Т., Фартушок Т.Б., повний текст складено 17.12.2018)

у справі № 914/194/17

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Науково-дослідницьке виробниче підприємство "Джерело", м. Львів

до відповідача-1: МП "Сніжинка", м. Жидачів, Жидачівський р-н, Львівська область,

до відповідача-2: Публічного акціонерного товариства "Українська інноваційна компанія" (далі - ПАТ "УКР/ІН/КОМ"), м. Сєвєродонецьк, Луганська область,

до відповідача-3: Публічного акціонерного товариства "Укрінбанк" (далі - ПАТ)в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Укрінбанк" Міхна Сергія Семеновича, м. Київ

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-1: приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Дякович Мирослава Михайлівна, м. Львів

про визнання недійсним (нікчемним) договору та скасування запису про право власності на нерухоме майно,

за участю представників:

від позивача: Медвідь Л.М.- адвокат (довіреність в матеріалах справи);

від відповідача-1: Керод Р.П., Гай О.О. - адвокати (довіреність в матеріалах справи);

від відповідача-2: не з'явився (належно повідомлено);

від відповідача-3: не з'явився (належно повідомлено);

від третьої особи: не з'явився (належно повідомлено).

1.Розгляд справи.

Судове засідання фіксувалось технічними засобами згідно ст. 222 ГПК України.

Відводів суддям та секретарю судового засідання в порядку ст.ст. 35, 36, 37 ГПК України не заявлялось.

Хід розгляду апеляційної скарги викладений в ухвалах суду.

2. Вирішення процесуальних питань під час розгляду справи.

2.1 Відповідачі-2, 3 та третя особа участі уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, що підтверджується наявними у матеріалах справи списком згрупованих рекомендованих відправлень від 05.04.2019 року та інформацією з сайту ПАТ «Укрпошта» щодо відстеження поштових відправлень №760, 779, 349.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно з ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

2.2 У судовому засіданні представником позивача заявлено клопотання про надання правової оцінки доказам заявленим у клопотанні про долучення доказів, яке було подано до суду 12.03.2019 року (а.с. 41-65, т.6). У клопотанні позивач просив долучити наступні докази: ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 28.02.2019 року у справі №462/980/18; висновок експерта від 07.03.2019 року №6/121 Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України А.М. Галабуда; ухвалу слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 28.02.2019 року у справі №462/980/18; висновок експерта від 11.03.2019 року №6/122 Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України А.М. Галабуда. Стверджував, що висновками експерта підтверджується, що на довідці №04-364 від 20.04.2006 року, в якій зазначено про проведення МП "Сніжинка" оплати лізингових платежів за договором фінансового лізингу №1 від 11.08.1998 року згідно графіку лізингових платежів в повному обсязі, є підробленими підпис уповноваженої особи банку ОСОБА_8 та печатка банку.

Представники відповідача-1 заперечили щодо поданого клопотання.

Колегія суддів, порадившись, вирішила клопотання відхилити, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Позивач зазначає, що прийняття ухвал судів та виготовлення висновків експерта відбулось після винесення рішення Господарським судом Львівської області від 13.12.2018 у справі №914/194/17, відтак позивач був позбавлений можливості долучити вказані докази до матеріалів даної справи на стадії розгляду справи місцевим господарським судом.

Колегія суддів звертає увагу на те, що судове рішення суду першої інстанції переглядається на момент його прийняття судом першої інстанції з врахуванням тих доказів, які були в матеріалах справи саме на момент прийняття рішення судом першої інстанції та фактичних обставин, які існували на момент його прийняття.

3. Короткий зміст позовних вимог.

3.1 ТОВ "Науково-дослідницьке виробниче підприємство "Джерело" звернулось до Господарського суду Львівської області з позовною заявою до МП "Сніжинка" та Публічного акціонерного товариства "Укрінком" про 1) визнання недійсним (нікчемним) договору від 25.04.2006 року відчуження об'єктів нерухомого майна за договором фінансового лізингу та 2) скасування запису 14570938, внесеного 19.05.2016 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дякович Мирославою Михайлівною, про державну реєстрацію за малим підприємством "Сніжинка" права власності на об'єкт нерухомого майна - будівлю арочного складу, загальною площею 475,9 м2, за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Городоцька, будинок 371.

Позивач свої вимоги обґрунтовує (у позовній заяві №26/01-1 від 26.01.2017, письмових поясненнях №20/03-1 від 20.03.2017 (а.с. 49-53, т.1), заяві про доповнення підстав позову №27/02-1 від 27.02.2017 (а.с. 57-60, т.1), апеляційній скарзі (а.с. 127-134, т.1) тим, що:

1. Мале підприємство "Сніжинка" набуло у власність за договором фінансового лізингу від 11.08.1998 №1 та договором відчуження об'єктів нерухомого майна від 25.04.2006 будівлю арочного складу, позначеного літерою Б-1, за адресою: місто Львів, вулиця Городоцька, 371, розмір складу 15/30 метрів. Зазначені правочини було вчинено із акціонерним товариством "Укрінбанк" (ідентифікацій код 05839888).

2. Укладений договір від 25.04.2006 за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу. Він не відповідає вимогам законодавства, встановленим для укладення цього виду договорів, оскільки не був нотаріально посвідчений. В силу статей 657 та 220 Цивільного кодексу України такий договір є нікчемним. Разом з тим, це не позбавляє права особу, яка вважає порушеними свої права, звернутися до суду з вимогою визнати такий нікчемний договір недійсним.

3. Самостійною підставою набуття відповідачем права власності не може бути лише договір фінансового лізингу, а укладення договору відчуження є обов'язковим. Зокрема, державна реєстрація права власності була проведена не лише на підставі договору фінансового лізингу, а й на підставі договору відчуження від 25.04.2006 та, окремо, акту прийому-передачі від 25.04.2006. Крім того, згідно з пунктом 2.5 договору фінансового лізингу перехід права власності на об'єкт лізингу оформлюється підписанням між лізингодавцем та лізингоодержувачем договору про перехід права власності на об'єкт лізингу.

