ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року м. ОдесаСправа № 4/131-10
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: суддів секретар судового засідання Представники сторін: Від СТОВ «Краса» Від Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Богатиря К.В. Бєляновського В.В., Поліщук Л.В. Арустамян К.А. Бойко Н.П., довіреність № б/н, дата видачі: 01.01.18; Огородник Є.І., довіреність № 44, дата видачі: 09.01.19;
розглянувши апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Краса»
на ухвалу господарського суду Херсонської області
від01.03.2019року (суддя суду першої інстанції: Остапенко Т.А.; час і місце винесення ухвали: 01.03.2019 об 11:11, м. Херсон, вул. Театральна, 18, Господарський суд Херсонської області, зал судового засідання № 321)
у справі за позовом № 4/131-10 Публічного акціонерного товариства «Будівельно-монтажне управління № 8»
до про особа, дії якої оскаржуються:Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Краса» стягнення 739366,04 грн. Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 14.10.2010 року частково задоволено позовні вимоги ПАТ «Будівельно-монтажне управління № 8», та стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Краса» 453648грн. 40коп. основного боргу, 24028грн. 12коп. втрат від інфляції, 6916грн. 48коп. 3% річних, 4845грн. 93коп. витрат по сплаті державного мита та 154 грн. 68коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

За фактом набрання вищевказаним рішенням законної сили, Господарським судом Херсонської області 01.11.2010 р. видано наказ про його примусове виконання, який звернено стягувачом до виконання.

З 22.08.2018 року виконавче провадження знаходиться на виконанні Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (ВП № 53352051).

19.02.2019 року до суду надійшла скарга боржника - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Краса», в якій останній просить визнати незаконними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Огородника Є.І. щодо реалізації майна, на яке накладено арешт та прийняття висновку про вартість майна: нежитлової будівлі цеху по заморозці овочів та фруктів загальною площею 1037,3 кв.м, з прибудовою «а», прибудовою «а1», ганком «а2», ганком «а3», навісом «б», огорожею та спорудами № 1-4, що розташоване за адресою: Херсонська область, Каховський район, с. Чорноморівка, вул. Комплексна, 1-г, власником яких є СТОВ «Краса» від 24.01.2019 року, з порушенням строків повідомлення про оцінку майна та передачу майна на реалізацію; визнати недійсним та скасувати висновок Товариства з обмеженою відповідальністю «Сейв компані» від 24.01.2019 року про вартість майна.

Ухвалою Господарського суду Херсонської області від 01.03.2019 відмовлено в задоволенні скарги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Краса» в частині визнання незаконними дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Огородника Є.І. щодо реалізації майна, на яке накладено арешт та прийняття висновку про вартість майна: нежитлової будівлі цеху по заморозці овочів та фруктів загальною площею 1037,3 кв.м, з прибудовою «а», прибудовою «а1», ганком «а2», ганком «а3», навісом «б», огорожею та спорудами № 1-4, що розташоване за адресою: Херсонська область, Каховський район, с. Чорноморівка, вул. Комплексна, 1-г, власником яких є СТОВ «Краса» від 24.01.2019 року, з порушенням строків повідомлення про оцінку майна та передачу майна на реалізацію; закрито провадження за скаргою в частині вимог про визнання недійсним та скасування висновку Товариства з обмеженою відповідальністю «Сейвкомпані» від 24.01.2019 року про вартість майна, а саме: нежитлової будівлі цеху по заморозці овочів та фруктів загальною площею 1037,3 кв.м, з прибудовою «а», прибудовою «а1», ганком «а2», ганком «а3», навісом «б», огорожею та спорудами № 1-4, що розташоване за адресою: Херсонська область, Каховський район, с. Чорноморівка, вул. Комплексна, 1-г.

Вказана ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що державний виконавець, залучивши суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна, діяв відповідно до положень статей 18, 20, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно вимог цього ж Закону, визначив ціну продажу майна згідно зі складеним звітом про оцінку майна. Тому, безпідставними є аргументи скаржника в частині неправомірності дій державного виконавця щодо прийняття висновку про вартість майна нежитлової будівлі цеху по заморозці овочів та фруктів загальною площею 1037,3 кв.м, з прибудовою «а», прибудовою «а1», ганком «а2», ганком «а3», навісом «б», огорожею та спорудами № 1-4, що розташованого за адресою: Херсонська область, Каховський район, с. Чорноморівка, вул. Комплексна, 1-г.

