ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2019 Справа № 917/292/19

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., при секретарі судового засіданні ОСОБА_1, розглянувши справу № 917/292/19

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" 1100 річчя Полтави 14а/22, м. Полтава, Полтавська область,36000

до відповідача ОСОБА_2 підприємства "Полтаваелектроавтотранс" Полтавської міської ради вул. Халтуріна, 10, м. Полтава, Полтавська область,36014

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3, АДРЕСА_1, 36000).

про відшкодування шкоди в порядку суброгації

Без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

18.02.2019 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" до відповідача ОСОБА_2 підприємства "Полтаваелектроавтотранс" Полтавської міської ради про відшкодування шкоди в порядку суброгації в сумі 49 649,61 грн. та 1575,00 грн. 3% річних, 4854,23 грн. інфляційних.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області суду від 19.02.2019 року на підставі ст. 174 ГПК України позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" залишено без руху та надано позивачу строк 5 днів з дня вручення такої ухвали для усунення недоліків.

27.02.2019 року від позивача до суду надійшло клопотання про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області суду від 27.02.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання ухвали.

15.03.2019 року від відповідача до Господарського суду Полтавської області надійшов відзив на позовну заяву.

Крім того, від відповідача надійшло клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, в якому відповідач просить суд залучити до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3, який був визнаний судом винним у скоєнні ДТП.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області суду від 18.03.2019 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, 36000).

Учасники справи були належним чином та завчасно повідомлені за місцем їх реєстрації про покладені на них обов'язки, про що свідчать матеріали справи (поштові повідомлення про вручення даної ухвали наявні у матеріалах справи). Крім того, ухвала суду у даній справі була своєчасно розміщена судом в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення ( ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

07.10.2017 року по вулиці Європейській, 187 Б в м. Полтава сталася дорожньо- транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортних засобів :

- «ЮМЗ-Т-1», борт 32, кузов 106, під керуванням ОСОБА_3, що належить КП «ПОЛТАВАЕЛЕКТРОАВТОТРАНС» ПМР (далі - Відповідач);

- «ВАЗ», д.р.н. ВІ 1588 ВА (далі - пошкоджений автомобіль), під керуванням ОСОБА_4.

Вина водія тролейбуса «ЮМЗ-Т-1» ОСОБА_3 у скоєнні ДТП була встановлена у судовому порядку, що підтверджується постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 10.11.2017 року у справі № 554/7966/17 (копія наявна у матеріалах справи, а.с. 69).

На момент ДТП автомобіль «ВАЗ», д.р.н. ВІ 1588 ВА був застрахований в ОСОБА_5 «Страхова компанія «Саламандра-Україна» відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) за програмою «Автоцивілка+» № 04-1.0066348.0001 від 24.03.2017 року (далі Договір, а.с. 20-21).

Крім того згідно з вищевказаною постановою Октябрського районного суду м. Полтави від 10.11.2017 року у справі № 554/7966/17 було встановлено, що водій тролейбуса «ЮМЗ-Т-1» ОСОБА_3 на момент ДТП перебував із Відповідачем у трудових відносинах і виконував свої трудові (службові) обовязки.

В звязку з вищевикладеним до ОСОБА_5 «СК «Саламандра-Україна» звернувся власник пошкодженого автомобіля із заявою про страховий випадок від 18.10.2017 року (копія заяви наявна у матеріалах справи, а.с. 22-24).

На виконання умов Договору, ОСОБА_5 «СК «Саламандра-Україна» виплатило страхове відшкодування в розмірі 49 649,61 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжного доручення № 2 від 03.01.2018 року (а.с. 59).

Оскільки, на момент ДТП цивільно-правову відповідальність водія тролейбуса «ЮМЗ-Т-1» ОСОБА_3 не було застраховано, а також враховуючи той факт, що ОСОБА_3 на момент ДТП перебував із Відповідачем у трудових відносинах і виконував свої трудові (службові) обовязки, то саме до Відповідача ОСОБА_5 «СК «Саламандра-Україна» мало право вимоги в порядку суброгації.

10.01.2018 року ОСОБА_5 «СК «Саламандра-Україна» направило Відповідачу вимогу № 66 про виплату страхового відшкодування (в порядку суброгації). Однак вищевказана вимога залишилась без реагування з боку Відповідача.

