ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року Справа № 906/983/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Бучинська Г.Б. , суддя Василишин А.Р.

секретар судового засідання Гладка Л.А.

за участю представників сторін:

позивача: Родоман Т.О.

відповідача: Бас А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліссягаз" на рішення господарського суду Житомирської області від 04.03.19 р. у справі №906/983/18, постановлене суддею Давидюк В..К., повний текст складено 11.03.2019 р.

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанії "Нафтогаз України", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліссягаз", м. Коростишів, Житомирська обл.

про стягнення 541 929,59 грн.

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанії "Нафтогаз України" звернулося з позовом до господарського суду Житомирської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліссягаз" 541 929, 59 грн, з яких: 57 347,66 грн - 3% річних, 384 146,45 грн - пеня, 100 435,48 грн - інфляційні.

Підставою позовних вимог є порушення строків оплати за зобов`язанням на підставі договору купівлі-продаж природного газу №16-135-Н від 30.12.2015 з посиланням на ст. 525, 530, 610, 625 Цивільного кодексу України.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 04.03.2019 р. позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанії "Нафтогаз України" задоволено.

Не погоджуючись із рішення господарського суду Житомирської області від 04.03.2019р. у справі №906/983/18, Товариство з обмеженою відповідальністю "Поліссягаз" звернулося до апеляційного господарського суду зі скаргою на рішення суду першої інстанції, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 04.03.2019 р. та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволення позову в повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник звертає увагу на те, що з умов спільних протокольних рішень вбачається, що підписавши зазначені протокольні рішення, сторони спору по суті погодили зміну порядку і строку проведення розрахунків за надані послуги з транспортування природного газу за Договором. Підписавши спільні протокольні рішення, сторони договору погодилися з тим, що між ними встановлюється інший, а не той, що був врегульований договором, порядок розрахунків. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 18.04.2018 №906/790/16

Крім того, на думку скаржника, державою запроваджено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що по суті усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами. Тим самим у відповідача відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за поставлений природний газ, що, зокрема, виключає можливість застосування до відповідача відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання у вигляді нарахування пені, 3 % річних та інфляційних.

Таким чином, на думку апелянта, правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), і застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови.

Ухвалами апеляційного господарського суду від "15" квітня 2019 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліссягаз" на рішення господарського суду Житомирської області від 04.03.2019 р. у справі №906/983/18 та призначено справу до розгляду.

06.05.2019 р. на адресу апеляційного господарського суду від Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанії "Нафтогаз України" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить рішення господарського суду Житомирської області від 04.03.2019 р. у справі №906/983/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

У судовому засіданні представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліссягаз" підтримав доводи апеляційної скарги та надав додаткові пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Житомирської області від 04.03.2019 р. прийняте з порушення норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 04.03.2019 р. та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволення позову в повному обсязі.

У судовому засіданні представник Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанії "Нафтогаз України" заперечив проти доводів апеляційної скарги та надав пояснення на обґрунтування своєї правової позиції. Вважає, що рішення господарського суду Житомирської області від 04.03.2019 р. у справі №906/983/18 є законним та обґрунтованим, тому просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 30.12.2015 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець, позивач), з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Поліссягаз" (покупець, відповідач), з іншої сторони, укладено договір на купівлю-продаж природного газу №16-135-Н (далі - договір), в редакціях додаткових угод №1 від 02.03.2016, №2 від 30.03.2016, №3 від 30.04.2016, №4 від 22.08.2016, №5 від 14.02.2017, згідно з яким продавець зобов`язується передати у власність покупцю у 2016 році природний газ (далі - газ), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах договору (п. 1.1 договору).

Згідно з п. 1.2 договору, газ, що продається за договором, використовується покупцем виключно для подальшої реалізації побутовим споживачам.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що сторони узгодили обсяг поставки газу, в редакції додаткової угоди №5 від 14.02.2017, з 01 січня 2016 року по 30 вересня 2016 року, вказавши їх обсяги.