4. Договір фінансового лізингу є змішаним договором, адже до складу лізингових платежів входить не лише плата за користування річчю, а й викупна вартість об'єкту.

5. Обов'язковою передумовою для розпорядження власником нерухомим майном є проведення державної реєстрації права власності на таке майно, підтвердженням чого є свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Проте Банком не виконано зазначених вимог та не зареєстровано у встановленому порядку права власності за собою. Правила державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом державного комітету України по житлово-комунальному господарству №56 від 13.12.1995, також передбачали обов'язкову реєстрацію права власності на нерухоме майно (пункти 1.4, 1.5, 2.1, 4.1). З огляду на це договір від 25.04.2006 суперечить положенням частини 6 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції, чинній на момент укладення договору). За таких обставин укладений договір від 25.04.2006 підлягає визнанню недійсним на підставі частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України.

6. На підставі укладених договорів від 11.08.1998 №1 та від 25.04.2006 державним реєстратором - приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дякович Мирославою Михайлівною, внесено 19.05.2016 запис про право власності №14570938 за власником - малим підприємством "Сніжинка", на об'єкт нерухомого майна: будівлю арочного складу загальною площею 475,9 м2, розташований за адресою: місто Львів, вулиця Городоцька, будинок 371.

7. З огляду на нікчемність договору від 25.04.2006, враховуючи необхідність забезпечити ефективний спосіб захисту права, у позивача виникла вимога про скасування запису про право власності, внесеного третьою особою 19.05.2016.

8. Позивач доводить порушення своїх прав оспорюваним договором тим, що станом на час проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно 19.05.2016 речові права на це нерухоме майно вже були зареєстровані за Товариством з обмеженою відповідальністю "НДВП "Джерело". Зазначене підтверджується Витягом №24885243 від 23.12.2009. Відповідно до положень частини 7 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" зареєстроване право власності позивача на спірне нерухоме майно мало пріоритет над незареєстрованими правами щодо цього майна відповідача-1.

9. Заявою про доповнення підстав позову (а.с. 234-240, т.3) позивач повідомив, що в межах кримінального провадження, відкритого за заявою представника позивача, було проведено низку судових експертиз. Ці експертизи встановили, що представлені відповідачем оригінали договору фінансового лізингу №1 від 11.08.1998, акту передачі основних засобів у фінансовий лізинг від 18.08.1998, договору відчуження нерухомого майна від 25.04.2006 не були підписані ні колишнім керівником Львівської філії Банку ОСОБА_8, ні колишнім директором відповідача ОСОБА_9 З урахуванням наведеного позивач вважає, що договір фінансового лізингу №1 від 11.08.1998 та додаток №2 до договору "акт передачі основних засобів у фінансовий лізинг" від 18.08.1998 є неукладеними. Оскільки договір відчуження об'єктів нерухомого майна від 25.04.2006 не був підписаний керівником ОСОБА_8, волевиявлення не укладення цього правочину є відсутнім, такий правочин відповідно до приписів частин 1, 3 статті 203, статей 207, 215 Цивільного кодексу України є нікчемним, недійсність якого встановлена законом.

3.2 Рішенням Господарського суду Львівської області від 22.03.2017 №914/194/17, яке було залишено без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.05.2017, в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю (а.с. 104-116, 166-171, т.1).

3.3 Постановою Вищого господарського суду України від 16.08.2017 постанову Львівського апеляційного господарського суду від 24.05.2017 та рішення Господарського суду Львівської області від 20.03.2017 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Львівської області в іншому складі суду (а.с. 211-217, т.1).

4.Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

4.1. Рішенням Господарського суду Львівської області від 13.12.2018 (головуючий суддя: Рим Т.Я., судді: Манюк П.Т., Фартушок Т.Б., повний текст складено 17.12.2018) у справі № 914/194/17 позов задоволено частково.

Визнано недійсним (нікчемним) договір від 25.04.2006 відчуження об'єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу, укладений між Акціонерним товариством "Український інноваційний банк" в особі директора Львівської філії та МП "Сніжинка".

Закрито провадження у справі в частині скасування запису №14570938, внесеного 19.05.2016 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дякович Мирославою Михайлівною, про державну реєстрацію за МП "Сніжинка" права власності на об'єкт нерухомого майна - будівлю арочного складу, загальною площею 475,9 м2, за адресою: Львівська область, м. Львів, вул. Городоцька, будинок 371; реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01.

4.2. Судове рішення мотивоване ч.ч. 1. 2 ст.16, ч. 1 ст. 202, ст. 215, 692, 806 ЦК України, ч. ч. 1, 2 ст. 292 ГК України, ст.ст. 1, 4, ч. 2 ст. 8, ч. 2 ст. 10, ст. 12, ст. 13, 16 Закону України «Про фінансовий лізинг» від 16 грудня 1997 року №723/97- ВР (далі - Закон №723/97- ВР) і зроблено висновки, що між Банком та МП "Сніжинка" виникли цивільні правовідносини з фінансового лізингу на підставі укладеного договору фінансового лізингу. Попри встановлений факт непідписання цього договору та акту передачі основних засобів, суд вважає, що сторонами схвалено такі правочини на підставі укладених додаткової угоди від 28.05.2003 та додатку №1 до цієї додаткової угоди. На відносини сторін Договору фінансового лізингу в частині переходу права власності на об'єкт лізингу поширюються правила, встановлені самим договором, Цивільним кодексом України, Законом України "Про фінансовий лізинг" (в редакції закону від 11.12.2003), Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень". МП "Сніжинка" не набуло права власності на Будівлю складу, оскільки: Банком не було зареєстровано право власності за собою на Будівлю складу; у матеріалах справи відсутні докази повного виконання умов Договору фінансового лізингу з урахуванням додаткової угоди від 28.05.2003 та додатку №1 до додаткової угоди "Графік лізингових платежів"; оскільки сплата останнього лізингового платежу відбулася в серпні 2004 року, то на відносини з переходу права власності на об'єкт нерухомості поширюються правила Цивільного кодексу України та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень". Ці положення визначають необхідність нотаріального посвідчення договору, який опосередковує перехід права власності на об'єкт нерухомого майна. Саме спірний договір був однією з підстав для реєстрації права власності приватним нотаріусом. Крім того, спірний Договір від 20.04.2006 було підписано від імені повноважних представників іншими невідомими особами. Зазначені обставини в сукупності є підставою для визнання Договору від 20.04.2006 недійсним (нікчемним) як такий, що не посвідчений нотаріально та вчинений за відсутності належного волевиявлення.

