номер провадження справи 27/156/17-22/122/18-32/7/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2019 Справа № 908/2527/17

м.Запоріжжя

За позовом Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (03150, м. Київ, вул. Ковпака, 29)

до відповідача Фізичної особи-підприємця Тихонова Сергія Володимировича ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 839192 грн. 91 коп.

суддя Колодій Н.А.

За участю представників:

Від позивача: Ременюк Т.О. (дов. № 02-03/2463 від 13.08.18)

Від відповідача: не з`явився

СУТНІСТЬ СПОРУ:

Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою про стягнення з Фізичної особи-підприємця Тихонова Сергія Володимировича заборгованості за кредитом в розмірі 321216 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 320681,12 грн., заборгованість за комісіями в розмірі 112654,20 грн., інфляційними втратами за кредитом в розмірі 44327,81 грн., інфляційними втрати за відсотками в розмірі 40313,78 грн.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 29.03.2018 у справі № 908/2527/17 позов задоволено. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Тихонова Сергія Володимировича на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" 321216 грн. 00 коп. заборгованості за кредитом, 320681 грн. 12 коп. заборгованості за відсотками, 112654 грн. 20 коп. заборгованості за комісіями, 44327 грн. 81 коп. втрат від інфляції за кредитом, 40313 грн. 78 коп. втрати від інфляції за відсотками, 12587 грн. 89 коп. судового збору.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.10.2018 у справі № 908/2527/17 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 16.07.2018 та рішення Господарського суду Запорізької області від 29.03.2018 у справі № 908/2527/17 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 09.11.2018 у справі № 908/2527/17 (суддя Ярешко О.В.) прийнято справу № 908/2527/17 до провадження, призначено підготовче засідання.

У зв`язку із перебуванням у відпустці судді-доповідача Ярешко О.В., витягом з повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 908/2527/17 передано на розгляд колегії судді Колодій Н.А.

Ухвалою суду від 14.01.2019 справу № 908/2527/17 прийнято до провадження. Розгляд справи № 908/2527/17 розпочато заново зі стадії підготовчого провадження, підготовче засідання призначено на 19.02.2019. Ухвалою суду від 19.02.2019 закрито підготовче провадження, судове засідання по суті призначено на 26.03.2019. У судовому засіданні 26.03.2019 оголошено перерву до 24.04.2019. Ухвалою суду від 12.04.2019 у зв`язку з виробничою необхідністю розгляд справи перенесено на 22.04.2019.

Між тим, 26.11.2018 позивач надав суду клопотання в якому зазначив, що 26.04.2018 Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" змінило назву на Акціонерне товариства "Укрсоцбанк". На підтвердження чого позивачем надано Статут АТ "Укрсоцбанк" та витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне змінити назву позивача у справі № 908/2527/17 з Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" на Акціонерне товариство "Укрсоцбанк".

У судовому засіданні 22.04.2019 представник позивача підтримав позовні вимоги, з урахуванням пояснень, які надішли до суду 26.11.2018, зазначивши наступне. 24.03.2008 року між позивачем та відповідачем укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № 046/08. Додатковою угодою № 2 від 24.03.2008 до генерального договору сторонами визначено, що надання кредиту буде здійснюватися в межах максимального ліміту заборгованості у сумі 351520 грн. На виконання своїх зобов`язань за договором, позивач надав відповідачу кредитні кошти. В порушення умов договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 30.11.2017 заборгованість відповідача перед позивачем складає: 321216 грн. заборгованість за кредитом, 320681 грн. 12 коп. заборгованість за відсотками, 112654 грн. 20 коп. заборгованість за комісіями, 44327 грн. 81 коп. втрати від інфляції за кредитом, 40313 грн.78 коп. втрати від інфляції за відсотками. На підставі ст.ст. 625, 626, 1050 ЦК України просить позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 22.04.2019 не з`явився, але у попередніх судових засіданнях проти позову заперечив, з наступних підстав. Пунктом 4 додаткової угоди № 2 від 24.03.2008 до генерального договору сторонами визначено, що кредит надається на строк з 24.03.2008 по 23.03.2013, із зниженням розміру максимального ліміту заборгованості що півроку рівними частинами, починаючи з 23.03.2011 та з кінцевим терміном погашення не пізніше 23.03.2013. Вважає, що позивачем було пропущено строк позовної давності, оскільки фактично позивач дізнався про порушення свого права 25.09.2008 - в перший день простроченого платежу. Враховуючи викладене просить застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні 22.04.2019 після закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами, судом оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

24.03.2008 між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "Укрсоцбанк" (станом на даний час - Акціонерне товариство "Укрсоцбанк", кредитор) та Фізичною особою-підприємцем Тихоновим С.В. укладений генеральний договір про надання кредитних послуг № 046/08.