Відповідно до п. 3.2, п. 3.3 договору, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, покупець зобов`язується надати продавцеві підписані та скріплені печаткою покупця два примірники акту приймання-передачі газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного газу, його фактична ціна та вартість. Продавець не пізніше 13-го числа місяця, наступного за місяцем продажу газу, зобов`язується повернути покупцеві один примірник оригіналу акту, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту. Підписаний акт є підставою для остаточних розрахунків між сторонами. У разі, якщо покупець до 15 числа наступного за місяцем поставки газу не надає продавцю акти приймання-передачі природного газу, обсяги фактичного використання у звітному місяці газу продавцем документально не оформлюються.

У розділі 5 договору визначено ціну на природний газ, яка встановлюється Кабінетом Міністрів України (п. 5.1. договору).

Пунктом 6.1. договору сторони погодили, що оплата планових обсягів газу здійснюється покупцем виключно грошовими коштами у національній валюті шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. У разі неповної оплати остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється покупцем до 25-го числа, наступного за місяцем реалізації газу, на підставі підписаного сторонами акту приймання-передачі газу за розрахунковий місяць.

Оплата за газ здійснюється з поточного рахунка із спеціальним режимом використання покупця на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця кожного банківського дня розрахункового місяця згідно з нормативами розподілу коштів, затвердженими постановою НКРЕКП. За наявності заборгованості за попередні періоди покупця перераховує кошти з поточного рахунка на поточний рахунок із спеціальним режимом використання продавця (п. 6.2. договору).

Згідно п. 7.1. договору, за невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань сторони несуть відповідальність у випадках, передбачених законодавством і цим договором.

Приписами п.7.2. договору визначено, що у разі невиконання покупцем пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню в розмірі облікової Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від простроченого платежу за кожний день його прострочення.

Договір підписано та скріплено печатками сторін.

На підставі актів приймання-передачі природного газу ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" передав, а ТОВ "Поліссягаз" отримав природний газ на загальну суму 53 304 935,62 грн.

Водночас на виконання постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" №20 від 11.01.2005 між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Житомирській області, Департаментом фінансів Житомирської обласної державної адміністрації, Управлінням фінансів Коростишівської районної державної адміністрації, Управлінням праці та соціального захисту населення Коростишівської райдержадміністрації, ТОВ "Поліссягаз" та Національної акціонерною компанією "Нафтогаз України" підписано спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету:

- №711 від 19.02.2016 про організацію взаєморозрахунків на суму 831 000,00 грн;

- №1021 від 21.03.2016 про організацію взаєморозрахунків на суму 7 874 000,00 грн;

- №1184 від 14.04.2016 про організацію взаєморозрахунків на суму 11 000 000,00 грн;

- №1185 від 14.04.2016 про організацію взаєморозрахунків на суму 8 200 000,00 грн;

- №1548 від 19.05.2016 про організацію взаєморозрахунків на суму 5 248 000,00 грн;

- №1613 від 23.05.2016 про організацію взаєморозрахунків на суму 1 700 000,00 грн;

- №1773 від 17.06.2016 про організацію взаєморозрахунків на суму 300 000,00 грн;

- №1774 від 17.06.2016 про організацію взаєморозрахунків на суму 3 500 000,00 грн;

- №1884 від 19.07.2016 про організацію взаєморозрахунків на суму 300 000,00 грн;

- №1885 від 19.07.2016 про організацію взаєморозрахунків на суму 1 400 000,00 грн;

- №2187 від 18.08.2016 про організацію взаєморозрахунків на суму 541 222,00 грн;

- №2188 від 18.08.2016 про організацію взаєморозрахунків на суму 368 156,00 грн;

- №2353 від 16.09.2016 про організацію взаєморозрахунків на суму 1 000 000,00 грн;

- №2354 від 16.09.2016 про організацію взаєморозрахунків на суму 1 328 253,00 грн;

- №2570 від 20.10.2016 про організацію взаєморозрахунків на суму 70 000,00 грн;

- №2819 від 17.11.2016 про організацію взаєморозрахунків на суму 947 205,00 грн, з яких 652023,79 грн перераховуються за природний газ 2016 року за договором від 30.12.2015 №16-135-Н.

На підставі спільних вказаних протокольних рішень в рахунок оплати вартості природного газу за 2016 рік ПАТ "НАК "Нафтогаз України" зарахувало 4 4312 654,79 грн.

Додатковими угодами №1 від 02.03.2016, №4 від 22.08.2016 сторони погодили, що підписання спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005 не змінює строків та умов розрахунків за цим договором.