Оскільки запис про державну реєстрацію №14570938, внесений 19.05.2016 року державним реєстратором - приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дякович Мирославою Михайлівною, скасовано постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.03.2018 №813/1844/17, яка набрала законної сили, провадження у справі в цій частині закрито у зв'язку з відсутністю предмета спору.

5. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи.

5.1. Апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним (нікчемним) договору від 25.04.2006 відчуження об'єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу, укладеного між Акціонерним товариством "Український інноваційний банк" в особі директора Львівської філії та МП "Сніжинка" та вважає його в цій частині незаконним та необгрунтованим. У поданій апеляційній скарзі стверджує, що спірний договір є неукладеним, оскільки не підписаний уповноваженою особою, а тому не може визнаватись недійсним. Зазначає, що суд першої інстанції не з'ясував правової природи оспорюваного договору. Стверджує, що суд першої інстанціїї необгрунтовано не взяв до уваги його пояснення, що договір від 25.04.2006 року відчуження об'єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу за своєю природою не є правочином, а відтак не може визнаватись недійсним. На думку апелянта, проведення математичних розрахунків сум лізингових платежів не входило в предмет доказування по даній справі, а повнота і вчасність сплати лізингових платежів не могла бути підставою для визнання недійсним договору. Просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним (нікчемним) договору від 25.04.2006 відчуження об'єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити.

5.2. У запереченнях на ухвалу Господарського суду Львівської області від 06.11.2018 року (а.с. 67-70, т. 5) про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи у справі, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, зазначає, що суд першої інстанції фактично позбавив сторін можливості визначення експерта/експертної установи та можливості запропонувати питання роз'яснення яких потребує висновку експерта., констатуючи, що призначення судових експертиз на підставі ухвали слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова є достатнім для того, щоб висновок експерта набув статусу саме судової експертизи. Зазначає, що відхиливши клопотання про витребування доказів - оригіналів документів, суд фактично проігнорував вказівки Вищого господарського суду, оскільки оригінали таких документів не досліджувались при вирішенні спору.

5.3. Позивачем до суду подано відзив на апеляційну скаргу 11/02-1 від 11.02.2019 року (№ 01-04/952/19 від 11.02.2019), у зв'язку з отриманням апеляційної скарги у останній день строку для його подачі. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що враховуючи висновки суду касаційної інстанції, які слугували підставою направлення даної справи на новий розгляд, в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що до договору відчуження об'єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу від 25.04.2006 року застосовуються положення ЦК України, Закону №723/97-ВР та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та дослідив обставини сплати лізингових платежів. Зазначає, що експертиза проведена у кримінальному провадженні за ухвалою суду є судовою і її висновки повинні оцінюватися господарським судом у сукупності з іншими доказами відповідно до вимог ст. 86, 104 ГПК України, та вважає, що судом правомірно відмовлено в задоволенні клопотання про призначення експертизи. Зазначає, що до клопотання про витребування доказів не було долучено жодного доказу, який би підтверджував вжиття ним самостійно заходів для їх отримання.

5.3. ПАТ "Укрінбанк" до суду подано відзив на апеляційну скаргу №68 від 26.02.2019 року (№ 01-04/1305/19 від 27.02.2019), у якому зазначає, що рішення місцевого господарського суду є законним та обгрунтованим, а у апеляційній скарзі не наведено підстав для скасування оскаржуваного рішення. Стверджує. що місцевим господарським судом зазначено, що на правовідносини, що складаються між сторонами договору лізингу поширюються загальні положення про купівлю-продаж. Зазначає, що оригінали документів були вилучені та не могли бути досліджені під час судового розгляду.

6. Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції.

Спір між сторонами стосується будівлі арочного складу, який був зареєстрований за різними юридичними адресами:

- вулиця Городоцька, 371, місто Львів - інвентаризаційна справа (квартал 1045) (том 4, а.с. 73-116), реєстраційна справа (том 4, а.с. 117-127),

- вулиця Кільцева, 5г, село Холодновідка, Львівська область - інвентаризаційна справа (квартал 4) (том 4, а.с. 17-72).

Учасниками справи не заперечується той факт, що мова йде про одну і ту ж будівлю арочного складу (надалі - Будівля складу).

Ні матеріали справи, ні матеріали інвентаризаційної чи реєстраційної справ не містять доказів (інформації) первинної реєстрації права власності на будівлю арочного складу до укладення договору фінансового лізингу.

Листом №18/1-1028 від 02.07.1998 Банк звертався до обласного комунального підприємства Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" (надалі - БТІ) з проханням зареєструвати та видати свідоцтво про право власності та технічні паспорти, зокрема, на Будівлю складу (том 1, а.с. 61). Ні матеріали справи, ні матеріали інвентаризаційної справи (квартал 1045) не містять доказів проведення державної реєстрації права власності на Будівлю складу за Банком та видачі свідоцтва про право власності.

