ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2019 р. Справа№ 910/14697/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Суліма В.В.

Дідиченко М.А.

при секретарі судового засідання Мовчан А.Б.,

за участю представників:

від позивача - Сечко С.В., адвокат, довіреність № 38/18 від 10.01.19;

від відповідача - Магурський О.П., довіреність № б/н від 08.08.16,

розглянувши апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Бойка Віталія Сергійовича на рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2019 у справі №910/14697/18 (суддя Пінчук В.І., повний текст складено - 08.02.2019) за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" до Фізичної особи - підприємця Бойка Віталія Сергійовича про стягнення 273 535,72 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "АХА Страхування" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Фізичної особи - підприємця Бойка Віталія Сергійовича 273 535,72 грн. страхового відшкодування.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 31.01.2019 у справі №910/14697/18 позов задоволено повністю; вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 273 535,72 грн. страхового відшкодування.

При ухваленні даного рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є відповідальною особою за завдані збитки, оскільки ним не було забезпечено збереження вантажу, а позивач, в свою чергу, у зв'язку зі здійсненням страхового відшкодування страхувальнику набув право зворотної вимоги до Фізичної особи - підприємця Бойка Віталія Сергійовича.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2019 у справі №910/14697/18 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на виникнення між сторонами правовідносин суброгації, а не регресу, які в свою чергу регулюються нормами ст.993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування".

При цьому, посилаючись на наведене, скаржник вважає, що початок перебігу строку позовної давності починається саме з моменту виникнення страхового випадку (з 06.09.2017) та вказує про те, що дата звернення позивача із позовом визначається не датою поштового відправлення позовної заяви, а датою реєстрації цієї заяви у суді.

Також, апелянт вказує про невідшкодування ТОВ "Успот ЛТД" шкоди на користь ПП "МакДональдз Юкрейн ЛТД".

Представник апелянта - відповідача у справі в судовому засіданні підтримав вимоги за апеляційною скаргою.

Позивач у справі в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" (страховиком) та товариством з обмеженою відповідальністю "Успот ЛТД" (страхувальником) 15.05.2017 р. було укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності перед третіми особами (договірна відповідальність щодо вантажів) № 2017060/FR.

Предметом вказаного договору є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з відшкодуванням збитків, завданих вантажу, товару на зберіганні або такому, що з інших підстав знаходиться у віданні страхувальника (п.п.8.1 п.8 Договору).

Згідно п.п. 8.2 п.8 Договору в межах договору застрахована діяльність страхувальника по перевезенню вантажів, експедирування, вантажно - розвантажувальних робіт, перевірці, складуванню, пакуванню, обліку та зберіганню товарів, які належать третім особам і знаходяться в складських комплексах страхувальника за договорами зберігання, оренди, надання складських послуг, надання логістичних послуг.

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Успот ЛТД" (замовник) та фізичною особою - підприємцем Бойком Віталієм Сергійовичем (перевізником) 15.03.2016 р. було укладено договір перевезення № 4 -15/03/16.

Відповідно до умов вказаного договору відповідач зобов'язався надати послуги з перевезення вантажів транспортним засобом по території України, згідно заявок замовника.

Замовник - товариство з обмеженою відповідальністю "Успот ЛТД" 01.09.2017 р. направив перевізнику - фізичній особі - підприємцю Бойку Віталію Сергійовичу заявку №69DPD на перевезення вантажу (замороженого/ охолодженого товару), дата завантаження 05.09.2017 р., місце завантаження: с. Требухів, вул. Броварська, 56, дата розвантаження 06.09.2017 р., місце розвантаження: м. Дніпро, вул. Малиновського 140, температура перевезення замороженого вантажу: від -18 до -25 градусів; охолодженого товару: від +1 до + 4 градусів; перевезення повинно здійснюватись автомобілем АІ4159ЕН/АІ9771ХК, водій Рева А.А.

Згідно товарно - транспортної накладної № 0.09.2017 р. в автомобіль АІ4159ЕН/АІ9771ХК (водій Рева А.А.) було завантажено вантаж: овочеві вироби (згідно накладної №УСП00011324 від 05.09.2017 р.), вантажовідправник: ТОВ " Успот ЛТД ", пункт навантаження: Київська область, с. Требухів, вул. Броварська, 56, вантажоодержувач: ТОВ "Успот ЛТД", пункт розвантаження: м. Дніпро, вул. Малиновського, 140.