Відповідно до п. 1 договору, кредитор зобов`язався надавати позичальнику грошові кошти в валютах: євро, долар США, гривня, в межах загального ліміту, що встановлюється в базовій валюті гривні в сумі 1000000 (один мільйон) гривень, на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, а позичальник зобов`язався повернути кредит у строки та на умовах, визначених цим договором та додатковими угодами до нього, сплачувати проценти у розмірі, що визначатиметься у додаткових угодах до цього договору, але в будь-якому разі, не більше: 16,0 процентів річних в гривні, 12,0 процентів річних в євро, 14,2 процентів річних в доларах США, а також сплачувати комісії у розмірі та у порядку, визначеному Тарифами на кредитні послуги, що містяться у додатку 1 до цього договору та є його невід`ємною частиною.

Згідно до п. 2 генерального договору, надання кредитних послуг за цим договором здійснюється протягом періоду з 24.03.2008 по 23.03.2018 включно, надалі за текстом - "Строк дії загального ліміту кредитування".

Надання кредитних послуг за цим договором здійснюється шляхом укладення додаткових угод, що є невід`ємними частинами цього договору (п. 3 Основних положень генерального договору).

Пунктом 5 Основних положень генерального договору визначено, що конкретні умови кредитної послуги, зокрема: валюта, сума, мета, строк, форма надання визначаються додатковими угодами.

За умовами п. 2.4 генерального договору, кредит вважається повернутим в момент зарахування на позичковий рахунок кредитора грошових коштів в сумі кредиту, а також на відповідні рахунки нарахованих відсотків, комісій та неустойки (за наявності) (п. 2.4 генерального договору).

Погашення кредиту здійснюється у строки/терміни, визначені цим договором та додатковими угодами до нього, але, у будь-якому разі, повне погашення кредиту має бути здійснене не пізніше останнього дня строку дії загального ліміту кредитування (п. 2.5 генерального договору).

Порядок сплати процентів за користування кредитом визначається відповідними додатковими угодами до цього договору (п.2.7. генерального договору);

Нарахування та сплата комісій за користування кредитом здійснюється на зазначений рахунок в порядку, в сумі та в строки, що встановлені тарифами (п. 2.8 генерального договору).

Того ж дня, 24.03.2008 сторонами укладено додаткову угоду № 2 від 24.03.2008, відповідно до умов якої надання кредиту буде здійснюватися в межах максимального ліміту заборгованості у сумі 351520 грн. зі сплатою 14,5 відсотків річних в гривні та комісії, в розмірі та в порядку, визначеному Тарифами на послуги по наданню кредитів за генеральним договором, що містяться в додатку 1 до генерального договору (п. 2 додаткової угоди).

Пунктом 4 додаткової угоди сторони встановили, що кредит надається на строк з 24.03.2008 по 23.03.2013 включно, із зниженням розміру максимального ліміту заборгованості щопівроку рівними частинами в сумі 70304 грн., починаючи з 23.03.2011, та з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом не пізніше 23.03.2013. При цьому, кожна наступна видача траншу кредиту здійснюється в межах вільного залишку максимального ліміту заборгованості станом на дату видачі такого траншу з урахуванням вже наданих траншів. Повне погашення кредиту має бути здійснене не пізніше останнього дня вказаного вище строку.

Згідно із пунктом 5 погашення кредиту здійснюється в порядку та строки, передбачені в п. 4 додаткової угоди. Позичальник зобов`язується не пізніше останнього робочого дня строку дії відповідного максимального ліміту заборгованості, встановленого на поточний період згідно з графіком зниження максимального ліміту заборгованості, зазначеним в п. 4 цієї додаткової угоди, погашати кредитору частину заборгованості за кредитом, на яку поточна заборгованість за кредитом перевищуватиме максимальний ліміт заборгованості, встановлений на наступний період згідно з графіком, визначеним пунктом 4 цієї додаткової угоди.

Відповідно до п. 6 додаткової угоди, сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту щомісячно не пізніше 5 числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти.

Позивач прийняті на себе зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошті, а саме: 25.03.2008 суму 216842,06 грн., 26.03.2008 суму 66283,83 грн., 27.03.2008 суму 68394,11 грн., 16.07.2010 суму 70000 грн., що підтверджується випискою по особовому рахунку .