Господарський суд зазначив, що оскільки доводи боржника не знайшли доказового підтвердження при розгляді скарги, відсутні підстави для задоволення скарги СТОВ «Краса» в частині визнання дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Огородника Є.І. щодо реалізації майна на яке накладено арешт та прийняття висновку про вартість майна: нежитлової будівлі цеху по заморозці овочів та фруктів загальною площею 1037,3 кв.м, з прибудовою «а», прибудовою «а1», ганком «а2», ганком «а3», навісом «б», огорожею та спорудами № 1-4, що розташоване за адресою: Херсонська область, Каховський район, с. Чорноморівка, вул. Комплексна, 1-г, власником яких є СТОВ «Краса» від 24.01.2019 року, з порушенням строків повідомлення про оцінку майна та передачу майна на реалізацію незаконними.

Щодо вимоги боржника про визнання недійсним та скасування висновку Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЙВ КОМПАНІ» від 24.01.2019 року про вартість майна суд першої інстанції зазначив, що висновок про вартість майна, як елемент звіту про оцінку майна, не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає висновки суб'єкта оціночної діяльності, отримані в процесі реалізації своєї практичної діяльності з визначених питань, отже не може бути оскаржений в судовому порядку.

19.03.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Краса» на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 01.03.2019, в якій апелянт просить скасувати ухвалу Господарського суду Херсонської області від 01.03.2019, прийняту за результатами розгляду скарги на дії органу Державної виконавчої служби, і ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги СТОВ «Краса».

Як на підставу викладених у скарзі вимог, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи; обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, органом ДВС не доведено; судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що ним було замовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Смарагд-Південь» незалежну оцінку спірного майна, та згідно отриманого висновку встановлено, що вартість майна в 6 разів більше ніж зазначено у висновку Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЙВ КОМПАНІ», який здійснено на замовлення ВДВС.

У апелянта викликає сумнів, що оцінювачем ТОВ «СЕЙВ КОМПАНІ» наступного дня після прийняття постанови про призначення суб'єкта оціночної діяльності, винесеної головним державним виконавцем Огородник Є.І. 23.01.2019 року, було здійснено візуальне натуральне обстеження об'єкта оцінки, визначено його технічний стан, фізичний знос конструкцій, опорядження комунікацій, вивчені ринки продажу та оренди об'єктів нерухомості в області.

Апелянт зауважує, що під час розгляду справи судом першої інстанції взагалі не було прийнято до уваги той факт, що постанову про призначення суб'єкта оціночної діяльності винесену головним державним виконавцем Огородник Є.І. 23.01.2019 року на адресу СТОВ «Краса» було відправлено лише 28 січня 2019 року, а звіт про оцінку майна було складено вже 24 січня 2019 року.

Також, апелянт зазначає, що постанову про призначення суб'єкта оцінки СТОВ «Краса» отримало 01.02.2019 року, в той же день державним виконавцем було затверджено звіт про оцінку, чим державний виконавець фактично позбавив права боржника на оскарження постанови про призначення суб'єкта оціночної діяльності.

Апелянт стверджує, що ані державний виконавець, ані оцінювач не проводили натурного огляду спірного нерухомого майна, а надані державним виконавцем відомості про об'єкт оцінки є неправдивими, суперечать матеріалам технічної інвентаризації, чим порушено вимоги Національного стандарту оцінки № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав».

Апелянт зазначає, що оцінювач керуючись недостовірними вихідними даними та без проведення візуального огляду об'єкту, обґрунтовуючи застосування порівняльного підходу оцінки майна використовував пропозиції продажу не подібного майна (аналоги), а іншого за цільовим призначенням, що призвело до суттєвого заниження реальної вартості нерухомого майна боржника.

Апелянт в апеляційній скарзі наголошує, що повідомлення про експертну оцінку майна № 1757/1 хоч і датовано 01.02.2019, проте, направлено було не на наступний день після дня отримання звіту про оцінку, як встановлено у ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», а лише 05.02.2019, про що свідчить копія конверту та роздруківка з офіційного веб-сайту Укрпошти за відстеженням поштового відправлення.