Вказане право вимоги перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» (надалі - Товариство) відповідно до укладеного Договору про надання фінансових послуг факторингу № 01/20.07.17 від 20.07.2017 року.

Станом на 31.05.2012 року Товариство було зареєстровано в Державному реєстрі фінансових установ, зокрема 07.07.2011 року відповідно до розпорядження № 421 Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг Товариство було зареєстровано як фінансову установу та видано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК № 296.

Відповідно до додатку до свідоцтва ФК № 296 про державну реєстрацію фінансової установи від 07.07.2011 року, видами фінансових послуг, які має право здійснювати Товариство без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства є зокрема й факторинг.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

У відповідності до вимог ст. 525, ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

Відносини у сфері страхування регулюються Цивільним Кодексом України, Законом України "Про страхування" та іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1 Закону України № 85/96ВР від 07.03.1996 р. "Про страхування" (із змінами та доповненнями) страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій, страхових випадків, визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів, страхових внесків, страхових премій, і доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта. Такі умови встановлені також частиною 1 статті 25 Закону України "Про страхування", якою передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника.

Статтею 9 Закону України "Про страхування" визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Названою статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

На підставі статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода» завдана майну Фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

З аналізу норм статей 1187 та 1172 Цивільного кодексу України можна зробити висновок, що особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб'єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб'єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 05.12.2018 у справі 426/16825/16-ц та у постанові Верховного Суду від 20.12.2018 р. №916/2554/17).

Як вже зазначалось судом у описовій частині даного рішення, що оскільки, на момент ДТП цивільно-правову відповідальність водія тролейбуса «ЮМЗ-Т-1» ОСОБА_3 не було застраховано, а також те, що ОСОБА_3 на момент ДТП перебував із відповідачем у трудових відносинах і виконував свої трудові (службові) обовязки, то саме до Відповідача ОСОБА_5 «СК «Саламандра-Україна» набуло право вимоги в порядку суброгації.

10.01.2018 року ОСОБА_5 «СК «Саламандра-Україна» направило відповідачу вимогу № 66 про виплату страхового відшкодування (в порядку суброгації). Однак вищевказана вимога залишилась без реагування з боку відповідача.

В подальшому вищевказане право вимоги перейшло до ТОВ «Маркс.Капітал» відповідно до укладеного Договору про надання фінансових послуг факторингу № 01/20.07.17 від 20.07.2017 року.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь- який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобовязаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

07.07.2011 року відповідно до розпорядження № 421 Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг ТОВ «Маркс.Капітал» було зареєстровано як фінансову установу та видано свідоцтво про реєстрацію фінансової установи ФК № 296. Відповідно до додатку до свідоцтва ФК № 296 про державну реєстрацію фінансової установи від 07.07.2011 року, видами фінансових послуг, які має право здійснювати Товариство без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства є, зокрема, й факторинг (копія свідоцтва та додатку наявні у матеріалах справи, а.с. 18-19).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 49 649,61 грн. шкоди в порядку суброгіції, підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Після проведення перевірки наданого позивачем розрахунку позовних вимог в частині стягнення з відповідача трьох процентів річних у сумі 1 575,00 грн. та інфляційних втрат у сумі 4 854,23 грн. за період з 18.01.2018 року по 08.02.2019 року, суд визнає його правильним та приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України є правомірними, а тому підлягають задоволенню.

Згідно із ч.2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Заперечення відповідача спростовуються вищевикладеним.

Допустимих доказів в спростування вищевикладеного чи будь-яких інших обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 49 649,61 грн. шкоди в порядку суброгції, трьох процентів річних у сумі 1 575,00 грн. та інфляційних втрат у сумі 4 854,23 грн. підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з ОСОБА_2 підприємства "Полтаваелектроавтотранс" Полтавської міської ради (вул. Халтуріна, 10, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код юридичної особи 03328511) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркс.Капітал" 1100 річчя Полтави 14а/22, м. Полтава, Полтавська область, 36000, п.р. № НОМЕР_1 в АБ «Кліринговий дім», МФО 300647, ідентифікаційний код юридичної особи 37686922) 49 649,61 грн. шкоди в порядку суброгції, три проценти річних у сумі 1 575,00 грн., інфляційні втрати у сумі 4 854,23 грн. та 1 921,00 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 26.04.2019 року

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.М.Тимощенко