ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року Справа № 915/195/19

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі головуючого судді Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Берко О.В.,

представника позивача: Мостовик О.О. - ордер МК №86209 від 30.01.2019,

представника відповідача: Павловича Є.В. - ордер МК №128065 від 02.04.2019,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Комунального підприємства "Миколаївкомунтранс"

(54034, м.Миколаїв, вул.Кузнецька, буд.199; ідент.код 32459822),

до відповідача: Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради "Південь"

(54018, м.Миколаїв, вул.Олійника, буд.9-А; ідент.код 32884814),

про: стягнення заборгованості в розмірі 1241367,25 грн, -

в с т а н о в и в:

31.01.2019 Комунальне підприємство "Миколаївкомунтранс" звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради "Південь" 1241367,25 грн заборгованості за договором №3/2016/И від 01.07.2016 про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів, з яких: 1027659,86 грн основного боргу за надані у липні, серпні 2018 року послуги, та нараховані на суму основного боргу 150385,80 грн пені, 12522,24 грн - 3% річних, 50799,35 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору №3/2016/И від 01.07.2016 про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів в частині своєчасної оплати, у наслідок чого утворився основний борг, на суми якого у відповідні періоди прострочень здійснено нарахування пені, згідно п.7.1 Договору, а також 3 % річних та індексу інфляції, на підставі ч.2 ст.625 ЦК України. КП "Миколаївкомунтранс" також просить стягнути з відповідача грошові кошти на відшкодування витрат з оплати позовної заяви судовим збором.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 05.02.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначене на 12.03.2019.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 12.13.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу №915/195/19 до судового розгляду по суті на 02.04.2019.

У судових засіданнях 02.04.2019 та 19.04.2019 судом оголошувались перерви.

16.04.2019 відповідач до відділу документального забезпечення Господарського суду Миколаївської області надав пояснення по суті спору, в яких вказує, що невиконання зобов'язань за Договору №3/2016/И від 01.07.2016 з вивезення твердих побутових відходів було спричинено неналежним виконанням обов'язків попереднім керівництвом, в підтвердження чого надано акти планової виїзної ревізії окремих питань фінансово - господарської діяльності ЖКП ММР «Південь» за період з 01.01.2016 по 31.12.2018.

У судовому засіданні 16.04.2019 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №539 від 13.06.2016, на підставі Постанови КМУ від 16.11.2011 №1173 «Питання надання послуг з вивезення побутових відходів» та проведеного конкурсу з визначення виконавця послуг з вивезення твердих побутових відходів, Комунальне підприємство «Миколаївкомунтранс» було визначено виконавцем послуг із вивезення твердих побутових відходів на п'ять років на території Інгульського та Заводського районів м. Миколаєва.

На підставі п.2 вищевказаного рішення виконкому Миколаївської міської ради, 21.06.2016 між КП «Миколаївкомунтранс» (виконавець) та Адміністрацією Інгульського району Миколаївської міської ради (замовник) було укладено Договір на надання послуг з вивезення побутових відходів на території Інгульського району (надалі - Договір), згідно п.2.4.1 якого позивач зобов'язаний укласти договори на надання послуг з вивезення побутових відходів із споживачами на території, визначеній Договором, відповідно до Типового договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, наведеного у Додатку І до Правил надання послуг з вивезення побутових відходів.

Відповідно до Додатку 1 Договору, ЖКП ММР «Південь» віднесено до об'єктів утворення твердих побутових відходів по Інгульському району міста Миколаєва.

01.07.2016 між КП «Миколаївкомунтранс» (виконавець) та ЖКП ММР «Південь» (балансоутримувач) укладено Договір №3/2016/И про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів (надалі - Договір №3/2016/И0).

За умовами п.1.1 Договору №3/2016/И виконавець зобов'язується згідно з графіком надавати послуги з вивезення твердих побутових відходів, а балансоутримувач зобов'язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 13.06.2016 №539.

Згідно п.4.9 Договору №3/2016/И розрахунок за фактично надані послуги здійснюється по акту наданих послуг, підписаному уповноваженими особами обох сторін не пізніше 3-х календарних днів з моменту їх пред'явлення для підписання. Якщо балансоутримувач не повернув акт приймання - передачі наданих послуг у зазначений строк, акт приймання-передачі надання послуг вважається підписаним та погодженим сторонами.

Відповідно до п. 4.5. Договору №3/2016/И застосовується 100% щомісячна система оплати послуг до 20 числа періоду, що настає за розрахунковим.

Умови п.4.4 Договору №3/2016/И визначають, що розрахунковим періодом є календарний місяць.

На виконання умов Договору №3/2016/И, у період з липня по серпень 2018 року повноважними представниками сторін були підписані:

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №11333 від 31.07.2018 на загальну суму 517421,40 грн (в т.ч. ПДВ).