Згідно довідки (операції за договором №16-135-Н ТОВ "Поліссягаз"), всі підписанні протокольні рішення держава профінансувала в повному обсязі. Вартість природного газу у розмірі 8 992 280,83 грн (53 304 935,62 44 312 654,79) відповідач вплатив за рахунок власних коштів.

Однак, враховуючи несвоєчасну сплату відповідачем вартості поставленого газу, позивач звернувся з позовом до господарського суду Житомирської області про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліссягаз" 541 929, 59 грн, з яких: 57 347,66 грн - 3% річних, 384 146,45 грн - пеня, 100 435,48 грн - інфляційні.

Рішенням господарського суду Житомирської області від 04.03.2019 р. позов Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанії "Нафтогаз України" задоволено.

Апеляційний суд, перевіривши наведені доводи апеляційної скарги, встановивши обставини, які підлягали встановленню на підставі доказів, наявних у матеріалах справи, не знайшов підстав для задоволення поданої скарги.

Відповідно до ст.509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів.

Відповідно до ч.2 п.1 ст.175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.12.2015 між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Поліссягаз" (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу № 16-135-Н.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п.1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк (термін) його виконання та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу відповідач зазначив, що розрахунки за природний газ проводилися шляхом списання коштів з спеціального рахунку підприємства та на підставі спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків. Підписавши спільні протокольні рішення, сторони узгодили порядок проведення розрахунків з розподілу природного газу та змінили строки виконання боржником оплати за договором. Вказане унеможливлює нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Згідно ст. 7 ГК України, відносини у сфері господарювання регулюються Конституцією України, цим Кодексом, законами України, нормативно - правовими актами Президента України та Кабінету Міністрів України, нормативно - правовими актами інших органів державної влади та органів місцевого самоврядування, а також іншими нормативними актами.

Згідно з положеннями частин першої-третьої статті 12 ГК України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного і соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Основними засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб`єктів господарювання є: державне замовлення; ліцензування, патентування і квотування; технічне регулювання; застосування нормативів та лімітів; регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб`єктів господарювання здійснюються відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Дослідивши спільні протокольні рішення, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що предметом вказаних рішень є організація проведення сторонами розрахунків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" №20 від 11.01.2005 перерахунку коштів загального фонду Державного бюджету України у певній сумі.

Так, вказаним Порядком передбачено, що він визначає механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету рентної плати за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату і податку на додану вартість, що сплачується Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" та ПАТ "Укртрансгаз", а також за рахунок надходження до загального фонду державного бюджету від погашення податкового боргу, в тому числі реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість, що сплачується виробниками електроенергії і вугледобувними підприємствами.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов`язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), і застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови.

Спільні протокольні рішення, що містяться в матеріалах справи підписані Головним управлінням Державної казначейської служби України в Житомирській області, Департаментом фінансів Житомирської обласної державної адміністрації, Управлінням фінансів Коростишівської РДА в Житомирській області, Управлінням праці та соціального захисту населення Коростишівської РДА, ТОВ «Поліссягаз» та НАК "Нафтогаз Україна".

Розділом 3 даних спільних протокольних рішень передбачено, що з метою реалізації Спільного протокольного рішення Сторони зобов`язуються забезпечити подання до органів Державної казначейської служби належним чином оформлених спільних протокольних рішень та платіжних доручень згідно з Порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, затвердженим наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03 серпня 2015 року №493/688; перерахувати кошти наступній Стороні, а остання Сторона (НАК "Нафтогаз Україна") - до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок; оперативно обмінюватись наявною інформацією, виходячи з принципів взаємних інтересів у процесі реалізації цього Спільного протокольного рішення забезпечити проведення розрахунків відповідно до цього Спільного рішення та з урахуванням укладених договорів на розрахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби України своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою Спільним протокольним рішенням.

Розділом 4 СПР визначено, сторони, що підписали СПР, несуть відповідальність за недотримання вимог Постанови Уряду від 11.01.2005 №20 та Порядку проведення розрахунків і невиконання своїх зобов`язань за СПР про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України.

Згідно з п.5.2 спільних протокольних рішень вони набирають чинності з моменту їх підписання всіма сторонами й діють до повного виконання сторонами зобов`язань за ними.

