ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" квітня 2019 р.м.ХарківСправа № 922/182/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Кухар Н.М.

при секретарі судового засідання Руденко О.О.

розглянувши клопотання про закриття провадження у справі, подані представником Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_2 адвокатом ОСОБА_1 (вх. № 8709 від 09.04.2019), Акціонерним товариством "Укрсоцбанк" (вх. № 8935 від 11.04.2019), Приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області ОСОБА_2 (вх. № 8952 від 11.04.2019) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВК Еко-Оіл", м.Харків,
до Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_2, м.Харків, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Акціонерне товариство "Укрсоцбанк", м. Київ,
про визнання недійсними актів
за участю представників:

позивача - не з'явився;

відповідача - ОСОБА_2 (посвідчення приватного виконавця № 0033 від 06.06.2017); ОСОБА_3 (ордер серії ХВ № 1778 від 02.04.2019);

третьої особи - ОСОБА_4 (довіреність № 02-03/3065 від 12.12.2018);

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Харківської області знаходиться справа № 922/182/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВК Еко-Оіл", м.Харків, до Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_2, м.Харків, про визнання недійсними наступних правових актів індивідуальної дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_2: постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 03.01.2019 по ВП № 57764304; акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 03.01.2019 по ВП № 57764304; постанови про виправлення помилки у процесуальному документі від 10.01.2019 по ВП № 57764304.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.04.2019 строк підготовчого провадження у справі № 922/182/19 було продовжено на 30 днів - до 12.05.2019.

У підготовчому засіданні, яке відбулося 23.04.2019, судом були розглянуті клопотання про закриття провадження у справі, які були подані до суду представником Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_2 адвокатом ОСОБА_1 (вх. № 8709 від 09.04.2019), Акціонерним товариством "Укрсоцбанк" (вх. № 8935 від 11.04.2019), Приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області ОСОБА_2 (вх. № 8952 від 11.04.2019).

Присутні у судовому засіданні відповідач, представник відповідача та представник третьої особи на стороні відповідача підтримали вищевказані клопотання та просили суд їх задовольнити.

Представник позивача у судове засідання не з'явився; про причину неявки суд не повідомив. Представник ТОВ "ВК Еко-Оіл" ОСОБА_5 була повідомлена про час та місце даного судового засідання у попередньому судовому засіданні під розписку.

Дослідивши клопотання Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (вх. № 8935 від 11.04.2019) та Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_2 (вх. № 8952 від 11.04.2019), заслухавши пояснення заявників, суд встановив, що дані клопотання ґрунтуються на аналогічних правових підставах.

Зокрема, обидва заявники зазначають, що 02.01.2019 на електронних торгах СЕТАМ проведено аукціон з реалізації належного на праві власності ТОВ "ВК Еко-Оіл" майна (лот № 318412). Оскільки, до часу завершення електронних торгів від учасників не надійшло жодної цінової пропозиції, електронні торги вважаються такими, що не відбулися (пункт 5, Розділу V "Проведення електронних торгів" Порядку реалізації, арештованого майна, що затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 29.06.2016 № 2831). Згідно інформації, що міститься на електронному ресурсі setam.net.ua, станом на 03.01.2019 торги оголошені такими, що не відбулися.

На підставі Порядку реалізації арештованого майна та Закону України "Про виконавче провадження" АТ "Укрсоцбанк" звернулося із заявою (вих. № 12.1-02/1 від 03.01.2019) до приватного виконавця ОСОБА_6 про залишення предмета іпотеки (нежитлових приміщень (магазин меблів) № 66-1-:-66-6, 66-2а, 66-8:66-12, 66-17, 66-17а, 66-18, загальною площею 427,1 кв.м. за адресою: м. Харків, Харківська набережна, 9) за АТ "Укрсоцбанк" за початковою вартістю.

Керуючись статтею 61 Закону України "Про виконавче провадження", статтею 49 Закону України "Про іпотеку", приватний виконавець виконавчого округу Харківської області ОСОБА_6 (відповідач по справі) виніс наступні документи: акт та постанову від 03.01.2019 про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу з урахуванням постанов про виправлення помилки у процесуальному документі від 10 та 15 січня 2019 та передав майно АТ "Укрсоцбанк".

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 31.01.2019 у справі № 922/2771/16 (суддя Кухар Н.М., повний текст складено та підписано 05.02.2019 року) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ВК Еко-Оіл" (вх. № 1768 від 21.01.2019) про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, задоволено та визнано таким, що не підлягає виконанню, наказ Господарського суду Харківської області від 21.11.2018 по справі № 922/2771/16 .

Отже, відповідач та третя особа вважають, що внаслідок того, що наказ господарського суду від 21.11.2019 визнано таким, що не підлягає виконанню, на підставі якого приватний виконавець ОСОБА_6 вчиняв виконавчі дії та постановляв рішення, які оскаржуються, то такий наказ не породжує правових наслідків, а оскаржувані позивачем правові акти індивідуальної дії приватного виконавця (відповідача у справі) ніяким чином не порушують прав позивача, що підлягають захисту в судовому порядку, як наслідок - відсутній предмет спору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Зокрема, господарський суд припиняє провадження у справі у зв'язку з відсутністю предмета спору у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв'язку з цим не залишилося неврегульованих питань. При цьому, господарський суд бере до уваги, що оскільки відповідний орган не має права скасовувати та вносити зміни до раніше прийнятих ним індивідуальних правових рішень, тобто ненормативних правових актів, що є актами одноразового застосування і вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, то такі дії не свідчать про припинення існування предмета спору.