На думку апелянта, державний виконавець маючі дані про балансову вартість та інформацію про покращення, як замовник оцінки майна та особа, що має заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, керуючись ст. 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», повинен був призначити рецензування звіту про оцінку майна.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Краса» на ухвалу господарського суду Херсонської області від 01.03.2019року у справі № 4/131-10; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 15.04.2019; роз'яснено учасникам справи про їх право до 15.04.2019 подати до суду заяви чи клопотання стосовно призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення у справі спеціаліста, перекладача, вжиття заходів забезпечення позову, відводів, затвердження мирових угод тощо, а також надати заперечення на заяви та клопотання інших осіб із доказами направлення копій таких заяв або заперечень іншим учасникам справи; призначено справу № 4/131-10 до розгляду на 23 квітня 2019 о 15:00.

В судове засідання 23.04.2019 з'явився представник Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Краса» та представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, представник Публічного акціонерного товариства «Будівельно-монтажне управління № 8» у судове засідання 23.04.2019 не з'явився, хоча про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать штамп канцелярії Південно-західного апеляційного господарського суду на зворотній стороні ухвали від 25.03.2019, а також Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно якого Публічне акціонерне товариство «Будівельно-монтажне управління № 8» отримало ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 року по справі № 4/131-10 - 01.04.2019.

Явка представників сторін у судове засідання, призначене на 23.04.2019рік, не визнавалась апеляційним господарським судом обов'язковою, про наявність у сторін доказів, які відсутні у матеріалах справи та без дослідження яких неможливо розглянути апеляційну скаргу по суті, до суду не повідомлялося.

Таким чином, на думку колегії суддів, в даному судовому засіданні повинен відбутися розгляд апеляційної скарги по суті, не дивлячись на відсутність представника позивача, повідомленого про судове засідання належним чином. Відсутність зазначеного представника сторони у даному випадку не перешкоджає вирішенню спору та не повинно заважати здійсненню правосуддя у встановлений законом строк.

04.04.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшло клопотання Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Краса» про призначення експертизи та витребування матеріалів виконавчого провадження, в якій заявник просить призначити судову експертизу, проведення якої доручити ТОВ «Одеський регіональний центр незалежних експертиз»; на вирішення судового експерта поставити наступне питання: яка ринкова вартість об'єкта нерухомого майна нежитлової будівлі «Цеху по заморозці овочів та фруктів», що розташоване за адресою: Херсонська область, Каховський район, с. Чорноморівка, вул. Комплексна, 1-г, власником яких є СТОВ «Краса»; витребувати у відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області матеріали виконавчого провадження.

У судовому засіданні 23.04.2019 колегією суддів апеляційного господарського суду постановлено протокольну ухвалу про відмову у задоволенні клопотання Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Краса» про призначення експертизи, виходячи з наступного.

Виконавче провадження - це завершальна стадія судового провадження. В Україні рішення суду може виконуватись як у добровільному, так і у примусовому порядку.

У разі задоволення судом вимог про сплату заборгованості, якщо боржник добровільно не виконує рішення суду, стягувач має право пред'явити виконавчий документ для примусового виконання.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

На даний момент наказ господарського суду знаходиться на стадії примусовому виконання в державній виконавчій службі, а тому дії, пов'язані з примусовим виконанням здійснює саме державний виконавець у відповідності до вимог та порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження".

У відповідності до вимог частини 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

Рішенням Господарського суду Херсонської області від 14.10.2010 року частково задоволено позовні вимоги ПАТ «Будівельно-монтажне управління № 8», та стягнуто з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Краса» 453648грн. 40коп. основного боргу, 24028грн. 12коп. втрат від інфляції, 6916грн. 48коп. 3% річних, 4845грн. 93коп. витрат по сплаті державного мита та 154 грн. 68коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

За фактом набрання вищевказаним рішенням законної сили, Господарським судом Херсонської області 01.11.2010 року видано наказ про його примусове виконання, який звернено стягувачем до виконання.

З 22.08.2018 року виконавче провадження знаходиться на виконанні Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області (ВП № 53352051).

Статтею 129-1 Конституції України унормовано, що судове рішення є обов'язковим до виконання.

У відповідності до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межам.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід'ємна частина судового розгляду (пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. З мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012).

Правове регулювання виконавчого провадження здійснюється Законом України «Про виконавче провадження» у редакції Закону від 02.06.2016 № 1404-VIII.

Відповідно до ст. 1 Закон України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих документів, до яких, зокрема, відносяться і накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

У ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника.

Як передбачено ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання.

Частиною 1 статті 20 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання.