Також, 05.09.2017 р., згідно товарно - транспортної накладної № 000018016 в автомобіль АІ4159ЕН/АІ9771ХК (водій Рева А.А.) було завантажено вантаж: продукти харчування в асортименті (згідно накладної № УСП00011322 від 05.09.2017 р.), вантажовідправник: ТОВ "Успот ЛТД", пункт навантаження: Київська область, с. Требухів, вул. Броварська, 56, вантажоодержувач: ТОВ "Успот ЛТД", пункт розвантаження: м. Дніпро, вул. Малиновського, 140.

Крім цього, 05.09.2017 р., згідно товарно - транспортної накладної №000018015 в автомобіль АІ4159ЕН/АІ9771ХК (водій Рева А.А.) було завантажено вантаж: пром. товари в асортименті (згідно накладної № УСП00011323 від 05.09.2017 р.), вантажовідправник: ТОВ "Успот ЛТД", пункт навантаження: Київська область, с. Требухів, вул. Броварська, 56, вантажоодержувач: ТОВ "Успот ЛТД ", пункт розвантаження: м. Дніпро, вул. Малиновського, 140.

В ході здійснення перевезення, частина вантажу була втрачена в результаті несанкціонованого проникнення невідомих осіб до кузову автомобіля АІ4159ЕН/АІ9771ХК.

Згідно пояснень водія Реви A.A. під час доставки товару за маршрутом с. Требухів - м. Дніпро, на зупинці в с. Решетилівка при перевірці температурного режиму о 00:20 годин, пломба була присутня, а на наступній зупинці - в с. Красне о 01:40 годині водій виявив відсутність пломби. При відкриванні дверей рефрижератора кількість палет відповідала завантаженому.

У пункті розвантаження, комісією у складі представників вантажоотримувача та перевізника, було проведено огляд вантажу, який прибув 06.09.2017 р., в автомобілі АІ4159ЕН/А19771ХК, на ДЦ Дніпро. По результатам огляду комісією, встановлено, що в транспортному засобі відсутні:

3176.018 Рушник паперовий ДИВО 20*2 -3 упаковки;

Піддон із даним товаром знаходився першим, відразу біля дверей автомобіля.

Під час вивантаження автомобіля виявлені інші ознаки проникнення всередину полупричепу:

01007 - 111 Кава натуральна смажена в зернах McCounter 8x1 кг, розкритий 1 ящик, на ящику сліди взуття, товар з ящика не пропав. На ящиках з кофе близько 5 слідів. На одному із ящиків є забруднення коричневого кольору, невідомого походження.

02589.366.000 Жир кулінарний "Фритюрний ". На палеті з жиром сторонніх слідів не виявлено.

02303.016.000 Сир плавлений Еммєнталь. На палеті з сиром є близько 6 слідів від взуття, в результаті чого роздавлені 4 ящика.

00018.498.000 Салат качанний "Айсберг" свіжий нарізаний смужками 8х1 кг. На одній із палет виявлений ящик з роздавленим 1 балком. На другой палеті виявлений ящик з роздавленими 4 балками.

07281.000.000 Соус "Український" Розрізані ножем 2 ящика, на одному із цілих ящиків є сліди взуття.

Разом, загальна сума збитку становила 290574,58 грн.

Згідно листа покупця - ПП "МакДональдз Юкрейн ЛТД" від 06.09.2017 р. останній відмовив ТОВ "Успот ЛТД" у прийнятті пошкодженого товару на реалізацію та виставив зобов'язання утилізувати вказаний товар.

Згідно акту № 0000188 здачі приймання робіт (надання послуг) від 18.09.2018 р. за утилізацію небезпечного товару, ТОВ "Успот ЛТД" сплатив на користь ТОВ "Українська утилізаційна компанія" кошти в розмірі 7076,41 грн.

Враховуючи те, що майнові інтереси ТОВ "Успот ЛТД", пов'язані з відшкодуванням збитків, завданих вантажу, товару були застраховані за договором добровільного страхування цивільної відповідальності перед третіми особами (договірна відповідальність щодо вантажів) № 2017060/FR від 15.05.2017 р., страхувальник звернувся до страховика - приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "АХА Страхування" з заявою про подію, що має ознаки страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

Позивачем вказана подія була визнана страховим випадком (Страховий Акт від 31.10.2017 №АХА2238125) та здійснено розрахунок страхового відшкодування, згідно якого його розмір склав 273 535,72 грн.

Позивачем було здійснено страхове відшкодування на користь ТОВ "Успот ЛТД" у розмірі 273 535,72 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 02.11.2017 р. № 385672.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що саме відповідач є відповідальною особою за завдані збитки, оскільки ним не було забезпечено збереження вантажу, а позивач, в свою чергу, у зв'язку зі здійсненням страхового відшкодування страхувальнику набув право зворотної вимоги до Фізичної особи - підприємця Бойка Віталія Сергійовича.