Листом від 01.12.1999 №2989 (том 4, а.с. 90) БТІ повідомило, що реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна по вулиці Городоцькій 371 в місті Львові за орендним підприємством "Агротехобмін" не проводилася.

Докази того, яким чином Банк набув у власність Будівлю складу у матеріалах справи відсутні.

Між Банком в особі директора Львівської філії ОСОБА_8 та малим підприємством "Сніжинка" укладено договір фінансового лізингу від 11.08.1998 №1 (надалі - Договір фінансового лізингу) (том 1, а.с. 23-25), за умовами цього договору лізингодавець передає лізингоодержувачу на умовах лізингу у строкове платне володіння та користування з правом викупу певне майно.

На виконання умов цього договору малому підприємству "Сніжинка" за актом передачі основних засобів у фінансовий лізинг (том 1, а.с. 26-27) 18.08.1998 передано, зокрема, Будівлю складу.

Акт огляду майна, що передане у фінансовий лізинг, складений 22.07.2002 представниками Львівської філії Банку та відповідачем-1. В цьому акті зазначено, що у відповідача-1 наявне майно, передане йому в фінансовий лізинг, в тому числі Будівля складу експертною вартістю 28'500,00 грн. (без ПДВ). Акти аналогічного змісту було складено 16.10.2002, 16.01.2003, 17.04.2003.

Між Банком та малим підприємством "Сніжинка" укладено додаткову угоду від 28.05.2003 до Договору фінансового лізингу (том 3, а.с. 88). Цією угодою сторони домовилися встановити відсоткову ставку на неоплачену суму боргу в розмірі 24% річних, починаючи з 01 червня 2003 року. Вартість об'єкта лізингу та відсотки оплачуються лізингоодержувачем на умовах, в терміни та в розмірах, визначених в графіку лізингових платежів (додаток №1).

Сторонами складено графік лізингових платежів, який оформлено в додатку №1 до додаткової угоди від 28.05.2003 (надалі - Графік лізингових платежів) (том 3, а.с. 89).

В матеріалах справи відсутні відомості про виконання малим підприємством "Сніжинка" умов Договору фінансового лізингу, починаючи з 18.08.1998 (дати акту передачі основних засобів у фінансовий лізинг) до 28.05.2003 (дати внесення змін до Договору фінансового лізингу).

Згідно Графіку лізингових платежів, у малого підприємства "Сніжинка" виник обов'язок зі сплати лізингових платежів, починаючи з 01 червня 2003 року в сумі 1'312,00 грн. щомісячно (повернення частки вартості об'єкта лізингу), а також суми відсотків. Отже, за період з червня 2003 року по серпень 2004 року у малого підприємства "Сніжинка" виник обов'язок зі сплати 22'844,32 грн. лізингових платежів, в тому числі 19'693,53 грн. повернення частки вартості об'єкта лізингу та 3'150,79 грн. відсотків.

У матеріалах справи наявні копії платіжних доручень про сплату лізингових платежів на загальну суму 24'945,13 грн.: 1) №18 від 07.02.2003 на суму 1'312,90 грн. (том 2, а.с. 147); 2) №30 від 03.03.2003 на суму 1'312,90 грн. (том 2, а.с. 147); 3) №44 від 01.04.2003 на суму 1'312,90 грн. (том 2, а.с. 148); 4) №72 від 04.06.2003 на суму 1'312,90 грн. (том 2, а.с. 148); 5) №96 від 01.07.2003 на суму 1'312,90 грн. (том 2, а.с. 149); 6) №116 від 05.08.2003 на суму 1'312,90 грн. (том 2, а.с. 149); 7) №131 від 02.09.2003 на суму 1'312,90 грн. (том 2, а.с. 150); 8) №144 від 01.10.2003 на суму 1'312,90 грн. (том 2, а.с. 150); 9) №167 від 04.11.2003 на суму 1'312,90 грн. (том 2, а.с. 151); 10) №195 від 02.12.2003 на суму 1'312,90 грн. (том 2, а.с. 151); 11) №212 від 08.01.2004 на суму 1'312,90 грн. (том 2, а.с. 152); 12) №22 від 02.02.2004 на суму 1'312,90 грн. (том 2, а.с. 152); 13) №52 від 04.03.2004 на суму 1'312,90 грн. (том 2, а.с. 153); 14) №71 від 05.04.2004 на суму 1'312,90 грн. (том 2, а.с. 153); 15) №92 від 07.05.2004 на суму 1'312,90 грн. (том 2, а.с. 155); 16) №116 від 01.06.2004 на суму 1'312,90 грн. (том 2, а.с. 155); 17) №174 від 06.07.2004 на суму 1'312,90 грн. (том 2, а.с. 154); 18) №221 від 03.08.2004 на суму 1'312,90 грн. (том 2, а.с. 154); 19) №243 від 27.08.2004 на суму 1'312,93 грн. (том 2, а.с. 156). За період з лютого 2003 року по квітень 2003 року малим підприємством "Сніжинка" сплачено 3'938,70 грн., а за період з червня 2003 року по серпень 2004 року - 21'006,43 грн.

Отже, малим підприємством "Сніжинка" не доведено виконання у повному обсязі умов додаткової угоди від 28.05.2003 та погодженого графіку сплати лізингових платежів.

Мале підприємство "Сніжинка" зверталося до БТІ з листом №2 від 2004 року (вх. №793/02 від 02.03.2004) з проханням зареєструвати придбане приміщення за адресою: місто Львів, вулиця Городоцька, 371, та виготовити технічну документацію (том 4, а.с. 99).

Згідно довідки №04-364 від 20.04.2006, виданої Банком мале підприємство "Сніжинка" провело оплату лізингових платежів за договором фінансового лізингу №1 від 11.08.1998 згідно з графіком лізингових платежів (том 2, а.с. 137).