- акт здачі-приймання робіт (надання послуг) №13266 від 31.08.2018 на загальну суму 510238,46 гри (в т.ч. ПДВ).

Таким чином у період з липня по серпень 2018 року сторонами було підписано акти здачі-приймання робіт (надання послуг) на загальну суму 1027659,86 грн ( з ПДВ).

У зв'язку з несплатою наданих позивачем послуг у визначені Договором №3/2016/И строки, у відповідача, станом на 31.01.2019, сформувалась заборгованість за надані позивачем у липні-серпні 2018 року послуги з вивезення твердих побутових відходів на загальну суму 1027659,86 грн, що відповідачем не заперечено та не спростовано під час розгляду справи.

Позивач у позовній заяві вказує, що відповідач фактично на протязі дії договірних відносин порушував грошові зобов'язання, а сплата відповідачем наданих послуг вживались виключно після звернення позивача до суду з позовними вимогами про сплату боргу.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного та Господарського кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договір, який в силу вимог ч.1 ст.629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На час судового розгляду справи відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості у сумі 1027659,86 грн.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги щодо стягнення основного боргу в сумі 1027659,86 грн обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст.625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

На підставі вказаної норми, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 21.08.2018 по 31.01.2019 у сумі 12522,24 грн та 50799,35 грн інфляційних втрат за період з вересня по грудень 2018 року.

Перевіривши розрахунки нарахування 3% річних, які відповідачем не заперечені, суд вважає позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 61 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Відповідно до ч.4 ст.231 ГК України, розмір штрафних санкцій встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання, або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Умовами пп.1) п.7.1 Договору №3/2016/И встановлена відповідальність відповідача за несвоєчасне внесення плати за послуги у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення.

В зв'язку з несвоєчасною оплатою теплової енергії позивачем, з дотриманням приписів п.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахована пеня за період з 21.08.2018 по 31.01.2019 у сумі 150385,80 грн.

Перевіривши розрахунок пені, суд дійшов висновку про його обґрунтованість.

Відповідачем під час розгляду справи було подано заяву про зменшення розміру пені. В обґрунтування своєї заяви відповідач посилається на те, що невиконання зобов'язань за Договору №3/2016/И сталося через неналежне виконання обов'язків попереднім керівництвом, в підтвердження чого надано акти планової виїзної ревізії окремих питань фінансово - господарської діяльності ЖКП ММР «Південь» за період з 01.01.2016 по 31.12.2018, а також на складний фінансовий стан підприємства.

Позивач проти зменшення розміру пені заперечує, посилаючись на те, що поважність причин порушення договірних зобов'язань відповідачем не доведено, оскільки грошові кошти на підприємстві є; керівництво відповідача змінено з жовтня 2018 року, а відтак нове керівництво могло вжити заходів до часткової сплати боргу, однак наявний боргу перед позивачем ігнорувало на протязі 5 календарних місяців з моменту призначення нового керівника, що свідчить про значне прострочення виконання зобов'язань. Жодних заходів до виконання зобов'язань, в тому числі добровільного усунення порушення та його наслідків відповідачем не вживалось.

Оцінивши викладені у заяві відповідача обставини та дослідивши надані сторонами докази суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинен бути взятий до уваги ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не задало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може, з урахуванням інтересів боржника, зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Фінансовий стан відповідача не свідчить про наявність реальної загрози банкрутства підприємства. Більше того, при порівнянні фінансових звітів позивача та відповідача суд дійшов висновку про більш сприятливий фінансовий стан відповідача відносно позивача. Доказів вжиття заходів для добровільного погашення існуючої заборгованості, відповідачем суду не надано.

За вказаних обставин суд вважає, що даний випадок не є винятковим, тому підстави для зменшення розміру стягуваної позивачем пені відсутні.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судовий збір, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на відповідача.

Керуючись cm.cm.73, 74, 76-79, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з Житлово-комунального підприємства Миколаївської міської ради "Південь" (54018, м.Миколаїв, вул.Олійника, буд.9-А; ідент. код 32884814, відомості про банківські реквізити відсутні) на користь Комунального підприємства "Миколаївкомунтранс" (54034, м.Миколаїв, вул.Кузнецька, буд.199; ідент. код 32459822, відомості про банківські реквізити відсутні) 1027659,86 грн основного боргу, 150385,80 грн пені, 50799,35 грн інфляційних втрат, 12522,24 грн - 3% річних та 18620,51 грн судового збору.

Рішення суду, у відповідності до cm.241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. І cm.254 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч. ч. І, 2 cm.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно cm.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до пп. 17.5) п.17) ч. І Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення оформлено у відповідності до ст.238 ГПК України

та підписано суддею 26 квітня 2019 року.

Суддя М.В. Мавродієва