З огляду на викладене, враховуючи, що предметом спору у справі № 922/182/19 є визнання недійсним правових актів індивідуальної дії приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_2 (а саме: постанови про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 03.01.2019 по ВП № 57764304; акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 03.01.2019 по ВП № 57764304; постанови про виправлення помилки у процесуальному документі від 10.01.2019 по ВП № 57764304), та вказані акти на даний час не визнано недійсними у встановленому законом порядку, суд дійшов висновку про те, що предмет спору не припинив свого існування.

Відтак, підстави для закриття провадження у справі за відсутністю предмету спору відсутні, у зв'язку з чим суд відмовляє задоволенні відповідних клопотань Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (вх. № 8935 від 11.04.2019) та Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_2 (вх. № 8952 від 11.04.2019).

Клопотання представника Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_7 (вх. № 8709 від 09.04.2019) про закінчення провадження у справі ґрунтується на тому, що приватний виконавець не є суб'єктом господарювання в розумінні частин 1, 2 ст. 55 Господарського кодексу України, а тому спір про визнання недійсними актів, прийнятих ним в межах своїх посадових обов'язків, не підлягає розгляду господарським судом.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Підвідомчість спорів господарським судам України врегульовано ст. 20 ГПК України.

Як вбачається з позовної заяви, звертаючись до суду з цим позовом позивач зазначив, що, на його думку, вказана справа підлягає розгляду господарським судом на підставі п. 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 20 ГГІК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у звязку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобовязання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Визначення поняття суб'єкта господарювання міститься у ст. 55 Господарського кодексу України, у відповідності до якої суб'єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 55 ГК України, суб'єктами господарювання є:

1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;

2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Під господарською діяльністю у цьому Кодексу розуміється діяльність, суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність (ч. 1 ст. 3 ГК України).

Відповідно до пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, вважається самозайнятою особою за умови, що вона не є працівником в межах підприємницької діяльності чи незалежної професійної діяльності.

Взяття на облік фізичних осіб, які не є підприємцями та здійснюють незалежну професійну діяльність, умовою ведення якої згідно із законом є державна реєстрація такої діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання свідоцтва про реєстрацію чи іншого документа (дозволу, сертифіката тощо), що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності (далі - фізична особа, яка провадить незалежну професійну діяльність), здійснюється за місцем постійного проживання у порядку для фізичних осіб- підприємців, встановленому Порядком обліку платників податків і зборів, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588.

Якщо фізична особа зареєстрована як підприємець та при цьому така особа провадить незалежну професійну діяльність, така фізична особа обліковується у контролюючих органах як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності (п. 6.7 цього Порядку обліку платників податків і зборів).

Аналіз вищенаведених норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що делеговані приватним виконавцям державою повноваження по здійсненню діяльності з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом, не є господарською діяльністю в розумінні ст. 3 ГК України. Тому приватний виконавець, як громадянин, який є суб'єктом незалежної професійної діяльності, не є підприємцем та не може вважатися суб'єктом господарювання в розумінні частин 1, 2 ст. 55 цього Кодексу.

Юридичний статус приватних виконавців та правові засади їхньої діяльності врегульовані Законами України "Про виконавче провадження" та "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею 3 цього Закону, крім: 1) рішень про відібрання і передання дитини, встановлення побачення з нею або усунення перешкод у побаченні з дитиною; 2) рішень, за якими боржником є держава, державні органи, Національний банк України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, державні та комунальні підприємства, установи, організації, юридичні особи, частка держави у статутному капіталі яких перевищує 25 відсотків, та/або які фінансуються виключно за кошти державного або місцевого бюджету; 3) рішень, за якими боржником є юридична особа, примусова реалізація майна якої заборонена відповідно до закону; 4) рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи; 5) рішень адміністративних судів та рішень Європейського суду з прав людини; 6) рішень, які передбачають вчинення дій щодо майна державної чи комунальної власності; 7) рішень про виселення та вселення фізичних осіб; 8) рішень, за якими боржниками є діти або фізичні особи, які визнані недієздатними чи цивільна дієздатність яких обмежена; 9) рішень про конфіскацію майна; 10) рішень, виконання яких віднесено цим Законом безпосередньо до повноважень інших органів, які не є органами примусового виконання; 11) інших випадків, передбачених цим Законом та Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 16 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначено, що приватним виконавцем може бути громадянин України, уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом. Приватний виконавець є суб'єктом незалежної професійної діяльності.

Отже, за своїми критеріями справа № 922/182/19 не відповідає вимогам що ставляться до справ, які відноситься до юрисдикції господарських судів (ст. 20 ГПК України), та враховуючи її суб'єктний склад, має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого представником відповідача клопотання про закриття провадження у справі (вх. № 8709 від 09.04.2019) та визнав за необхідне його задовольнити.

Керуючись ст.ст. 20, 231, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотань Акціонерного товариства "Укрсоцбанк" (вх. № 8935 від 11.04.2019) та Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_2 (вх. № 8952 від 11.04.2019) про закриття провадження у справі за відсутністю предмету спору відмовити.

Клопотання представника Приватного виконавця виконавчого округу Харківської області ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_7 (вх. № 8709 від 09.04.2019) про закриття провадження у справі у звязку з тим, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства - задовольнити.

Закрити провадження у справі № 922/182/19.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду безпосередньо або через Господарський суд Харківської області протягом десяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 25.04.2019.

Суддя ОСОБА_8