Пунктом 8 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року також передбачено, що для з'ясування та роз'яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна (майнових прав) - суб'єктів оціночної діяльності - суб'єктів господарювання, а також у разі потреби - перекладача.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, з метою визначення вартості та подальшої реалізації майна, виявленого, в ході виконавчого провадження, на яке окремою постановою державного виконавця накладено арешт, а саме: нежитлової будівлі цеху по заморозці овочів та фруктів загальною площею 1037,3 кв.м, з прибудовою «а», прибудовою «а1», ганком «а2», ганком «а3», навісом «б», огорожею та спорудами № 1-4, що розташоване за адресою: Херсонська область, Каховський район, с. Чорноморівка, вул. Комплексна, 1-г, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Огородником Є.І., відповідно до ст. 20, ч.ч. 1, 2, 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», 23.01.2019 року винесено постанову, відповідно до якої призначено суб'єктом оціночної діяльності - суб'єкта господарювання ТОВ «Сейв Компані», у виконавчому провадженні з примусового виконання наказу № 4/131-10 від 14.10.2010. Означена постанова була направлена боржнику Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Краса» та отримана останнім 01.02.2019, про що зазначає сам боржник як в скарзі на дії ДВС, так і в апеляційній скарзі.

Ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Таким чином, на думку колегії суддів починаючи з 01.02.2019 на протязі 10 днів боржник, як сторона виконавчого провадження, мав право та можливість оскаржити в установленому порядку дії державного виконавця щодо призначення професійного оцінщика.

Будь-яких доказів оскарження боржником СТОВ «Краса» дій державного виконавця щодо призначення суб'єктом оціночної діяльності - суб'єкта господарювання ТОВ «Сейв Компані», матеріали справи не містять.

Таким чином, оскільки протягом визначеного законом строку боржником право на оскарження зазначеної постанови як окремої процесуальної дії державного виконавця, не реалізовано, доводи скаржника про позбавлення державним виконавцем його законного права оскаржити постанову від 23.01.2019 року про призначення суб'єкта оціночної діяльності - апеляційним господарським судом відхиляються.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив, що Звіт про оцінку майна від 24.01.2019 року, у тому числі і висновок про вартість майна, за результатами проведення ТОВ «Сейв Компані» незалежної оцінки вищевказаного нерухомого майна, як вбачається із матеріалів виконавчого провадження, а саме відмітки про реєстрацію на титульному аркуші звіту із вх. № 839, отримано Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, 30.01.2019 року.

Частиною 5 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам, не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Суд першої інстанції також зазначив, що із матеріалів скарги та виконавчого провадження вбачається, що повідомлення про результати оцінки нерухомого майна надіслано на адресу боржника 01.02.2019 року за вих. № 1757/1. Враховуючи строк (1 робочій день) з дати надходження звіту про оцінку, 30.01.2019, для реєстрації та розгляду вхідної кореспонденції, визначений Правилами ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 07.06.2017 № 1829/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 08 червня 2017 р. за № 699/30567 (далі Правила), суд зазначає, що державним виконавцем повідомлено боржника про результати оцінки нерухомого майна з дотриманням строків визначених ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження». Дії державного виконавця з направлення вихідної кореспонденції обмежуються передачею документа виконавчого провадження в паперовому вигляді на відправку відповідальній особі протягом 24 годин з моменту його формування в автоматизованій системі виконавчих проваджень та внесення до журналу реєстрації вихідної кореспонденції (п.5 Положення про автоматизовану систему виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 05.08.2016 № 2432/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 серпня 2016 р. за № 1126/29256). А, відповідно до п. 9 Правил, дата реєстрації та вихідний номер документа формуються автоматизованою системою виконавчого провадження. Отже, датою вчинення державним виконавцем дій щодо повідомлення сторін про результати оцінки майна є саме 01.02.2019 р.

Колегією суддів апеляційного господарського суду встановлено, що супровідний лист № 1757/1 головного державного виконавця ВПВР УДВС ГТУЮ у Херсонській області Є.Огородник про направлення боржнику Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Краса» копії звіту про ринкову вартість дійсно датований 01.02.2019. При цьому, надана боржником до суду копія конверту, та роздруківка з офіційного веб-сайту Укрпошти містять відомості про направлення повідомлення СТОВ «Краса» про експертну оцінку майна лише 05.02.2019.

Колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу, що суд першої інстанції сам зазначив, що відповідно до матеріалів виконавчого провадження, а саме відмітки про реєстрацію на титульному аркуші звіту із вх. № 839, даний звіт про оцінку майна отримано Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, 30.01.2019 року. Оскільки в січні місяці 31 день (31 січня 2019 робочий день), то відповідно до приписів ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний був повідомити боржника про результати визначення вартості (оцінки) майна не пізніше наступного робочого дня, тобто 31.01.2019.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що повідомлення про експертну оцінку майна направлено боржнику не на наступний робочий день після дня отримання звіту про оцінку, як це передбачено ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», а лише 05.02.2019, що підтверджується копією конверта, надісланого боржнику, та відомостями з офіційного веб-сайту Укрпошти щодо поштового відправлення. Викладене свідчить про порушення державним виконавцем строку, встановленого частиною 5 статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» для повідомлення про результати визначення вартості (оцінки) майна сторонам.

Частиною 5 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом. Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Проте, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що порушення виконавцем строків здійснення зазначених виконавчих дій (повідомлення про результати оцінки майна сторін) не є підставою для скасування відповідної виконавчої дії (прийняття звіту) відповідно до частини 5 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за № 1301/29431, затверджений Порядок реалізації арештованого майна.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ вказаного порядку реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження». Датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною).

Пунктом 3 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна визначено, що виконавець у строк не пізніше п'яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Із заявкою про реалізацію арештованого майна Відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області звернувся до ХФ ДП «Сетам», 12.02.2019 року.

13.02.2019 року на веб-сайті державного підприємства «Сетам» розміщено інформаційне повідомлення про проведення 15.03.2019 року, аукціону, лот № 332467 - нежитлова будівля цеху по заморозці овочів та фруктів загальною площею 1037,3 кв.м, з прибудовою «а», прибудовою «а1», ґанком «а2», ґанком «а3», навісом «б», огорожею та спорудами № 1-4, що розташована за адресою: Херсонська область, Каховський район, с. Чорноморівка, вул. Комплексна, 1-г.

Вказане свідчить про дотримання державним виконавцем і п. 1 розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, щодо передачі арештованого майна на реалізацію.

Ч. 5 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Тому, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскарження в судовому порядку результатів оцінки майна не зупиняє передачу майна на реалізацію.

Щодо доводів скаржника про неправомірність дій державного виконавця, пов'язаних із прийняттям ним звіту про оцінку майна, який за твердженням боржника не відповідає вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Національним стандартам № 1 та № 2 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджених постановою КМУ № 1440 від 10.09.2003 року, колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з доводами суду першої інстанції, що ані норми Закону України «Про виконавче провадження», ані Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», не містять обов'язку державного виконавця проводити перевірку дотримання оцінювачем при проведенні оціночних процедур вимог законів та Національних стандартів № 1 та № 2 та не встановлюють відповідальність саме державного виконавця за їх недотримання оцінювачем.

За результатами проведення ТОВ «Сейв Компані» (Сертифікат суб'єкта оціночної діяльності від 27.02.2017 №134/17 виданий Фондом державного майна України) незалежної оцінки нерухомого майна нежитлової будівлі цеху по заморозці овочів та фруктів загальною площею 1037,3 кв.м, з прибудовою «а», прибудовою «а1», ганком «а2», ганком «а3», навісом «б», огорожею та спорудами № 1-4, що розташованого за адресою: Херсонська область, Каховський район, с. Чорноморівка, вул. Комплексна, 1-г, 24.01.2019 року складений звіт про оцінку майна, у тому числі і висновок про вартість майна, за яким ринкова вартість об'єкту оцінки складає 2190000,00 грн.

У звіті про оцінку майна від 24.01.2019 зазначено, що оцінку здійснено відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», Національного стандарту оцінки майна № 1 «Загальні основи оцінки майна і майнових прав», затвердженого постановою КМ України від 10.09.2003 №1440 (далі-Стандарт №1), Національного стандарту оцінки майна №2 «Оцінка нерухомого майна», затвердженого постановою КМ України від 10.09.2003 №1442. Технічні характеристики об'єкта оцінки прийняті на підставі наданої замовником документації. Дата огляду об'єкта оцінки зазначена 24.01.2019. Використані методичні підходи - порівняльний. В якості вихідних даних в оцінці була використана інформація, наведена в додатках до звіту, зокрема, постанова про призначення суб'єкта оціночної діяльності від 23.01.2019, копія акту опису і арешту майна від 04.09.2018, копія інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.08.2018 №135299156, матеріали фото фіксації об'єкта оцінки, інформація про об'єкти порівняння.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що на його замовлення Товарною біржою «Смарагд-Південь» проведено оцінку майна, та вона у 6 разів більше ніж зазначено у висновку Товариства з обмеженою відповідальністю «СЕЙВ КОМПАНІ».

