РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.05.2019Справа № 910/1614/19

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техойл ЛТД»

про стягнення 60 114,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Миколаївська теплоелектроцентраль» (надалі - ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль») звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Техойл ЛТД» (надалі - ТОВ «Техойл ЛТД») про стягнення 60 114,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем було оплачено вартість товару згідно договору про закупівлю №321 від 31.10.2018, а відповідачем належним чином зобов`язання по поставці товару не виконано, в зв`язку з чим позивач просить повернути на його користь суму попередньої оплати у розмірі 60 114,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2019 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначити строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

Зазначена ухвала суду вручена ТОВ «Техойл ЛТД» 18.03.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №782, проте відзив на позовну заяву відповідачем не подано.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Положеннями ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

31.10.2018 між ТОВ «Техойл ЛТД» (постачальник) та ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» (покупець) був укладений договір про закупівлю №328 (надалі - «Договір»), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов`язується протягом 2018 року згідно заявок поставити покупцю, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар - нафта і дистиляти згідно коду 09130000-9 Єдиного закупівельного словника ДК 021:2015 (дизельне паливо (талони/скреч-карти) в кількості та за ціною встановленою сторонами.

Згідно з п. 4.4 Договору покупець передає електронною поштою на адресу постачальника заявку, в якій визначається номенклатура та кількість партії вартості товару. Протягом трьох робочих днів з дати перерахування передоплати у розмірі 50% від вартості товару постачальник передає покупцю за видатковою накладною талони/скреч-картки встановленої форми відповідного номіналу на склад №6 Нової пошти за адресою: м. Миколаїв, вул. Соборна, 13/4. Остаточний розрахунок проводиться протягом п`яти робочих днів після отримання талонів.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що талон/скретч-картка - є документом встановленого зразка та форми, одноразового використання, що посвідчує право покупця на одержання певної кількості та певної марки палива на АЗС. Талони є власністю постачальника.

Право власності на товар переходить до покупця в момент передачі талонів постачальником і може бути реалізоване в будь-який момент на АЗС постачальника. Постачальник зобов`язується забезпечити наявність та передати визначену кількість пального за першої вимогою покупця по факту пред`явлення ним талону на АЗС (п. 5.2 Договору).

Відповідно до п. 5.3 Договору передача пального здійснюється на умовах EXW - АЗС (за умови інтерпретації термінів відповідно до Міжнародних правил по тлумаченню термінів «Інкотермс-2010»). Для отримання товару (заправки пальним транспортного засобу на АЗС) водій пред`являє талон оператору АЗС. Оператор АЗС здійснює відповідну ідентифікацію талону, і на підставі цього здійснює відпуск товару відповідної марки та кількості. При відпуску товару, талон залишається у оператора, що є підтвердженням факту отримання покупцем товару відповідного асортименту та кількості. Термін дії талонів складає не менш ніж 12 місяців з дати виписки видаткової накладної.

На виконання умов Договору, позивач перерахував на рахунок відповідача 167 760,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №9494 від 31.10.2018, №9524 від 07.11.2018 та №9548 від 09.11.2018, проте реалізував своє право на отримання дизельного палива на суму 107 646,00 грн.

Спір у справі виник у зв`язку із неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов`язання з передачі товару, у зв`язку з чим позивач вказує на існування заборгованості у розмірі 60 114,00 грн.

Укладений сторонами договір є договором купівлі-продажу, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Матеріалами справи (платіжні доручення №9494 від 31.10.2018, №9524 від 07.11.2018 та №9548 від 09.11.2018) підтверджується перерахування позивачем на рахунок відповідача суму вартості товару у розмірі 167 760,00 грн. на підставі Договору.

В свою чергу, відповідачем передано позивачу талони/скретч карти на суму 167 760,00 грн., що підтверджується видатковою накладною №ЛТТ-000120 від 31.10.2018.

В той же час, позивач стверджує, що відповідач лише частково передав йому оплачений товар, а з 11.11.2018 на гарантованих відповідачем АЗС ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» відмовляли в передачі товару за пред`явленими талонами, у зв`язку з чим 26.11.2018 працівниками останнього і було складено відповідний акт.

Окрім того, 13.11.2018 ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» направлено на адресу ТОВ «Техойл ЛТД» лист №08-08/1777, в якому позивач повідомив відповідача про випадки відмови в передачі йому оплаченого за Договором товару.

Позивач звернувся до відповідача з листом №08-08/1919 від 04.12.2018, в якому просив ТОВ «Техойл ЛТД» повернути на користь ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» кошти за оплачений, але не отриманий на підставі Договору товар.

Таким чином, право отримати дизельне паливо було реалізване позивачем на суму 107 646,00 грн., що не заперечується відповідачем.

Також, 13.12.2018 ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» направило на адресу ТОВ «Техойл ЛТД» лист №08-08/1966 від 12.12.2018, разом з талонами на дизельне паливо у кількості 195 шт., в якому просило повернути на його користь суму вартості не отриманого дизельного палива у розмірі 60 114,00 грн.

Згідно частини 2 ст. 570 Цивільного кодексу України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Водночас, згідно положень чинного в Україні законодавства, авансом є грошова сума, яку перераховують згідно з договором наперед у рахунок майбутніх розрахунків за товари (роботи, послуги), які мають бути отримані (виконані, надані). Тобто, у разі невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила.

Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 23.07.2014 у справі №910/12382/13.

Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту передачі оплаченого на підставі Договору товару на загальну суму 60 114,00 грн.

Частиною 2 ст. 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, із реалізацією покупцем його права на повернення передоплати за договором, правочин, що витікає з цього договору, припиняється та виникає нове грошове зобов`язання.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного суду від 25.05.2018 у справі №925/125/14.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, у відповідача виникло грошове зобов`язання по поверненню позивачу передоплати у розмірі 60 114,00 грн., а строк його виконання настав.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідача грошового зобов`язання по сплаті на користь позивача 60 114,00 грн. згідно ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України. Відповідачем вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідачем обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов`язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги ПрАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» про стягнення з ТОВ «Техойл ЛТД» заборгованості у розмірі 60 114,00 грн. є правомірними та обґрунтованими, а тому задовольняються судом.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Техойл ЛТД» (01004, м. Київ, вул. Крутий Узвіз, будинок 6/2 літера «А»; ідентифікаційний код 41850141) на користь Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» (54020, м. Миколаїв, вул. Каботажний спуск, будинок 18; ідентифікаційний код 30083966) заборгованість у розмірі 60 114 (шістдесят тисяч сто чотирнадцять) грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. Видати наказ.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий