ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1482/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Філінюка І.Г.,

суддів: Аленіна О.Ю., Лавриненко Л.В.

секретар судового засідання Герасименко Ю.С.

за участю:

від Фізичної особи - підприємця Шишкової Людмили Георгіївни - Конев К.С., довіреність № 2-236 від 26.03.18 присутній до оголошення перерви у судовому засіданні до 16:00, під час оголошення вступної та резолютивної частини постанови у судове засідання не з`явився.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Шишкової Людмили Георгіївни

на рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2019

суддя - Демешин О.А.,

час та місце ухвалення - 12:15 год., м. Одеса

повний текст складено 08.02.2019

по справі № 916/1482/18

за позовом Фізичної особи - підприємця Шишкової Людмили Георгіївни

до відповідача Закритого акціонерного товариства «Торговий дім Люксембурзький»

про стягнення 350 044,37 грн.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Шишкова Людмила Георгіївна звернулась до господарського суду Одеської області з позовом до Закритого акціонерного товариства «Торговий дім Люксембурзький» про стягнення 350044,37 грн., з яких: 268200,00 грн. - боргу; 68560,00 грн. - інфляційні витрати та 13284,37 грн. - 3% річних, з підстав неналежного виконання умов Договору про надання транспортно-експедиторських послуг №5 від 10.01.2013.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.02.2019 у задоволенні позову відмовлено, з підстав пропуску строку позовної давності.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, Фізична особа - підприємець Шишкова Людмила Георгіївна звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2019 у справі №916/1482/18 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги фізичної особи - підприємця Шишкової Людмили Георгіївни задовольнити в повному обсязі, а саме: стягнути з Закритого акціонерного товариства «Торговий дім Люксембурзький» на користь фізичної особи - підприємця Шишкової Л.Г. суму основної заборгованості у розмірі 268200,00 грн.; суму інфляційних витрат у розмірі 68560,00 грн.; 3% річних у розмірі 13284,37 грн.; суму витрат із сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 7876,02 грн.; суму витрат із сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі 5158, 00 грн.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

ФОП Шишкова Л.Г. вважає, що рішення Господарського суду Одеської області ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Щодо порушення норм матеріального права, скаржник вважає невірне застосування правил щодо обрахування позовної давності у спірних правовідносинах.

Приймаючи до уваги та погоджуючись з фактом наявності боргу відповідача за надані послуги у розмірі 268200 грн., суд першої інстанції, застосував до однотипних актів виконаних робіт до договору №5 від 10.01.2013 про надання транспортно-експедиторських послуг, різну кваліфікацію щодо характеру наданих послуг (частина актів була кваліфікована судом, як акти з надання транспортно-експедиторських послуг, а частина актів була кваліфікована судом, як акти з надання послуг перевезення), відповідно із застосуванням до типових актів, складених у різні періоди на виконання вимог одного і того ж самого договору, різних строків спливу позовної давності, а саме застосувавши до більшості наданих актів спеціальну позовну давність у вигляді одного календарного року.

ФОП Шишкова Л.Г. зазначає, що , якщо суд приймає до уваги твердження Відповідача щодо спливу строків позовної давності, то у такому випадку одночасно з правилами обрахування строків позовної давності мають враховуватись також й правила переривання строків позовної давності. Отже, навіть якщо вважати, що до правовідносин, що склались між ФОП Шишковою Л .Г . та ЗАТ «Торговий дім Люксембурзький», застосовуються строки позовної давності в один календарний рік, то згідно з доказами, що містяться в матеріалах справи, перебіг позовної давності постійно переривався і Позивач дотримався строків позовної давності при зверненні до господарського суду Одеської області з даною позовною заявою. Про даний факт свідчать численні докази сплати Відповідачем суми заборгованості, що утворилась за договором №5 від 10.01.2013, востаннє Відповідач здійснював оплату з призначенням платежу «за договором №5 від 10.01.2013р.» - 03.08.2017 у розмірі 1000 гривень (т. 1 а.с. 190). Позовну заяву було подано до суду 20.07.2018 (т.1 а.с. 4), а отже позовні вимоги до ЗАТ «Одесакондитер» була заявлені у межах строку позовної давності.