За час кредитування, в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту позичальником було сплачено суму 100304 грн., а саме: 21.01.2009 суму 70304 грн., 22.11.2010 суму 30000 грн., про що свідчить виписка по рахунку позичальника, а також визнано обома сторонами.

Наявність невиконаного зобов`язання по поверненню кредитних коштів в сумі 321 216,00 грн., заборгованості за відсотками в сумі 320681,12 грн. та заборгованості за комісіями в сумі 112654,20 грн. стало підставою для звернення банку з позовом до суду. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх договірних зобов`язань щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків, банком здійснено нарахування інфляційних втрат за кредитом в сумі 44327,81 грн. та інфляційних втрат за відсотками в сумі 40313,78 грн. за період з листопада 2016 року по жовтень 2017 року.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 29.03.2018 у справі № 908/2527/17 позов задоволено. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Тихонова Сергія Володимировича на користь Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" 321216 грн. 00 коп. заборгованості за кредитом, 320681 грн. 12 коп. заборгованості за відсотками, 112654 грн. 20 коп. заборгованості за комісіями, 44327 грн. 81 коп. втрат від інфляції за кредитом, 40313 грн. 78 коп. втрати від інфляції за відсотками, 12587 грн. 89 коп. судового збору.

Постанова Донецького апеляційного господарського суду від 16.07.2018 у справі 908/2527/17 рішення Господарського суду Запорізької області від 29.03.2018 скасовано в частині стягнення з ФОП Тихонова С.В. на користь ПАТ "Укрсоцбанк" суми 112654,20 грн. заборгованості за комісіями та в частині стягнення 1690,55 грн. судового збору. У задоволені вимог ПАТ "Укрсоцбанк" до ФОП Тихонова С.В. про стягнення заборгованості за комісіями в сумі 112654,20 грн. відмовлено. В іншій частині рішення залишено без змін.

Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.10.2018 у справі № 908/2527/17 постанову Донецького апеляційного господарського суду від 16.07.2018 та рішення Господарського суду Запорізької області від 29.03.2018 у справі № 908/2527/17 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду Запорізької області.

Направляючи справу № 908/2527/17 на новий розгляд Верховний суд вказав, що зі змісту судових рішень взагалі не вбачається, що судами попередніх інстанцій надавалася оцінка та не встановлено, чи мають місце обставини переривання строку позовної давності. При цьому Верховний суд вважає передчасним висновок суддів попередніх інстанцій про те, що банк для захисту своїх порушених прав звернувся в межах строків позовної давності, а саме, не пізніше останнього дня строку дії загального ліміту. Зазначивши про правомірність нарахування банком відсотків, суди попередніх інстанцій не встановили з урахуванням умов пунктом 6 додаткової угоди, яким передбачено щомісячне нарахування відсотків, чи не позбавлений кредитор права із застосуванням строків позовної давності вимагати сплати відсотків за користування кредитними коштами. Судами не обґрунтовано задоволення вимог в частині нарахування відсотків в сумі 321216 грн., так як із розрахунку банку вбачається нарахування відсотків в сумі 133378,19 грн. за період з квітня 2008 по березень 2009.

Відповідно до статті 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Оскільки вказівки, що містяться у постанові Верховного Суду від 19.10.2018 по даній справі, відповідно до ст. 316 ГПК України, є обов`язковими під час нового розгляду справи, господарський суд вважає за необхідне дослідити зазначені обставини.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 Цивільного Кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших правових актів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічний припис містить п.1, п. 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Статтею 530 ЦК України також передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов`язання щодо щомісячного погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами належним чином не виконував. У зв`язку з чим, у нього станом на 30.11.2017 виникла заборгованість за кредитом в розмірі 321216 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 320681,12 грн. та заборгованість за комісіями в розмірі 112654,20 грн.

Слід зазначити, що 26.11.2018, разом з письмові поясненнями, позивачем надано суду два розрахунки заборгованості за кредитом, а саме: за період з 23.03.2013 по 31.11.2017 (з дати кінцевого терміну погашення до дати звернення до суду) та з- 22.03.2011 (з дати останнього платежу) по 23.03.2014. в даних розрахунках зазначено різні суми заборгованості по кредиту, відсоткам та комісіям, які також відрізняються від заявлених позовних вимог. Оскільки позивачем не обґрунтовано надання таких розрахунків, а також враховуючи те, що в силу ст. 47 ГПК України під час нового розгляду справи зміна предмету та підстав позову не допускається, крім випадків коли це необхідно для захисту прав позивача у зв`язку із зміною фактичних обставин справи, суд залишає надані позивачем розрахунки без уваги.

