РІШЕННЯ

Іменем України

07 травня 2019 року м. Чернігівсправа № 927/201/19

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Книш Н.Ю.

за участю секретаря судового засідання Солончева О.П.

розглянуто у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження справу №927/201/19

за позовом: Чернігівської міської спілки споживчих товариств

проспект Перемоги, 139, м. Чернігів, 14013

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Мамченко Павла Олександровича

АДРЕСА_1

про стягнення 17956 грн 36 коп.

За участю представників учасників справи:

від позивача: Маковецький В.Л. адвокат, довіреність №1/04 від 01.04.2019

від відповідача: не прибув

У судовому засіданні була проголошена вступна та резолютивна частини рішення, на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України.

Чернігівською міською спілкою споживчих товариств подано позов до Фізичної особи-підприємця Мамченко Павла Олександровича про стягнення 17956 грн 36 коп., а саме: 9338,83 грн основного боргу, 1808,21 грн пені, 1867,77 грн - 20% штрафу від суми боргу, 152,62 грн 3% річних, 788,93 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору № 142 суборенди об`єкта нерухомості від 09.03.2017.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 25.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження після усунення недоліків позовної заяви. Судове засідання призначено на 22.04.2019.

25.03.2019 судом вчинені дії щодо перевірки статусу та місця реєстрації Фізичної особи-підприємця Мамченко Павла Олександровича, у зв`язку з чим отримано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, за критерієм пошуку реєстраційний номер облікової картки платника податків, відповідно до якого в реєстрі значиться Фізична особа-підприємець Мамченко Павло Олександрович, місце проживання: АДРЕСА_1 , не перебуває в процесі припинення.

В судове засідання 22.04.2019 прибув уповноважений представник позивача, відповідач у призначене судове засідання не прибув.

Ухвала суду від 25.03.2019 направлена на адресу відповідача ( АДРЕСА_1, що значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулася 02.04.2019, до суду неврученою з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

22.04.2019 не виходячи до нарадчої кімнати, відповідно до ст.216 Господарського процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про відкладення судового засідання на 07.05.2019, про що позивач повідомлений під розписку.

Ухвала виклик від 22.04.2019 направлена сторонам рекомендованою кореспонденцією.

Крім того, в порядку ст. 120 - 122 Господарського процесуального кодексу України на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет 22.04.2019 розміщено оголошення про виклик фізичної особи-підприємця Мамченко Павла Олександровича в судове засідання 07.06.2019 з розгляду справи по суті.

В судове засідання 07.05.2019 прибув уповноважений представник позивача, відповідач у призначене судове засідання не прибув. Заяви та клопотання від відповідача до суду не надходили.

Ухвала суду від 22.04.2019 направлена на адресу відповідача ( АДРЕСА_1), що значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернулася 03.05.2019, до суду неврученою з відміткою відділення поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції. Зважаючи на те, що згідно з ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи зобов`язані користуватися визначеними законом процесуальними правами; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи, а тому повторна неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи з огляду на приписи ч.3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

Судом враховано, що відкладення справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

При цьому, за приписами ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Приймаючи до уваги, що судом вчинені дії щодо належного повідомлення відповідача про час, місце та дату проведення судового засідання з розгляду справи по суті, шляхом направлення рекомендованою кореспонденцією ухвал по справі на адресу відповідача яка відповідає його адресі державної реєстрації та значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, інша адреса відповідача в матеріалах справи не значиться, а шляхом розміщення на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет оголошення про виклик відповідача в судове засідання 07.06.2019 з розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за відсутності представника відповідача.

В ухвалі про відкриття провадження у справі від 25.03.2019 попереджено відповідача про те, що у разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідач своїм процесуальним правом участі у судовому засіданні не скористався, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направив, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав та не заперечив проти позовних вимог, рішення приймається за наявними матеріалами справи на підставі ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив:

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 774 Цивільного кодексу України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Відповідно до ч.1статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Як свідчать матеріали справи, 15.02.2016 між Чернігівською обласною спілкою споживчих товариств (орендодавець) та Чернігівською міською спілкою споживчих товариств (орендар) укладено договір оперативної оренди об`єкта нерухомості №1, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у внутрісистемне строкове платне користування наступне майно: нежитлові приміщення, розташовані в нежитловій будівлі інженерно-виробничого корпусу з обчислювальним центром за адресою: м. Чернігів, проспект Перемоги, буд. 139 загальною площею 5 786,54 кв.м. (п. 1.1. договору оренди).

За умовами п.4.1 договору оперативної оренди об`єкта нерухомості №1 від 15.02.2016 він набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2018 року.

Відповідно до п. 3.4.7 договору оренди об`єкта нерухомості №1 від 15.02.2016 орендар має право передавати об`єкт оренди чи його частину (частини) іншим особам в суборендну без додаткового погодження з орендодавцем.

Як вбачається з Акту приймання-передачі в оренду об`єкта нерухомості від 15.02.2016, орендодавець передає, а орендар приймає перелічені в акті об`єкти нерухомості і ключі від них. Акт підписано представниками обох сторін та скріплено відтисками їх печаток.

09.03.2017 між Чернігівською міською спілкою споживчих товариств (орендар, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Мамченко Павлом Олександровичем (суборендар, відповідач) укладено договір суборенди об`єкта нерухомості №142 (далі - договір суборенди), відповідно до умов якого орендар передає, а суборендар приймає у строкове платне користування наступне майно: нежитлове приміщення нежитлової будівлі інженерно-виробничого корпусу з обчислювальним центром, яке згідно Технічного паспорту на будівлю, виготовленого Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації, за адресою: м. Чернігів, проспект Перемоги, буд. 139 станом на 07.07.2016 року, позначено цифрами 1-426 та 1-427, розташоване на четвертому поверсі, кімната №409, (далі за текстом - майно, що передане в суборенду чи об`єкт суборенди). Корисна площа об`єкта суборенди складає 20,5 кв.м.

Згідно з п. 1.2. договору суборенди об`єкт суборенди використовується суборендарем для здійснення власної господарської діяльності під офіс.

Пунктом 2.2. договору суборенди сторони погодили, що суборендар вступає в строкове платне користування об`єктом суборенди після надходження на рахунок орендаря авансового платежу та передачі об`єкта суборенди підписанням акта приймання-передачі.

У п.1.3 договору суборенди зазначено, що об`єкт суборенди перебуває в оренді орендодавця на підставі договору оперативної оренди об`єкта нерухомості №1 від 15.02.2016.

Відповідно до п. 3.1.1., 3.1.1.2 договору суборенди орендар зобов`язується передати у користування суборендарю об`єкт суборенди на умовах і в строк, передбачені цим договором; якщо, крім об`єкта суборенди, суборендар бере у орендаря у користування устаткування (обладнання), то сторони цього договору укладають окремий договір оренди устаткування (обладнання), предмет якого не входить в предмет цього договору. Вчасно надавати суборендарю рахунки на оплату суборендної плати.

Орендар має право вимагати від суборендаря своєчасного внесення суборендної плати (п. 3.2.3 договору суборенди).

Згідно з п. 3.3.1, 3.3.2 договору суборенди суборендар зобов`язаний у строк, передбачений цим договором, прийняти від орендаря у строкове платне користування об`єкт суборенди за актом приймання-передачі об`єкта суборенди. Своєчасно, в повному обсязі вносити на зазначений у договорі рахунок орендаря суборендну плату незалежно від фінансового стану суборендаря.

Відповідно до п. 5.1, 5.2. договору суборенди суборендна плата за користування одним квадратним метром корисної площі об`єкта суборенди становить 95,00 грн за місяць. Загальна сума щомісячного платежу становить 1947,50 грн без ПДВ. Орендар залишає за собою право перегляду розміру суборендної плати.