Щодо даних тверджень апелянта колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акту оцінки майна), яке полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Боржник в апеляційній скарзі вказує на те, що саме державний виконавець повинен був ініціювати рецензування звіту про оцінку майна, оскільки мав для цього певні підстави.

Але з врахуванням вищевказаних положень законодавства, яке регулює оцінку майна, з вимогами про проведення рецензії мав право звернутися й сам боржник як особа, яка має пряму заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Краса» не надано відповідних рецензій на звіт про оцінку майна, як не надано й інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували невідповідність вартості майна, визначеній у звіті.

Наявність звіту про оцінку майна, яка зроблена на замовлення боржника іншою особою, ніж була призначена постановою державного виконавця, не може свідчити про невідповідність звіту про оцінку, здійснену на замовлення державного виконавця, лише з тих підстав, що на думку боржника вона є заниженою.

Згідно діючого законодавства не передбачено, що висновки одного професійного оцінщика, які відрізняються від висновків іншого оцінщика щодо одного об'єкту оцінки, можуть спростовувати один одного, або визнавати іншу оцінку неправильною. Для цього законом передбачена рецензія проведеної оцінки майна.

Тобто боржник у разі незгоди із звітом про оцінку майна мав право звернутись до державного виконавця із заявою про проведення рецензування звіту про оцінку майна.

Твердження апелянта про те, що державний виконавець зобов'язаний був самостійно провести рецензування звіту про оцінку майна, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає необґрунтованими оскільки, проведення обов'язкового рецензування кожного звіту про оцінку майна не передбачено чинним законодавством, у тому числі Законом України «Про виконавче провадження». Крім того, звіт про оцінку майна (зроблений на замовлення боржника) отриманий аж 04.03.2019, та відсутні докази звернення до державного виконавця із відповідним запитом (заявою) здійснити рецензування звіту.

З урахуванням викладеного колегія суддів апеляційного господарського погоджується з висновками суду першої інстанції, що державний виконавець, залучивши суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна, діяв відповідно до положень статей 18, 20, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно вимог цього ж Закону, визначив ціну продажу майна згідно зі складеним звітом про оцінку майна. Тому, безпідставними є аргументи скаржника в частині неправомірності дій державного виконавця щодо прийняття висновку про вартість майна нежитлової будівлі цеху по заморозці овочів та фруктів загальною площею 1037,3 кв.м, з прибудовою «а», прибудовою «а1», ганком «а2», ганком «а3», навісом «б», огорожею та спорудами № 1-4, що розташованого за адресою: Херсонська область, Каховський район, с. Чорноморівка, вул. Комплексна, 1-г.

В апеляційній скарзі апелянт зазначив, що керуючись ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» СТОВ «Краса» в межах виконавчого провадження було запропоновано в рахунок погашення заборгованості в першу чергу реалізувати рухоме майно, яке не використовується в процесі виробництва та не перебуває в заставі, а саме бланширователь ковшовий.

Частиною 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» за державним виконавцем закріплено обов'язок проводити перевірку майнового стану боржника, не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

У разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним. (ч.5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як зазначає суд першої інстанції, матеріали виконавчого провадження не містять документів з інформацією про технічні характеристики цього обладнання (паспорту, інструкції), первинні документи для постановки обладнання на баланс підприємства-боржника, довідки із зазначенням підстави бухгалтерського обліку обладнання, що унеможливлює ідентифікацію цього об'єкту та підтвердження його належності боржникові. Лист з пропозицією боржникові надати відповідні документи надісланий державним виконавцем 20.02.2019 р. за вих. № 2747/1.

Відповідно до ч. 5 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження», черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Також, вчинення державним виконавцем, дій, визначених ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» не зупиняє звернення стягнення, яке є невідкладним, за умови відсутності у боржника коштів та інших цінностей, на виявлене і арештоване майно.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно відхилив доводи скаржника в цій частині, як необґрунтовані.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За наведених обставин, оскільки доводи боржника не знайшли доказового підтвердження при розгляді скарги, суд першої інстанції, з чим повністю погоджується колегія суддів, дійшов висновку про відсутність підстави для задоволення скарги СТОВ «Краса» в частині визнання дій головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Огородника Є.І. щодо реалізації майна на яке накладено арешт та прийняття висновку про вартість майна: нежитлової будівлі цеху по заморозці овочів та фруктів загальною площею 1037,3 кв.м, з прибудовою «а», прибудовою «а1», ганком «а2», ганком «а3», навісом «б», огорожею та спорудами № 1-4, що розташоване за адресою: Херсонська область, Каховський район, с. Чорноморівка, вул. Комплексна, 1-г, власником яких є СТОВ «Краса» від 24.01.2019 року, з порушенням строків повідомлення про оцінку майна та передачу майна на реалізацію незаконними.

Щодо вимоги боржника про визнання недійсним та скасування висновку Товариства з обмеженою відповідальністю «Сейв компані» від 24.01.2019 року про вартість майна, а саме: нежитлової будівлі цеху по заморозці овочів та фруктів загальною площею 1037,3 кв.м, з прибудовою «а», прибудовою «а1», ганком «а2», ганком «а3», навісом «б», огорожею та спорудами № 1-4, що розташоване за адресою: Херсонська область, Каховський район, с. Чорноморівка, вул. Комплексна, 1-г, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною 4 статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» спори, пов'язані з оцінкою майна, майнових прав, вирішуються в судовому порядку.

Статтею 32 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено відповідальність оцінювачів та суб'єктів оціночної діяльності, а згідно з частиною 2 цієї статті оцінювачі та суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ'єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Отже, чинним законодавством України передбачено підстави відповідальності суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема недостовірності чи необ'єктивності оцінки майна) ним своїх обов'язків.

Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності (частина 1 статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов'язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

В свою чергу, висновок про вартість майна, за пунктом 56 Стандарту № 1 є елементом структури та змісту звіту про оцінку майна.

Із викладеного вбачається, що за змістом статей 12, 33 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» висновок про вартість майна, як елемент звіту про оцінку майна, не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання висновки та його дії стосовно реалізації своєї практичної діяльності з визначених питань, що унеможливлює здійснення судового розгляду справ у спорах про визнання такого звіту недійсним. А тому суд першої інстанції правомірно, відповідно до приписів пункту 1 частини 1 статті 231 ГПК України, закрив провадження за скаргою в частині вимог про визнання недійсним та скасування висновку Товариства з обмеженою відповідальністю «Сейв компані» від 24.01.2019 року про вартість майна.

Колегія суддів апеляційного господарського суду звертає увагу, що рішення господарського суду Херсонської області по справі № 4/131-10 про стягнення з СТОВ «Краса» на користь ВАТ «Будівельно-монтажне управління № 8» (ПАТ «Будівельно-монтажне управління № 8») було винесено судом ще у 2010 році.

На виконання рішення суду стягувачу виданий наказ, який неодноразово надсилався для примусового виконання до органів ДВС.

Термін фактичного невиконання рішення суду у даній справі (з 2010 року по 2019 рік) є занадто тривалим, вказане негативно впливає на законні права стягувача у справі, оскільки його очікування щодо завершення правосуддя шляхом повного виконання судового рішення виявилися невиправданими.

06.02.2017 головним державним виконавцем Каховського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області відкрито виконавче провадження.

Як свідчать матеріали справи, боржником Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Краса» лише за останні півроку тричі оскаржувалися дії державного виконавця до суду, пов'язані з проведенням оцінки та визначенням вартості майна боржника, що також привело до затягування процедури виконання рішення по справі.

Виконання будь-якого судового рішення є невід'ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Європейським судом у справі «Горнсбі проти Греції» зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Так, право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін [рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Стгеесе), від 19 березня 1997 року. п. 40. Reports of Judgments and Decisions 1997-11]. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок [рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), GCJ. N 22774/93, n. 66. ECHR 1999-V].

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Краса» підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Господарського суду Херсонської області від 01.03.2019 року по справі № 4/131-10 - залишенню без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 269-271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Краса» залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Херсонської області від 01.03.2019року по справі № 4/131-10 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 26.04.2019.

Головуючий К.В. Богатир

Судді: В.В. Бєляновський

Л.В. Поліщук