Підписання сторонами спільних протокольних рішень і виконання їх умов, а також положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20, сторони фактично погодились, що оплата наданих послуг за договором в певній сумі підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі спільних протокольних рішень. Тим самим сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за проданий газ відповідно до договору.

Тобто, враховуючи спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, сторони узгодили порядок проведення розрахунків, змінивши строки виконання боржником зобов`язань перед кредитором, які виникли на підставі договору купівлі - продаж №16-135-Н від 30.12.2015, лише в тій сумі, яка охоплювалася спільним протокольним рішенням.

Як вбачається з довідки (операції за договором №16-135-Н ТОВ "Поліссягаз"), всі підписанні протокольні рішення держава профінансувала в повному обсязі.

Вартість природного газу у розмірі 8 992 280,83 грн (53 304 935,62 44 312 654,79) відповідач вплатив за рахунок власних коштів.

Всі платежі, в тому числі надходження за спільними протокольними рішення, за договором №16-135-Н зараховувалися в порядку черговості в силу пункту 6.4 договору, яким передбачено, що за наявності заборгованості у покупця за цим договором продавець зараховує кошти, що надійшли від покупця, як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку календарної черговості виникнення заборгованості.

У спільних протокольних рішеннях містять лише посилання на договір №16-135-Н від 30.12.2015 без конкретизації періоду зобов`язання, тому всі нарахування зараховувалися в порядку черговості.

З огляду на те, що держава виконала зобов`язання та профінансувала всі спільні протокольні рішення, позивач нарахував пеню, інфляційні та 3% річних за порушення строків оплати за газ, здійснені за рахунок коштів ТОВ "Поліссягаз".

Відповідно до ст.610, п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, що включає його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені).

Згідно з п. 7.2. договору у разі порушення споживачем строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч.1 ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України).

Додатковою угодою №4 від 22.08.2016 пункт 7.2. договору викладено в такій редакції: "У разі невиконання покупцем п. 6.1. цього договору він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми основної заборгованості, пеню в розмірі облікової ставки Національного банку суми простроченого платежу за кожен день його прострочення. Нарахування пені не здійснюється продавцем на суму сплат, проведені покупцем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20."

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

З врахуванням вартості переданого та отриманого згідно з актами приймання-передачі природного газу, здійснених відповідачем сплат, а також платежів за спільними протокольними рішеннями, колегія суддів перевірила нарахування пені, та дійшла висновку, що розмір пені, який підлягає задоволенню, становить 384 146,45 грн.

Як визначено ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно з поданим розрахунком, 3 % річних у сумі 57 347,66 грн нараховані правильно та відповідно до вимог чинного законодавства.

Інфляційні нарахування на суму боргу також не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Перевіривши розрахунок інфляційних, колегія суддів зазначає про правильність розрахункового періоду, застосування індексу інфляції та математичного підрахунку, у зв`язку з чим заявлена вимога в сумі 100 435,48 грн також підлягає задоволенню.

З огляду на вищезазначене, розглянувши спір в межах заявлених позовних вимог, враховуючи вищезазначені положення законодавства та обставини справи у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи скаржника, викладені у апеляційній скарзі стосуються особливостей функціонування ринку природного газу, які випливають з положень Закону України « Про ринок природного газу» та Постанов Уряду, якими врегульовано окремі питання, зокрема, застосування порядку розрахунків за природний газ, спожитий побутовими споживачами, із застосуванням спільних протокольних рішень, а також здійснення розрахунків за придбаний природний газ шляхом використання спеціальних рахунків, відкриття яких передбачено постановою КМ України № 792 від 30.09.2015 року.

Натомість, наведена аргументація не впливає на висновки, зроблені судом першої інстанції, оскільки нарахування за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати вартості придбаного природного газу здійснено позивачем з урахуванням змін, внесених сторонами до договору №16-135-Н від 30.12.2015 в частині пункту 6.1. щодо порядку та умов проведення розрахунків, та водночас без урахування заборгованості, яка сплачувалась державою шляхом підписання спільних протокольних рішень.

Таким чином, суд першої інстанції повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліссягаз" на рішення господарського суду Житомирської області від 04.03.19 р. у справі №906/983/18 - залишити без задоволення , рішення господарського суду Житомирської області - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №906/983/18 повернути господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "13" травня 2019 р.

Головуючий суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.

Суддя Василишин А.Р.