Факт наявності у відповідача перед позивачем заборгованості по кредиту в розмірі в розмірі 321216 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 320681,12 грн. підтверджується матеріалами справи.

Щодо позовних вимог в частині стягнення суми 112654,20 грн. заборгованості по комісіях, суд не знаходить підстав для їх задоволення, у зв`язку з наступним.

Відповідно до п. 2.8 генерального договору, нарахування та сплата комісій за користування кредитом здійснюється на відповідний рахунок в порядку, в сумі та в строки, що встановлені Тарифами.

Додатковою угодою № 2 від 24.03.2008 до Генерального договору, сторонами визначено, що надання кредиту буде здійснюватися в межах максимального ліміту заборгованості у сумі 351520 грн. зі сплатою 14,5 відсотків річних в гривні та комісії, в розмірі та в порядку, визначеному Тарифами на послуги по наданню кредитів за Генеральним договором, що містяться в Додатку 1 до Генерального договору.

В матеріалах справи відсутній додаток до Генерального договору під назвою "Тарифи Банку".

Ні в позовній заяві, ні в розрахунку вимог банку, ні в виписках по рахунку відповідача, не визначено порядок визначення та нарахування комісії, яка вимагається позивачем до стягнення з відповідача в сумі 112654,20 грн.

Отже, всупереч наведених вище приписів, а також положень статей 76 - 79 Господарського процесуального кодексу України щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів, позов ПАТ "Укрсоцбанк" в частині стягнення заборгованості за комісіями в сумі 112 654,20 грн. не обґрунтований належними доказами, а отже задоволенню не підлягають.

Позивачем також заявлені вимоги про стягнення з відповідача суми 44327,81 грн. втрат від інфляції за кредитом та суми 40313,78 грн. втрат від інфляції за відсотками за загальний період з листопада 2016 по жовтень 2017.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, за вимогою кредитора зобов`язаний оплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків.

Нарахування позивачем інфляційних втрат за порушення строків повернення кредиту в розмірі 40313,78 грн. та строків сплати відсотків в розмірі 40313,78 грн. є правомірним.

Разом з тим, статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)- тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України і пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи.

Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Перебіг позовної давності стосовно кожного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

Оскільки додаткова угода № 2 від 24.03.2008 встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право банку вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду періодичні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Встановлення загального строку кредитування у договорі, який передбачає внесення позичальником періодичних платежів, має значення не для визначення початку перебігу позовної давності за вимогами кредитодавця щодо погашення заборгованості за цим договором.

Отже, оскільки за умовами додаткової угоди № 2 від 24.03.2008 відповідач мав виконувати зобов`язання, зокрема, з повернення кредиту щопівроку рівними частинами ті зі сплати відсотків не пізніше 5 числа місяця, наступного за місяцем в якому нараховуються проценти з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 23.03.2013, то перебіг позовної давності для стягнення заборгованості за кожним з цих щомісячних платежів починається з наступного дня після настання терміну внесення чергового платежу. А відтак, за наведених умов початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення.

Позивач, в свою чергу, звернувся до суду з позовом 11.12.2017, тобто після спливу позовної давності навіть щодо останнього щомісячного платежу. З матеріалів справи також вбачається, що переривання строку позовної давності в силу ст. 264 ЦК України не відбувалось.

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Таким чином, зі спливом позовної давності за вимогою про повернення або сплату коштів спливає й позовна давність за вимогою про сплату процентів, передбачених статтями 536, 625 ЦК України, і сум інфляційних нарахувань згідно з тією ж статтею 625 ЦК України (незалежно від періоду часу, за який обчислено відповідні суми процентів та інфляційних нарахувань, оскільки такі суми є складовою загальної суми боргу).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення.

Відповідач, на підставі ч. 3 ст. 267 ЦК України, просить застосувати позовну давність до заявлених позивачем позовних вимог.

За таких обставин, враховуючи заяву позивача про застосування строків позовної давності, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про стягнення з Фізичної особи-підприємця Тихонова Сергія Володимировича заборгованості за кредитом в розмірі 321216 грн., заборгованості за відсотками в розмірі 320681,12 грн., інфляційними втратами за кредитом в розмірі 44327,81 грн., інфляційними втрати за відсотками в розмірі 40313,78 грн.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 202, 233, 236 - 238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Згідно ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13.05.2019.

Суддя Н.А.Колодій