Другим порушенням норм матеріального права, на думку скаржника є невірна кваліфікація судом правовідносин, що склались між сторонами по справі. Так, послуги, які надавались ФОП Шишковою Л.Г. на користь ЗАТ «Торговий дім Люксембурзький» не можна вважати лише послугами перевезення, оскільки положеннями договору №5 від 10.01.2013 чітко передбачено, що обов`язками Перевізника (ФОП Шишкова Л.Г.), окрім іншого, є: - слідкувати за правильністю укладки вантажу в транспортному засобі, належно закріпити вантаж в автомашині; прийняти вантаж від Замовника з цілісною упаковкою, та вазі згідно трафарету, доставити його до Вантажоотримувача, передати Вантажоотримувачу в повній кількості згідно ТТН та в порядку, вказаному п. 3.3. Договору; забезпечити наявність необхідної згідно вимог чинного законодавства документації тощо (пункт 4.1. Договору). Отже, як передбачено пунктом 4.1. договору №5 від 10.01.2013 року, перевезення вантажу - не є єдиним обов`язком перевізника (ФОП Шишкова Л.Г.), а отже усі акти виконаних робіт, які містяться в матеріалах справи (т. 1 аркуші справи - з 22-го по 133-й) та містять посилання на виконання вимог договору про транспортно-експедиторське обслуговування (містять відповідні реквізити) вважаються актами про надання транспортно-експедиторських послуг. На правовідносини щодо оплати за надання послуг транспортно-експедиційного обслуговування безумовно поширюється позовна давність у три календарних роки.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.03.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи - підприємця Шишкової Людмили Георгіївни на рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2019 у справі №916/1482/18.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 призначити справу № 916/1482/18 до розгляду на 11.04.2019 о 16:00 год.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.04.2019 відкладено розгляд апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця Шишкової Людмили Георгіївни на рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2019 у справі № 916/1482/18 на 08 травня 2019 року о 12:00 год.

Узагальнений виклад позиції інших учасників у справі.

07.05.2019 від Закритого акціонерного товариства «Торговий дім Люксембурзький» до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли пояснення по справі, відповідно до яких, останній зазначає, що сума заборгованості складає 186430,75 грн., решту позовних вимог відповідач не визнає.

У судове засідання 08.05.2019 з`явився представник позивача, який підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача у судове засідання 08.05.2019 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

В судовому засіданні 08.05.2019 оголошено перерву у розгляді апеляційної скарги до 16:00 год.

Відповідно до частини дванадцятої статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів переходить до розгляду апеляційної скарги по суті.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 10.01.2013 між Позивачем та Відповідачем укладений договір № 5 про надання транспортно-експедиторських послуг, за умовами якого (пункт 1.1.), Перевізник (позивач) зобов`язується за цим Договором надавати Замовнику (відповідач) комплекс транспортних послуг (приймати від Замовника, супроводжувати, доставляти і передавати ввірений Замовником вантаж вантажоотримувачам у пунктах призначення, вказаних Замовником), а Замовник зобов`язується приймати від перевізника надані послуги, та сплачувати йому за виконанні роботи визначену сторонами плату.

Згідно з положеннями пункту 5.2. цього Договору розрахунки Замовник здійснює безпосередньо з Перевізником за фактично виконані роботи. Термін розрахунків - 10 календарних днів з дня завершення перевезення. Днем завершення перевезення рахується день підписання Замовником акту виконаних робіт (наданих послуг).

На виконання умов Договору № 5 від 10.01.2013, Перевізником протягом 2016-2017 років здійснювались перевезення на користь Замовника, що оформлювалось актами виконаних робіт (наданих послуг), засвідченими обома сторонами договору.

Всього, згідно розрахунків позивача, відповідачу надані послуги на загальну суму 745071 грн. За надані послуги, замовником була здійснена оплата не в повному обсязі, а саме, як вказує позивач, станом на дату подання позовної заяви сплачено 476871 грн. При цьому остання оплата з боку Замовника за Договором на транспортно-експедиторське обслуговування мала місце 19.05.2017.

Тому, за розрахунком Позивача сума боргу Відповідача за наданні згідно Договору від 10.01.2013 товарно - транспортні послуги складає 268200,00 грн. Посилаючись на ст. 509,525, 526, 530, 625 ЦК України та ст. 193 ГК України Позивачем також нараховані 68560 грн. інфляційних витрат та 13284,37 грн. сплати 3% річних

Відповідач не погодившись з позовом просить суд застосувати спеціальний строк позовної давності в порядку статті 267 ЦК України.

Причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для стягнення з відповідача заборгованості за надані позивачем послуги.

Відповідно до ч. 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу приписів ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, відповідно до статей 929, 930 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Договором транспортного експедирування може бути встановлено обов`язок експедитора організувати перевезення вантажу транспортом і за маршрутом, вибраним експедитором або клієнтом, зобов`язання експедитора укласти від свого імені або від імені клієнта договір перевезення вантажу, забезпечити відправку і одержання вантажу, а також інші зобов`язання, пов`язані з перевезенням.

Договором транспортного експедирування може бути передбачено надання додаткових послуг, необхідних для доставки вантажу (перевірка кількості та стану вантажу, його завантаження та вивантаження, сплата мита, зборів і витрат, покладених на клієнта, зберігання вантажу до його одержання у пункті призначення, одержання необхідних для експорту та імпорту документів, виконання митних формальностей тощо).

Положення цієї глави поширюються також на випадки, коли обов`язки експедитора виконуються перевізником.

Умови договору транспортного експедирування визначаються за домовленістю сторін, якщо інше на встановлено законом, іншими нормативно-правовими актами.

Договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі.

Згідно з приписами статті 931 Цивільного кодексу України розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність»:

транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів;

транспортно-експедиторська послуга - це робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів;

експедитор (транспортний експедитор) - це суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування;

клієнт - це споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, враховуючи плату експедитору;

перевізник - це юридична або фізична особа, яка взяла на себе зобов`язання і відповідальність за договором перевезення вантажу за доставку до місця призначення довіреного їй вантажу, перевезення вантажів та їх видачу (передачу) вантажоодержувачу або іншій особі, зазначеній у документі, що регулює відносини між експедитором та перевізником;

учасники транспортно-експедиторської діяльності - це клієнти, перевізники, експедитори, транспортні агенти, порти, залізничні станції, митні брокери та інші особи, що виконують роботи (надають послуги) при перевезенні вантажів.

Дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають при транспортному експедируванні вантажів усіма видами транспорту, крім трубопровідного (стаття 2 Закону).

Колегією суддів встановлено, що за своею правовою природою укладений сторонами правочин є договором про транспортно-експедиторські послуги.

У вирішенні спору місцевий господарський суд виходив з того, що фактично між сторонами склалися відносини з транспортного експедирування та перевезення, отже Договір про надання транспортно-експедиційних послуг № 5 від 10.01.2013, укладений між сторонами, є договором змішаного типу, який містить умови як договору перевезення, так і умови договору експедирування. Вказана заборгованість існує виключно за надані послуги з перевезення вантажу, оскільки позивачем не надано доказів надання відповідачу послуг з експедирування, з огляду на те, що у вищевказаних Актах відсутні відомості про надання позивачем відповідачу саме таких послуг, місцевий господарський суд застосована скорочений однорічний строк позовної давності, відповідно до частини 3 статті 925 ЦК України. (шестимісячний строк згідно з приписами частини п`ятої статті 315 Господарського кодексу України), у зв`язку з чим місцевий господарський суд відмовив у задоволенні позову.

Проте, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, оскільки за своїми основними ознаками укладений сторонами правочин є договором транспортного експедирування, незважаючи на різні Акти виконання робіт, крім того Акти виконаних робіт (надання послуг) складені у період з 03.06.2015 по 11.11.2016 підписані саме на виконання Договору № 5 від 10.01.2013. Правовідносини сторін полягають в організації перевезення та наданні послуг, пов`язаних з перевезенням, на відміну від правовідносин саме перевезення. Відповідно, на правовідносини, які виникли між сторонами за Договором поширюється загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Крім того, відповідно до частин першої та третьої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, сторонами на власний розгляд визначили умови договору та уклали саме договір про надання транспортно-експедиторських послуг.