Пунктами 5.2., 5.3. договору суборенди сторони погодили, що суборендна плата сплачується суборендарем у безготівковому порядку на поточний рахунок орендаря до 5-го числа кожного календарного місяця, в якому здійснюється користування об`єктом суборенди. У платіжному документі суборендарем обов`язково зазначається місяць і рік, за які сплачується суборендна плата. Суборендна плата сплачується в національній валюті України. Орендар має право застосовувати індекс інфляції за попередній місяць за даними Державної служби статистики України у випадку, якщо він перевищує 120%. Сторони домовились про перегляд розміру суборендної плати, визначеної пунктами 5.1, 5.2 договору, у разі зростання плати за користування землею, вартості енергоресурсів, податкового навантаження, утримання будівлі, в інших випадках. Про зазначене суборендар письмово повідомляється за 15 календарних днів до моменту застосування. До суборендної плати не входить плата за комунальні послуги та вартість експлуатаційних витрат, які суборендар сплачує за окремими рахунками. Понад встановлені пунктами 5.1. та 5.2. суборендні платежі суборендар щомісячно відшкодовує орендареві за окремими рахунками частину експлуатаційних витрат та платежів, фактично сплачених надавачам комунальних послуг. Сума витрат, які відшкодовуються за електропостачання розраховуються згідно показників встановлених лічильників.

Згідно з п. 4.1. договору суборенди він набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.12. 2017 включно.

09.03.2017 сторонами підписано акт приймання-передачі в суборенду об`єкта нерухомості, згідно з яким орендарю передано нежитлове приміщення нежитлової будівлі інженерно-виробничого корпусу з обчислювальним центром, яке згідно Технічного паспорту на будівлю, виготовленого Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації, за адресою: м. Чернігів, проспект Перемоги, буд. 139 станом на 07.07.2016 року, позначено цифрами 1-426. та 1-427, розташоване на четвертому поверсі, кімната №409. Власником будівлі є Чернігівська облспоживспілка.

Згідно п. 4 акту у суборендаря відсутні будь-які зауваження щодо стану об`єкта суборенди.

31.10.2017 між сторонами підписано додаткову угоду №01 до договору суборенди об`єкта нерухомості №142 від 09.03.2017, відповідно до умов якої сторони погодили продовжити строк дії договору №142 суборенди об`єкта нерухомості, який укладено 09.03.2017 до 31.12.2018.

Крім того, п. 3 додаткової угоди № 01 сторони погодили викласти п. 5.1 договору суборенди в новій редакції: «Суборендна плата за користування одним квадратним метром корисної площі об`єкта суборенди: 5.1.1. з 01.11.2017 до 31.12.2018 становить 110,00 грн. Загальна сума щомісячного платежу з 01.11.2017 до 31.12.2018 становить 2255,00 грн без ПДВ. Орендар має право перегляду розміру суборендної плати».

27.06.2018 між сторонами підписано додаткову угоду №02 до договору суборенди об`єкта нерухомості №142 від 09.03.2017, відповідно до умов якої у зв`язку зі зміною технічної документації на нежитлову будівлю в якій розташовані нежитлові приміщення передані в суборенду, сторони погодили пункт 1.1. Договору №142 суборенди об`єкта нерухомості, який укладено 09.03.2017, викласти в новій редакції наступного змісту: « 1.1. Орендар передає, а Суборендар приймає у строкове платне користування наступне майно: нежитлове приміщення нежитлової будівлі інженерно-виробничого корпусу з обчислювальним центром, яке згідно Технічного паспорту на будівлю, виготовленого Суб`єктом господарювання ФОП Солдатова В.С. (кваліфікаційний сертифікат серії НОМЕР_1 ), за адресою: АДРЕСА_5 станом на 07.07.2016 року, позначене цифрами 1-426, 1-427, розташоване на четвертому поверсі, кімната №409 (далі за текстом - майно, що передане в суборенду чи об`єкт суборенди). Корисна площа об`єкта суборенди складає 20,5 кв.м.».

У п. 2 додаткової угоди №02 сторони погодили викласти п. 5.1 договору в новій редакції: «Суборендна плата за користування одним квадратним метром корисної площі об`єкта суборенди становить 125,00 грн. Загальна сума щомісячного платежу становить 2562,00 грн без ПДВ. Орендар має право перегляду розміру суборендної плати».