Мале підприємство "Сніжинка" повторно звернулося до БТІ із заявою від 22.04.2016 про виготовлення технічного паспорта на Будівлю складу. З аналогічною заявою мале підприємство "Сніжинка" зверталася в липні 2016 року (вх. №Ю1588 від 20.07.2016).

Між Банком в особі директора Львівської філії ОСОБА_8 та малим підприємством "Сніжинка" укладено договір від 25.04.2006 відчуження об'єктів нерухомого майна за договором фінансового лізингу (надалі - Договір від 25.04.2006). За цим договором акціонерне товариство "Український інноваційний банк" передає Будівлю складу у власність малого підприємства "Сніжинка", з огляду на виконання останнім всіх умов договору лізингу. Договір від 25.04.2006 підписано акціонерним товариством "Український інноваційний банк" в особі директора Львівської філії ОСОБА_8 (ідентифікаційний код НОМЕР_1).

На виконання умов цього договору малому підприємству "Сніжинка" передано, зокрема, Будівлю складу за актом прийому-передачі від 25.04.2006 (том 1, а.с. 29), який є додатком до Договору від 25.04.2006, підписаний АТ "Укрінбанк", Львівська філія, в особі ОСОБА_8 (ідентифікаційний код 05839888).

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно №65728120 від 12.08.2016 (том 1, а.с. 30), державним реєстратором - приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дякович Мирославою Михайлівною, прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.05.2016, індексний номер 29666414, про державну реєстрацію права власності на будівлю металевого складу загальною площею 499,2 м2 за адресою: Львівська область, місто Львів, вулиця Городоцька, будинок 371. Це рішення прийнято на підставі: Договору фінансового лізингу, додаткової угоди від 31.12.1998, акту передачі основних засобів у фінансовий лізинг від 18.08.1998, Договору від 25.04.2006, Акту прийому-передачі від 25.04.2006.

Сторонами не було надано додаткової угоди від 31.12.1998.

Відповідачем-1 самостійно проведено експертизу оригіналів документів, про що представлено висновок експерта №1114 криміналістичної експертизи з дослідження підписів, складений 19.03.2018 за заявою повноважного представника Гая О.О. (том 3, а.с. 148-151).

За заявою малого підприємства "Сніжинка" судовим експертом Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз Кучинською В.О. складено висновок експерта №1114 від 19.03.2018 (том 3, а.с. 148-151), який відповідачє вимогам ч.ч. 6, 7 ст. 98 ГПК України. За наслідками проведення експертного дослідження судовим експертом зроблено висновок про те, що підписи від імені ОСОБА_8 на Договорі фінансового лізингу, акті передачі основних засобів (додаток №2) від 18.08.1998 та Договорі від 25.04.2006 виконано одною особою.

На підставі ухвали слідчого судді Залізничного районного суду міста Львова від 21.05.2018, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 15.05.2018 №0000765, судовим експертом Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України складено висновок експерта від 18.06.2018 №6/328 (том 3, а.с. 165-172). За наслідками проведення експертного дослідження судовим експертом зроблено такі висновки: 1) підпис на 5-му аркуші Договору фінансового лізингу №1 від 11.08.1998 виконаний не ОСОБА_8, а іншою особою (пункт 1 резолютивної частини висновку); 2) підпис зі зворотної сторони 5-го аркуша, який міститься на паперовій бірці з відтиском печатки "Львівська філія УКРІНБАНК" договору фінансового лізингу №1 від 11.08.1998, виконаний не ОСОБА_8, а іншою особою; 3) усі підписи, виконані від імені ОСОБА_8 в Акті передачі основних засобів у фінансовий лізинг від 18.08.1998, виконано не ОСОБА_8, а іншою особою (пункти 3-6 резолютивної частини висновку); 4) підпис, виконаний від імені ОСОБА_8 в договорі відчуження об'єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу від 25.04.2006, виконано не ОСОБА_8, а іншою особою (пункт 7 резолютивної частини висновку); 5) підпис, виконаний ОСОБА_8 в додатковій угоді до договору фінансового лізингу №01 від 11.08.1998, виконано ОСОБА_8 (пункт 8 резолютивної частини висновку); 6) підпис, виконаний у графіку лізингових платежів МП "Сніжинка" (Додаток №1 до додаткової угоди від 28.05.2003), виконано ОСОБА_8 (пункт 9 резолютивної частини висновку); 7) експерту на вдалося вирішити питання стосовно можливого виконання однією особою підпису ОСОБА_9 на договорі фінансового лізингу №1 від 11.08.1998, додатку №2 від 18.08.1998 "Акт передачі основних засобів у фінансовий лізинг".

Таким чином, колишній керівник Львівської філії Банку не підписував Договору фінансового лізингу, Акту передачі основних засобів у фінансовий лізинг від 18.08.1998, Договору від 25.04.2006. У той же час встановлено, що колишній керівник Львівської філії Банку підписував додаткову угоду від 28.05.2003 до договору фінансового лізингу №01 від 11.08.1998 та Графік лізингових платежів.

На підставі ухвали слідчого судді Залізничного районного суду міста Львова від 26.06.2018, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 12.02.2018 №0000791, судовим експертом Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України складено висновок експерта від 16.07.2018 №6/361 (том 3, а.с. 244-254). За наслідками проведення експертного дослідження судовим експертом зроблено такі висновки: 1) два підписи від імені ОСОБА_9, які містяться в Договорі фінансового лізингу №1 від 11.08.1998, виконані не ОСОБА_9, а іншою особою; 2) одинадцять підписів від імені ОСОБА_9, які містяться в додатку №2 до Договору (акт передачі основних засобів у фінансовий лізинг від 18.08.1998), виконані не ОСОБА_9, а іншою особою.

Отже, колишній керівник малого підприємства "Сніжинка" не підписував ні Договору фінансового лізингу, ні акту від 18.08.1998.