У дослідженні обставин, пов`язаних із вчиненням зобов`язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

Колегією суддів враховано, що у дослідженні обставин, пов`язаних із вчиненням зобов`язаною особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку (частина перша статті 264 ЦК України), господарському суду необхідно у кожному випадку встановлювати, коли конкретно вчинені боржником відповідні дії, маючи на увазі, що переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів, і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Враховуючи, що строк оплати за договором настав по останньому Акту виконаних робіт від 24.04.2017 - 04.05.2017, а суму часткової заборгованості ЗАТ «Торговий дім Люксембурзький» сплачено 03.08.2017 (Том 1 а.с. 190) без зазначення за яким саме Актом виконаних робіт сплачено борг, тобто Товариство вчинило дії з визнання заборгованості у межах строку позовної давності, такий строк перервався та розпочався заново.

Таким чином, колегія суддів вважає, що, звернувшись 20.07.2018 до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором, ФОП Шишкова Л.Г. не пропустила позовну давність, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для застосування наслідків спливу позовної давності.

Щодо суми основної заборгованості, колегія суддів зазначає наступне.

Стосовно заборгованості по акту №, 88 від 11.11.2016, колегією суддів встановлено, що також не заперечується сторонами у справі, що останній дублює акт № 83 від 02.12.2016, зазначене вбачається з текстів вказаних актів, зокрема, було здійснено перевезення товару за однією накладною -накладною № 10366, одним водієм Бзита В.Л. на одному автомобілі держномер ВК 02-66 АК, отже стягнення заборгованість у сумі 5700 грн., а також нарахування 3% річних та інфляційних втрат на зазначену суму судом відхиляється.

Крім того, колегією суддів встановлено, що відповідно до Актів здачі - прийняття робіт (послуг) у період з 16.09.2016 по 24.04.2017, позивачем надано послуги у розмірі 156 300,00 грн.

Відповідно до платіжних доручень які надані відповідачем, останнім сплачено заборгованість у розмірі 9036,44 грн. (Платіжне доручення від 19.04.2017 № 255 на суму 4536,44 грн., Платіжне доручення від 19.05.2017 № 338 на суму 1500 грн., Платіжне доручення від 14.07.2017 №477 на суму 2000 грн., Платіжне доручення від 03.08.2017 № 529 на суму 1000 грн.)

Таким чином, колегія суддів вважає, що позовні вимоги щодо стягнення основної заборгованості підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача на користь позивача - 147 263,56 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення 3% річних в сумі 13 284,37 грн. та 68560,00 грн. інфляційних втрат, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову.

Отже, позивач має право на стягнення інфляційних втрат та 3% річних за три роки, які передували моменту звернення до суду з даним позовом.

Враховуючи зазначене, належний трирічний строк розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат становить період часу з 16.09.2016 по 04.06.2018.

Водночас, здійснивши власний розрахунок розміру 3 % річних в межах позовної давності за період з 16.09.2016 по 04.06.2018 та врахувавши надані розрахунки відповідача, колегія суддів висновку щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 6883,11 грн.

Щодо стягнення інфляційних втрат, колегія суддів зазначає, що при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат наданий відповідачем у письмових поясненнях, колегія суддів висновку щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат в сумі 32284,08 грн.

Враховуюче викладене, судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Фізичної особи - підприємця Шишкової Людмили Георгіївни підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2019 у справі № 916/1482/18 частковому скасуванню, з прийняттям у справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відповідно до вимог статті 129 ГПК України покладаються на сторін відповідно до пропорційності задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Шишкової Людмили Георгіївни - задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Одеської області від 07.02.2019 у справі № 916/1482/18 - скасувати частково та прийняти нове рішення.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства «Торговий дім Люксембурзький» на користь Фізичної особи - підприємця Шишкової Людмили Георгіївни суму основної заборгованості - 147 263,56 грн., 3% річних - 6 883,11 грн., інфляційних втрат - 32284,08 грн.

В інший частині позову відмовити.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства «Торговий дім Люксембурзький» на користь Фізичної особи - підприємця Шишкової Людмили Георгіївни - 2795,62 грн. судового збору.

Стягнути з Закритого акціонерного товариства «Торговий дім Люксембурзький» на користь Фізичної особи - підприємця Шишкової Людмили Георгіївни - 4 193,45 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Доручити Господарському суду Одеської області видати накази з зазначенням необхідних реквізитів.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 13.05.2019.

Головуючий суддя І.Г. Філінюк

Суддя О.Ю. Аленін

Суддя Л.В. Лавриненко