Відповідно до частини1 статті 16 Закону України "Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути, зокрема, майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування) (статті 980 Цивільного кодексу України).

Страховим випадком, згідно з частиною 2 статті 8 Закону України "Про страхування" є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно зі статтею 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (стаття 25 Закону України "Про страхування").

Як вже вказувалося, позивачем було складено страховий акт від 31.10.2017 №АХА2238125, згідно якого подію визнано страховою та вирішено виплатити страхове відшкодування в розмірі 273 535,72 грн.

Позивачем було здійснено страхове відшкодування на користь ТОВ "Успот ЛТД" у розмірі 273 535,72 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 02.11.2017 р. № 385672.

Відповідно до статті 228 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.

Частиною 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Таким чином, після виплати на користь ТОВ "Успот ЛТД" страхового відшкодування у позивача виникло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи.

Стосовно доводів апелянта про виникнення між сторонами правовідносин суброгації, а не регресу, які в свою чергу регулюються нормами ст.993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування", слід зазначити наступне.

Так, ст.993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Основною характерною ознакою суброгації є збереження того зобов'язання, яке виникло із заподіяння шкоди і у зв'язку з яким було виплачене страхове відшкодування, й зміна в ньому кредитора.

Натомість регрес - право відповідальної особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким відповідальна особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв'язку з чим і виникло нове - пов'язане саме з регресною вимогою.

Незважаючи на те, що обидва правові інститути - регрес і суброгація - є різновидами права вимоги, вони не є тотожними поняттями, оскільки при суброгації відбувається зміна активного суб'єкта зі збереженням самого зобов'язання, тобто суброгацію можна розглядати як різновид сингулярного правонаступництва у страхуванні, а при регресі одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається.

Суброгація допускається тільки у договорах майнового страхування, а правовою підставою її застосування є ст. 993 Цивільного кодексу України і ст. 27 Закону України "Про страхування"; ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України визначає право зворотної вимоги (регресу), а право на подання регресного позову передбачено ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

При регресі страховик вправі задовольнити свою вимогу в повному обсязі, а у порядку суброгації страховик має право вимагати від особи, відповідальної за збитки, відшкодування суми в межах фактичних витрат.

Перебіг строку позовної давності при суброгації починається не з моменту виплати страхового відшкодування, а з моменту виникнення страхового випадку, адже відповідно до ст. 262 Цивільного кодексу України зміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

В свою чергу, відповідно до ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання, тобто з моменту виплати страхового відшкодування у даному випадку.

У даному випадку, позивачем, на підставі укладеного з ТОВ "Успот ЛТД" договору добровільного страхування цивільної відповідальності перед третіми особами (договірна відповідальність щодо вантажів) № 2017060/FR від 15.05.2017 р., було здійснено відшкодування збитків, завданих вантажу.

При цьому, предметом вказаного договору є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з відшкодуванням збитків, завданих вантажу, товару на зберіганні або такому, що з інших підстав знаходиться у віданні страхувальника (п.п.8.1 п.8 Договору), тобто вказаний договір не можна вважати договором майнового страхування.

В свою чергу, як вже було вказано, суброгація допускається тільки у договорах майнового страхування.

Таким чином, виплативши на користь ТОВ "Успот ЛТД" страхове відшкодування за договором немайнового страхування (страхування цивільної відповідальності), у позивача виникло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи.

Отже, висновок апелянта про те, що положення ст. 1191 Цивільного кодексу України не підлягають застосуванню до даних правовідносин, визнається колегією суддів необґрунтованим.

Статтею 909 Цивільного кодексу України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі.

За змістом статті 908 Цивільного кодексу України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 924 Цивільного кодексу України встановлено, перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало.

Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Судом встановлено, що часткова втрата та пошкодження вантажу сталися з вини відповідача, оскільки саме на останнього покладено обов'язок з його збереження з моменту прийняття вантажу до перевезення та до видачі його вантажоодержувачу.

При цьому, відповідач не заперечує факт часткової втрати та пошкодження вантажу.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Збитками в силу вимог статті 22 Цивільного кодексу України є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Господарський кодекс України збитками визначає витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також неодержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (стаття 224 ГК України).

Відповідно до статті 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності як відшкодування збитків необхідною є наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, а саме: протиправна поведінка; збитки; причинний зв'язок між протиправною поведінкою та завданими збитками; вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров'я тощо).

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

При цьому, саме на позивача покладено обов'язок доведення факту протиправної поведінки, розміру завданої шкоди та прямого причинного зв'язку між порушенням зобов'язання та шкодою.