На підставі ухвали слідчого судді Залізничного районного суду міста Львова від 26.06.2018, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 12.02.2018 №0000791, судовим експертом Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України складено висновок експерта від 16.07.2018 №6/362 (том 3, а.с. 258-269). За наслідками проведення експертного дослідження судовим експертом зроблено такі висновки: 1) тринадцять відтисків круглої печатки малого підприємства "Сніжинка", які наявні в договорі фінансового лізингу №1 від 11.08.1998 та в акті передачі основних засобів у фінансовий лізинг від 18.08.1998 (додаток №2 до Договору), нанесені не круглою печаткою малого підприємства "Сніжинка", вільні зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження; 2) тринадцять відтисків круглої печатки АТ "Укрінбанк Львівська філія", які наявні в договорі фінансового лізингу №1 від 11.08.1998 та в акті передачі основних засобів у фінансовий лізинг від 18.08.1998 (додаток №2 до Договору), нанесені не круглою печаткою АТ "Укрінбанк Львівська філія", вільні зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницьке виробниче підприємство "Джерело" подано до суду за клопотанням №23/01-1 від 23.01.2018 (вх. №2291/18 від 23.01.2018) заяву ОСОБА_8 (том 2, а.с. 189). Ця заява посвідчена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Майхер О.Л. 20.12.2017. У цій заяві, яка адресована Господарському суду Львівської області, ОСОБА_8 стверджував, що між сторонами дійсно існували відносини лізингу, проте мале підприємство "Сніжинка" порушувало умови договору в частині своєчасності внесення лізингових платежів. Повідомлено, що ОСОБА_8 не вчинялися підписи на договорі фінансового лізингу №1 від 11.08.1998, додатку №2 "Акт передачі основних засобів у фінансовий лізинг", договорі відчуження об'єктів нерухомого майна від 25.04.2006 по договору фінансового лізингу. Не може остаточно стверджувати про автентичність підпису на додатковій угоді від 28.05.2003 та додатку №1 до додаткової угоди від 28.05.2003 до договору фінансового лізингу №1 від 11.08.1998. Ця заява не містить відомостей про попередження про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів.

Малим підприємством "Сніжинка" подано до суду за клопотанням від 30.05.2018 (вх. №19361/18 від 30.05.2018) заяву ОСОБА_8 від 14.11.2017 (том 3, а.с. 152-153). В цій заяві, яка адресована Господарському суду Львівської області, підтверджено факт укладення договору фінансового лізингу від 11.08.1998, а також факт повного виконання малим підприємством "Сніжинка" взятих на себе зобов'язань. Зазначена заява не є нотаріально посвідченою. Подана заява не містить підтвердження свідка про обізнаність зі змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з'явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень та не посвідчена нотаріусом.

Початково право власності на Будівлю складу було зареєстровано БТІ за приватним підприємством "Нива-Львів" на підставі рішення Постійно діючого Третейського суду при українському національному комітеті Міжнародної Торгової Палати від 05.02.2009 (том 4, а.с. 35-41).

Між приватним підприємством "Львівський тесля" та товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницьке виробниче підприємство "Джерело" укладено договір купівлі-продажу від 21.12.2009 (том 1, а.с. 31-32). Цей договір посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Грень Н.М. За умовами цього договору продавець передає у власність за плату покупцю (позивач у справі), а покупець приймає у власність належну продавцю на праві приватної власності будівлю ангар-складу. Право власності на цей об'єкт належить продавцю на підставі Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" №24860280, реєстраційний №27628337 від 21.12.2009. За цим документом продавець є власником Будівлі складу.

З огляду на укладення цього договору обласним БТІ зареєстровано право власності на цей об'єкт нерухомого майна за позивачем, про що видано Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер витягу 24885243 від 23.12.2009, реєстраційний номер 27628337 (том 1, а.с. 32 на звороті). Таким чином, станом на час проведення державної реєстрації права власності за малим підприємством "Сніжинка" у 2016 році, за позивачем уже було зареєстровано право власності на Будівлю складу.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано заяву малого підприємства "Сніжинка" про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при українському національному комітеті Міжнародної Торгової Палати від 05.02.2009 у справі №10-47/09 за позовом приватного підприємства "Нива-Львів" до товариства з обмеженою відповідальністю "Шрифт" за участю третьої особи: ОКП ЛОР "БТІ та ЕО", при визнання дійсним договору купівлі-продажу, визнання права власності за приватним підприємством "Нива-Львів" на Будівлю складу, та зобов'язання ОКП ЛОР "Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки" зареєструвати право власності за приватним підприємством "Нива-Львів" на цей об'єкт нерухомості та видати витяг з реєстру прав власності (Справа №914/2167/16).

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 26.09.2016 №914/2167/16 (том 1, а.с. 93-101) заяву малого підприємства "Сніжинка" задоволено, скасовано рішення Постійно діючого Третейського суду при українському національному комітеті Міжнародної Торгової Палати від 05.02.2009 у справі №10-47/09. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.05.2017 зазначену вище ухвалу місцевого господарського суду залишено без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Постановою Вищого господарського суду України від 30.08.2017 залишено без змін постанову суду апеляційної інстанції.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов малого підприємства "Сніжинка" до товариства з обмеженою відповідальністю "Шрифт", приватного підприємства "Львівський тесля", товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницьке виробниче підприємство "Джерело" про: визнання недійсними договорів купівлі-продажу №5/3 від 15.05.2001, від 03.07.2009, за якими право власності на спірне майно набуло приватне підприємство "Львівський тесля"; витребування на свою користь з володіння та користування спірного майна (Справа №914/3162/16).

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 12.07.2017 №914/3162/16 провадження у справі було зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Львівського окружного адміністративного суду в адміністративній справі №813/1844/17.