За приписами п. 3 додаткової угоди № 02 вона набирає чинності з 01.08.2018 і є невід`ємною частиною договору суборенди об`єкта нерухомості №142 від 09.03.2017.

Додатковою угодою №03 від 31.10.2018 до договору суборенди об`єкта нерухомості №142 від 09.03.2017 сторони погодили, що строк дії договору №142 суборенди об`єкта нерухомості, який укладено 09.03.2017 року до 31 жовтня 2018 року.

Пунктом 3 додаткової угоди №03 сторони погодили, що враховуючи вищезазначене, суборендар зобов`язується 31.10.2018 року звільнити від власного майна та здати уповноваженому представнику орендаря по акту нежитлові приміщення нежитлової будівлі інженерно-виробничого корпусу з обчислювальним центром, яке згідно Технічного паспорту на будівлю, виготовленого Суб`єктом господарювання ФОП Солдатова В.С. (кваліфікаційний сертифікат серії НОМЕР_1 ), за адресою: АДРЕСА_5 станом на 01.02.2018 року, позначено цифрами 1-426, 1-427. Приміщення розташоване на четвертому поверсі, кімната №409.

31.10.2018 між сторонами підписано акт приймання-передачі з суборенди об`єкта нерухомості, відповідно до якого суборендар передав, а орендар прийняв, зокрема, нежитлове приміщення нежитлової будівлі інженерно-виробничого корпусу з обчислювальним центром, яке згідно Технічного паспорту на будівлю, виготовленого суб`єктом господарювання ФОП Солдатова В.С. (кваліфікаційний сертифікат серії НОМЕР_1 ), за адресою: АДРЕСА_5 станом на 01.02.2018 року, позначено цифрами 1-426, 1-427, розташоване на четвертому поверсі, кімната №409. Власником будівлі є Чернігівська облспоживспілка.

Згідно з частиною 2 статті 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

В матеріалах справи наявні підписані та скріплені печатками сторін акти прийому-передачі наданих послуг - суборендна плата, а саме: №54 від 31.01.2018 за січень на суму 2255,00 грн, №225 від 28.02.2018 за лютий на суму 2255,00 грн, №334 від 31.03.2018 за березень на суму 2255,00 грн, №555 від 30.04.2018 за квітень 2018 на суму 2255,00 грн, №737 від 31.05.2018 за травень 2018 на суму 2255,00 грн, №909 від 30.06.2018 за червень 2018 на суму 2255,00 грн, №1087 від 31.07.2018 за липень 2018 на суму 2255,00 грн, №1251 від 31.08.2018 на суму 2562,50 грн, №1402 від 30.09.2018 за вересень 2018 на суму 2562,50 грн, №1533 від 31.10.2018 за жовтень 2018 на суму 2562,50 грн, підписані представниками обох сторін та скріплені відбитком печатки позивача.

Крім того, позивачем були виставлені відповідачу рахунки № 53 від 01.01.2018 за січень на суму 2255,00 грн, №217 від 01.02.2018 за лютий на суму 2255,00 грн, №324 від 01.03.2018 за березень на суму 2255,00 грн, №544 від 01.04.2018 за квітень 2018 на суму 2255,00 грн, №712 від 01.05.2018 за травень 2018 на суму 2255,00 грн, №883 від 01.06.2018 за червень 2018 на суму 2255,00 грн, №1045 від 01.07.2018 за липень 2018 на суму 2255,00 грн, №1205 від 01.08.2018 на суму 2562,50 грн, №1353 від 01.09.2018 за вересень 2018 на суму 2562,50 грн, №1485 від 01.10.2018 за жовтень 2018 на суму 2562,50 грн, які отримані останнім, про що свідчить відмітка про їх отримання.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем та відповідачем підписані акти надання послуг №847 від 21.05.2018 за комунальні послуги (компенсація за використану активну ел. ен. МЕМ за травень 2018) на суму 249,51 грн, №1025 від 18.06.2018 за комунальні послуги (компенсація за використану активну ел. ен. МЕМ за червень 2018) на суму 22,94 грн, та відповідачем отримано відповідні рахунки на оплату №821 від 21.05.2018 на суму 249,51 грн та №983 від 18.06.2018 на суму 22,94 грн.