Колегією суддів встановлено, що відповідачем не було збережено вантаж прийнятий ним до перевезення, доказів відсутності вини у невиконанні перевізником своїх зобов'язань по збереженню вантажу до суду не подано.

Таким чином, у зв'язку з незбереженням відповідачем вантажу, який йому було передано до перевезення, вантажовідправником було понесено збитки.

Стосовно доводів апелянта про невідшкодування ТОВ "Успот ЛТД" шкоди на користь ПП "МакДональдз Юкрейн ЛТД", слід зазначити, що вказана обставина жодним чином не може вплинути на результат вирішення даного спору, оскільки вказана особа була покупцем пошкодженого та часткового втраченого товару та відмовилася від його прийняття.

Враховуючи наведене, відповідачем не вказано, яку саме шкоду ТОВ "Успот ЛТД" повинно було відшкодувати ПП "МакДональдз Юкрейн ЛТД", з огляду на обставини неприйняття останнім пошкодженого товару, належного ТОВ "Успот ЛТД".

Відповідно внаслідок відмови покупця від прийняття пошкодженого товару (який згодом було утилізовано) та у зв'язку з його частковою втратою ТОВ "Успот ЛТД" були спричинені збитки, відшкодувавши які останньому позивач, в свою чергу, набув право зворотної вимоги до відповідача.

Враховуючи все вищенаведене, позовні вимоги є обґрунтованими.

Стосовно заяви відповідача про застосування строків позовної давності, слід зазначити наступне.

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Вказане зазначено у п. 2.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 10 від 29.05.2013 "Про деякі питання практики застосування позовної давності у вирішенні господарських спорів".

Крім цього у п. 2.3 цієї Постанови вказано, якщо позовні вимоги господарським судом визнано обґрунтованими, а стороною у справі заявлено про сплив позовної давності, то суд зобов'язаний застосувати до спірних правовідносин положення статті 267 ЦК України та вирішити питання про наслідки такого спливу (тобто або відмовити в позові у зв'язку зі спливом позовної давності, або, за наявності поважних причин її пропущення, - захистити порушене право, але в будь-якому разі вирішити спір з посиланням на зазначену норму ЦК України).

У даному випадку, оскільки колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог, підлягає застосуванню позовна давність.

Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

У Цивільному кодексі України встановлено як загальну, тривалістю у три роки (стаття 257), так і спеціальну позовну давність (стаття 258).

Згідно п. 6 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: у зв'язку з перевезенням вантажу, пошти (стаття 925 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу України за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Доводи апелянта про те, що початок перебігу строку позовної давності починається саме з моменту виникнення страхового випадку (з 06.09.2017), колегією суддів відхиляються, оскільки, як вже було вказано судом, між сторонами виникли правовідносини регресу, а не суброгації, а тому відповідно у даному випадку облік перебігу строку позовної давності слід проводити від дня виконання позивачем зобов'язання з оплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи.

Позивач 02.11.2017 р. виплатив страхове відшкодування страхувальнику в розмірі 273535,72 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 02.11.2017 р. № 385672.

Відповідно до частини першої статті 260 Цивільного кодексу України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу.

За приписами статті 253 цього ж Кодексу перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

При цьому, згідно із частиною першою статті 254 Цивільного кодексу України строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Отже, позовна давність тривалістю в один рік почала свій перебіг 03.11.2017 та сплила 05.11.2018 (оскільки 03.11.2018 та 04.11.2018 були вихідними днями).

Із наведеним позовом позивач звернувся до суду 01.11.2018, що підтверджується поштовою накладною, тобто без пропуску строку позовної давності.

Доводи апелянта про те, що дата звернення позивача із позовом визначається не датою поштового відправлення позовної заяви, а датою реєстрації цієї заяви у суді, колегією суддів відхиляються, оскільки з урахуванням положення ч. 7 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України днем подання позову слід вважати дату поштового штемпеля підприємства зв'язку, через яке надсилається позовна заява, і лише в разі подання її безпосередньо до господарського суду - дату реєстрації цієї заяви в канцелярії суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від від 06.11.2018 р. вказана позовна заява залишена без руху, в якій позивачу був встановлений строк для усунення недоліків позовної заяви.

Частиною 3 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

У зв'язку з тим, що позивач усунув недоліки позовної заяви у строки встановлені ухвалою суду від 06.11.2018 р., то вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду.

За наведених обставин, позивачем подано позов у даній справі в межах строку, встановленого п. 6 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України.

За наведених обставин, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Бойка Віталія Сергійовича залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 31.01.2019 у справі №910/14697/18 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - відповідача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено: 26.04.2019 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді В.В. Сулім

М.А. Дідиченко