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду подано адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницьке виробниче підприємство "Джерело" до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Дякович М.М., за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, малого підприємства "Сніжинка", про визнання протиправним та скасування рішення відповідача про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 29664096 від 19.05.2016 року про реєстрацію права власності на Будівлю складу; скасування запису №14570938, внесеного 19.05.2016 відповідачем про державну реєстрацію за малим підприємством "Сніжинка" права власності на Будівлю складу, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01 (Справа №813/1844/17).

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.03.2018 №813/1844/17 адміністративний позов задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Дякович Мирослави Михайлівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 29664096 від 19.05.2016 року; скасовано запис №14570938, внесений 19.05.2016 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дякович Мирославою Михайлівною про державну реєстрацію за малим підприємством "Сніжинка" права власності на об'єкт нерухомого майна за адресою: Львівська область, місто Львів, вулиця Городоцька, будинок 371, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 15.03.2018 зазначене вище суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Як убачається з судового провадження у справі №914/3162/16, де мале підприємство "Сніжинка" є позивачем, предметом спору у справі №914/3162/16 є, в тому числі, витребування Будівлі складу з чужого незаконного володіння. Зазначене свідчить про те, що відповідач-1 не володіє фактично спірним майном.

7. Норми права та мотиви, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови, висновки суду.

Апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним (нікчемним) договору від 25.04.2006 відчуження об'єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу, укладеного між Акціонерним товариством "Український інноваційний банк" в особі директора Львівської філії та МП "Сніжинка", а тому згідно ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Спір між Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницьке виробниче підприємство "Джерело" та Малим підприємством "Сніжинка" виник з огляду на відсутність державної реєстрації права власності на Будівлю складу до 2009 року, коли вперше така реєстрація була проведена та видано свідоцтво про право власності приватному підприємству "Нива-Львів".

Предметом спору у цій справі є вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-дослідницьке виробниче підприємство "Джерело" визнати недійсним Договір від 25.04.2006, оскільки такий порушує його законний інтерес, що виник на підставі видачі компетентним державним органом Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №24885243 від 23.12.2009 на Будівлю складу. Цей витяг станом на час вирішення спору є чинним та посвідчує право власності позивача на спірний об'єкт, однак не є правовстановлюючим документом.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (ч.1, п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Згідно з ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.ч. 2, 3 ст. 215 ЦК України).

Підстави визнання правочину недійсним визначено ст.215 ЦК України, відповідно до якої підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч.ч.1, 2, 3, 5,6 ст.203 ЦК України).

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Отже, позивачем при зверненні до суду з вимогами про визнання правочину (договору) недійсним повинно бути доведено наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання договорів недійсними, а також наявність у позивача порушеного права чи інтересу в результаті укладення спірного правочину.

Між Акціонерним товариством "Український інноваційний банк" в особі директора Львівської філії ОСОБА_8 та Малим підприємством "Сніжинка" було укладено договір від 25.04.2006 відчуження об'єктів нерухомого майна за договором фінансового лізингу. За цим договором акціонерне товариство "Український інноваційний банк" передає Будівлю складу у власність Малого підприємства "Сніжинка", з огляду на виконання останнім всіх умов договору лізингу. Договір від 25.04.2006 підписано акціонерним товариством "Український інноваційний банк" в особі директора Львівської філії ОСОБА_8 (ідентифікаційний код НОМЕР_1).

Попередньо Між Банком в особі директора Львівської філії ОСОБА_8 та Малим підприємством "Сніжинка" укладено договір фінансового лізингу від 11.08.1998 №1 (надалі - Договір фінансового лізингу) (том 1, а.с. 23-25), за умовами цього договору лізингодавець передає лізингоодержувачу на умовах лізингу у строкове платне володіння та користування з правом викупу певне майно.

Попри встановлений факт непідписання цього договору та акту передачі основних засобів, суд вважає, що сторонами схвалено такі правочини на підставі укладених додаткової угоди від 28.05.2003 та додатку №1 до цієї додаткової угоди.

На виконання умов цього договору Малому підприємству "Сніжинка" за актом передачі основних засобів у фінансовий лізинг (том 1, а.с. 26-27) 18.08.1998 передано, зокрема, Будівлю складу.

Згідно ст. 1 Закону №723/97- ВР (в редакції станом на час укладення Договору фінансового лізингу) лізинг - це підприємницька діяльність, яка спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів і полягає в наданні лізингодавцем у виключне користування на визначений строк лізингоодержувачу майна, що є власністю лізингодавця або набувається ним у власність за дорученням і погодженням з лізингоодержувачем у відповідного продавця майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів.

Фінансовий лізинг - це договір лізингу, в результаті укладення якого лізингоодержувач на своє замовлення отримує в платне користування від лізингодавця об'єкт лізингу на строк, не менший строку, за який амортизується 60 відсотків вартості об'єкта лізингу, визначеної в день укладення договору. Сума відшкодування вартості об'єкта лізингу в складі лізингових платежів за період дії договору фінансового лізингу повинна включати не менше 60 відсотків вартості об'єкта лізингу, визначеної в день укладення договору. Після закінчення строку договору фінансового лізингу об'єкт лізингу, переданий лізингоодержувачу згідно з договором, переходить у власність лізингоодержувача або викуповується ним за залишковою вартістю (ст. 4 Закону №723/97- ВР в редакції станом на час укладення Договору фінансового лізингу).

У договорі фінансового лізингу може передбачатися право викупу об'єкта лізингу лізингоодержувачем після закінчення або до закінчення строку договору, але не раніше строку, протягом якого амортизується 60 відсотків вартості об'єкта лізингу, визначеної в день укладення договору лізингу. Право власності на об'єкт фінансового лізингу набувається лізингоодержувачем після сплати повної вартості об'єкта лізингу відповідно до умов договору лізингу та законодавства України (ч. 2 ст. 10 Закону №723/97- ВР в редакції станом на час укладення Договору фінансового лізингу).

Право викупу об'єкта лізингу передбачене пункт 1.1 Договору фінансового лізингу.

Згідно з п. 2.4 Договору фінансового лізингу право власності на об'єкт лізингу переходить до лізингоодержувача в результаті настання однієї з таких подій: сплата лізингоодержувачем всіх платежів, зазначених в додатку №1 та №2 до цього договору, або дострокова сплата викупної вартості об'єкта лізингу, яка визначається як різниця між договірною вартістю об'єкта лізингу та сплачених на дату викупу сум відшкодування викупної вартості об'єкта лізингу. Виконання цього пункту можливе з моменту від дати передачі об'єкта лізингу лізингоодержувачу за умови оплати лізингоодержувачем не менше 75% загальної суми лізингових платежів.

Відповідно до п. 2.5 Договору фінансового лізингу передбачено, що перехід права власності на об'єкт лізингу оформлюється підписанням між лізингодавцем та лізингоодержувачем договору про перехід права власності на об'єкт лізингу. Лізингодавець протягом 10 (десяти) робочих днів з дати настання обставин, які спричинили перехід права власності на об'єкт лізингу до лізингодержувача, повинен скерувати лізингоодержувачу підписаний та скріплений печаткою договір про перехід права власності на об'єкт лізингу.

З врахуванням того, що додаткова угода від 28.05.2003 року визначила взаємні права та обов'язки її сторін після 01.01.2004 та відповідно Договір фінансового лізингу діяв після 01.01.2004, а тому на правовідносини сторін цього договору з 01.01.2004 поширювалися правила, визначені ЦК України.

На правовідносини, що складаються між сторонами договору лізингу щодо одержання лізингодавцем лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність лізингоодержувача, поширюються загальні положення про купівлю-продаж. Статтею 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, встановлену в договорі. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. Зазначені висновки спростовують твердження відповідача-1 про те, що договір фінансового лізингу не є змішаним.

Оскільки, що останній лізинговий платіж, представлений відповідачем 1, здійснено 27.08.2004, то перехід права власності в будь-якому випадку не міг виникнути раніше цієї дати.

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" було ухвалено 01.07.2004, а опубліковано в газеті "Голос України" - 03.08.2004. Таким чином, лізингоодержувач міг набути (зареєструвати) право власності на об'єкт нерухомого майна за Договором фінансового лізингу за правилами, встановленими цим законом (в частині реєстрації права власності).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що на відносини сторін Договору фінансового лізингу в частині переходу права власності на об'єкт лізингу поширюються правила, встановлені самим договором, Цивільним кодексом України, Законом України "Про фінансовий лізинг" (в редакції закону від 11.12.2003), Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень"

Положення ЦК України та Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" визначали необхідність нотаріального посвідчення договору, який опосередковує перехід права власності на об'єкт нерухомого майна. Саме спірний договір був однією з підстав для реєстрації права власності приватним нотаріусом.

Судовим експертом Львівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, на підставі ухвали слідчого судді Залізничного районного суду міста Львова від 21.05.2018, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань 15.05.2018 №0000765, складено висновок експерта від 18.06.2018 №6/328 (том 3, а.с. 165-172), де вказано, що підпис, виконаний від імені ОСОБА_8 в договорі відчуження об'єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу від 25.04.2006, виконано не ОСОБА_8, а іншою особою (пункт 7 резолютивної частини висновку).

Таким чином, спірний Договір від 25.04.2006 було підписано від імені повноважних представників іншими невідомими особами.

Зазначені обставини в сукупності є підставою для визнання Договору від 25.04.2006 недійсним (нікчемним) як такий, що не посвідчений нотаріально та вчинений за відсутності належного волевиявлення.

Щодо наведених у апеляційній скарзі заперечень на ухвалу Господарського суду Львівської області від 06.11.2018 року.

Згідно з ст. 254 ГПК України ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Відповідно до ч. 3. ст. 255 ГПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

У матеріалах справи наявні висновки експерта №6/328, №6/361 та №6/362, такі складені на підставі ухвал Залізничного районного суду міста Львова у справі №462/980/18 від 21.05.2018 та від 26.06.2018, а процесуальний кодекс не визначає, що висновок експерта для набуття відповідного статусу може бути наданий лише за мотивованою ухвалою саме господарського, а не будь-якого іншого, суду.

Колегія суддів погоджується з доводами позивача, що експертиза проведена у кримінальному провадженні за ухвалою суду є судовою і її висновки повинні оцінюватися господарським судом у сукупності з іншими доказами відповідно до вимог ст. 86, 104 ГПК України. У свою чергу клопотання про витребування доказів, було зумовлене клопотанням про призначення експертизи, а з урахуванням відсутності підстав для призначення експертизи таке клопотання також обгрунтовано відхилено судом.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позову, визнання недійсним (нікчемним) договору від 25.04.2006 відчуження об'єктів нерухомого майна по договору фінансового лізингу, укладений між Акціонерним товариством "Український інноваційний банк" в особі директора Львівської філії та МП "Сніжинка".

Згідно ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвеція) зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України», no. 4241/03, від 28.10.2010 року).

Доводи, викладені скаржником у апеляційній скарзі, спростовуються вищенаведеними аналізом матеріалів справи та нормами матеріального і процесуального права, через що його апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

8. Судові витрати.

Згідно п.п. 1, 2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судові витрати за розгляд апеляційної скарги слід покласти на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 252, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 13.12.2018 року у цій справі без змін.

2. Судові витрати покласти на МП "Сніжинка".

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Повний текст постанови складено 03.05.2019р.

Головуючий суддя Дубник О.П.

Суддя Галушко Н.А.

Суддя Желік М.Б.