З наведеного позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем нараховано суборендної плати за період з 01.01.2018 по 31.10.2018 на суму 23472,50 грн та нараховано компенсацію за використану електричну енергію на суму 479,23 грн, а саме, за січень 2018 на суму 68,88 грн, за лютий 2018 на суму 137,90 грн, за травень 2018 на суму 249,51 грн, за червень 2018 на суму 22,94 грн, а всього на суму 23951,73 грн.

За твердженням позивача відповідачем проведена часткова оплата рахунків з суборендної плати на суму 14475,00 грн та компенсації за використану активну електричну енергію на суму 137,90 грн, а всього відповідачем проведено часткових оплат на суму 14612,90 грн

Відповідності до ч.1 та ч.4 ст.165 Господарського процесуального кодексу України, у відзиві на позовну заяву відповідач викладає заперечення проти позову. Якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтується позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Як свідчать матеріали справи, відповідач своїм правом не скористався, відзив на позовну заяву не надав. Заперечень щодо суми боргу з суборендної плати, компенсації за використану електричну енергію та проведених часткових оплат від відповідача не надходило.

Частиною 4 ст.74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи.

Вказане позивачем твердження щодо сплати відповідачем на виконання умов договору суборенди об`єкта нерухомості №142 від 09.03.2017 заборгованості на суму 14612,90 грн не спростовано відповідачем.

18.01.2019 позивач звернувся до відповідача з претензією №01 від 15.01.2019, в якій зазначає, що станом на 14.01.2019 року заборгованість відповідача по договору складає 9338,83 грн та попереджає, що у разі несплати відповідачем протягом 5 робочих днів суми заборгованості або у разі не узгодження в зазначений термін чіткого графіку погашення заборгованості, з метою захисту порушених прав, позивач буде змушений звернутися до суду, що підтверджується накладною №120 від 18.01.2019, фіскальним чеком від 18.01.2019 та описом вкладення до цінного листа від 18.01.2019, копії яких додано до матеріалів справи.

Претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається (ст. 525 Цивільного кодексу України), якщо інше не встановлено договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок суми боргу в частині компенсації за використану електричну енергію, суд дійшов висновку, що позивачем безпідставно включено до суми боргу 68,88 грн компенсації за використану електричну енергію за січень 2018 року з огляду на відсутність документального підтвердження споживання електричної енергії відповідачем у січні 2018 року.

За таких обставин, суд доходить висновку, що всупереч вищеназваному договірному зобов`язанню відповідач не виконав своїх обов`язків в частинні внесення плати за суборенду нежитлового приміщення та відшкодування вартості комунальних послуг (компенсації за використану активну електричну енергію), в результаті чого в останнього виникла заборгованість в сумі 9269 грн 95 коп., з яких на час розгляду справи заборгованість по суборендним платежам за період з 01.01.2018 по 31.10.2018 становить - 8997 грн 50 коп., заборгованість з компенсації за використану електроенергію за травень та червень 2018 року становить - 272 грн. 45 коп.

З огляду на викладене позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості підлягають задоволенню у сумі 9269 грн 95 коп., а в частині стягнення боргу у сумі 68,88грн вимоги позивача задоволенню не підлягають у зв`язку з недоведеністю вимог.

Позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення 20% штрафу від суми боргу 9338,83 грн в розмірі 1867,77 грн та 1808,21 грн пені за період прострочення з 06.06.2018 по 04.03.2019.

Згідно з п. 8.2 договору суборенди у випадку прострочення оплати суборендних платежів понад 30 днів орендар має право стягнути з суборендаря штраф в розмірі двадцять відсотків (20%) від суми боргу.

Пунктом 3.2.5. договору суборенди сторони погодили, що у випадку прострочення суборендарем сплати орендних платежів, передбачених цим договором, орендар має право стягнути з суборендаря пеню в розмірі подвійної облікової ставки, встановленої Національним банком України, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення в оплаті.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею).

Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення зобов`язання.

Перевіривши розрахунок штрафу наданий позивачем, суд дійшов висновку, що він підлягає частковому задоволенню, оскільки позивачем безпідставно нараховано штраф на борг по компенсації зі сплати електроенергії спожитої за січень, травень та червень 2018 року, що суперечить умовам договору суборенди, яким передбачено нарахування штрафу на суму суборендної плати. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача штрафу підлягають задоволенню у сумі 1799,50грн розрахованій від суми заборгованості з суборендної плати у сумі 8997,50грн, в частині стягнення 68,27 грн штрафу має бути відмовлено.

Позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення 152 грн 62коп. 3% річних за період з 06.06.2018 по 04.03.2019 та 788грн 93коп. інфляційних втрат за період з 06.06.2018 по 04.03.2019.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням 3% річних в порядку статті 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки інформація відображена в розрахунку позивача щодо дати, суми та призначення платежу має бути підтверджена первинними документами для перевірки судом арифметичної, методологічної правильності та обґрунтованості здійснення нарахування та пред`явлення до стягнення пені, інфляційних втрат та трьох відсотки річних, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1808грн 21коп. пені, 152 грн 62коп. 3% річних, 788грн 93коп. інфляційних втрат у зв`язку з неподанням доказів на обґрунтування наведених нарахувань, а також враховуючи безпідставне нарахування позивачем пені на суму заборгованості з компенсації за використану електричну енергію, оскільки таке нарахування пені не передбачено умовами договору.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлено позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

Відповідно до ч. 1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Приписам ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, за результатами оцінки доказів, наявних в матеріалах справи, встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 9269грн 95коп. основного боргу, 1799грн 50коп. - 20% штрафу від суми боргу із оплати суборендної плати .

Суд доходить висновку, що в стягненні 68грн 88коп. основного боргу, 1808грн 21коп. пені, 68грн 27коп. - 20% штрафу від суми боргу, 152 грн 62коп. 3% річних, 788грн 93коп. інфляційних втрат має бути відмовлено за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, судовий збір в сумі 1523 грн 64 коп., пропорційно покладається на відповідача з огляду на часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 124 Господарського процесуального кодексу України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивачем в позовній заяві наведено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, який становить 4000 грн суми витрат на послуги адвоката і які він просить стягнути з відповідача.

Відповідно до положень ст.126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги від 01.04.2019, укладений між Чернігівською міською спілкою споживчих товариств та адвокатом Маковецьким В`ячеславом Леонідовичем, та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧН №000451 від 21.09.2018.

Приписами ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем до матеріалів справи не додано доказів понесення витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 4000,00 грн та не подано у справі відповідної заяви про неможливість подання позивачем цих доказів, як передбачено приписами Господарського процесуального кодексу України.

За таких обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу адвоката у сумі 4000,00грн задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 12, 73-80, 86, 123, 129, 165-167, 232, 233, 236-241, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Чернігівської міської спілки споживчих товариств до Фізичної особи-підприємця Мамченко Павла Олександровича про стягнення 17956 грн 36 коп. за договором № 142 суборенди об`єкта нерухомості від 09.03.2017, задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мамченко Павла Олександровича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь Чернігівської міської спілки споживчих товариств (проспект Перемоги, 139, м. Чернігів, 14013, ідентифікаційний код ) 9269грн 95коп. основного боргу, 1799грн 50коп. - 20% штрафу від суми боргу, 1523 грн 64 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. Відмовити Чернігівській міській спілці споживчих товариств в стягненні з Фізичної особи-підприємця Мамченко Павла Олександровича 68грн 88коп. основного боргу, 1808грн 21коп. пені, 68грн 27коп. - 20% штрафу від суми боргу, 152 грн 62коп. 3% річних, 788грн 93коп. інфляційних втрат, 4000грн 00коп. витрат на послуги адвоката.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду у порядку визначеному ст. 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних Положень Господарського процесуального кодексу України.

З повним текстом рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 13.05.2019.

Суддя Н.Ю.Книш