РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.04.2019Справа № 910/16477/18

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс на Саксаганського»

до Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо»

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

1. ОСОБА_1

2. ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

3. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання зобов'язання припиненим, визнання відсутнім права

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Кимлик Ю.В.

за участю представників сторін

від позивача Аполлонова М.В., ордер серії КВ № 194231 від 15.01.2019

від відповідача Крижовий Д.В., адвокат за довіреністю № 04/238 від 02.03.2019

Северин Ю.П., ліквідатор за рішенням № 900 від 29.03.2018

від третьої особи-1 не з'явився

від третьої особи-2 не з'явився

від третьої особи-3 Кібець Р.Р., довіреність № 27-26489/17 від 27.12.2017

Суть спору :

07.12.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс на Саксаганського» до Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» про

1) визнання зобов'язання між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс на Саксаганського» та Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» за кредитним договором № 008/1-2013/840 від 24.04.2013 (з наступними додатковими угодами до нього) повністю припиненими шляхом їх повного належного виконання на підставі статей 599 ЦК України та 203 ГК України;

2) визнання відсутнім у Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» прав кредитора по відношенню до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс на Саксаганського» у зобов'язаннях за кредитним договором № 008/1-2013/840 від 24.04.2013 (з наступними додатковими угодами до нього);

3) визнання відсутнім у Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» прав іпотеки за іпотечним договором, укладеним між ОСОБА_2 і Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо», посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу міста Києва Кобою Н.В. 24.04.2013, за реєстраційним № 845.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом

1) заборони будь-яким органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно такого майна: нежилі приміщення з № 1 по № 19 (групи приміщень № 51) (ЛІТЕРА Б), загальною площею 664,60 кв. м., що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, будинок 70-А, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 0;

2) заборони організаторам (операторам, електронним майданчикам) відкритих торгів (аукціонів, голландського аукціону), адміністраторам електронної торгової системи ProZorro. Продажі, Державному підприємству «Прозорро. Продажі» (ідентифікаційний код юридичної особи 42068925), а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам (за виключенням обмежень, встановлених ч. 7 ст. 137 ГПК України) вчиняти будь-які дії, направлені на організацію та/або проведення електронних торгів (аукціону), а також оформлення їх результатів, у тому числі вже призначених, щодо продажу об'єктів нерухомого майна, а саме: нежилі приміщення з № 1 по № 19 (групи приміщень № 51) (ЛІТЕРА Б), загальною площею 664,60 кв. м., що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, будинок 70-А, реєстраційний номер нерухомого майна 0, а також приймати, оформляти та передавати будь-які документи, пов'язані з предметом торгів;

3) заборони організаторам (операторам, електронним майданчикам) відкритих торгів (аукціонів, голландського аукціону), адміністраторам електронної торгової системи ProZorro. Продажі, Державному підприємству «Прозорро. Продажі» (ідентифікаційний код юридичної особи 42068925), а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам (за виключенням обмежень, встановлених ч. 7 ст. 137 ГПК України) вчиняти будь-які дії, направлені на організацію та/або проведення електронних торгів (аукціону), а також оформлення їх результатів, у тому числі вже призначених, щодо продажу права вимоги за кредитним договором № 008/1-2013/840 від 24.04.2013, (з урахуванням наступних додаткових угод), укладеним між ПАТ «Банк Камбо» та ТОВ «Сервіс на Саксаганського», а також приймати, оформляти та передавати будь-які документи, пов'язані з предметом торгів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.12.2018 в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову відмовлено повністю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/16477/18 від 12.12.2018 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено п'ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання відповідних документів.

14.12.2018 позивачем усунено недоліки позовної заяви шляхом подання до суду відповідних документів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2018 відкрито провадження у справі № 910/16477/18 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 24.01.2019.

Позивачем 28.12.2018 до суду подано заяву про забезпечення позову шляхом

1) заборони будь-яким органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно такого майна: нежилі приміщення з № 1 по № 19 (групи приміщень № 51)(ЛІТЕРА Б), загальною площею 664,60 кв. м., що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, будинок 70-А, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 0;

2) заборони організаторам (операторам, електронним майданчикам) відкритих торгів (аукціонів, голландського аукціону), адміністраторам електронної торгової системи ProZorro. Продажі, Державному підприємству «Прозорро. Продажі» (ідентифікаційний код юридичної особи 42068925), а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам (за виключенням обмежень, встановлених ч. 7 ст. 137 ГПК України) вчиняти будь-які дії, направлені на організацію та/або проведення електронних торгів (аукціону), а також оформлення їх результатів, у тому числі вже призначених, щодо продажу об'єктів нерухомого майна, а саме: нежилі приміщення з № 1 по № 19 (групи приміщень № 51)(ЛІТЕРА Б), загальною площею 664,60 кв. м., що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, будинок 70-А, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 0, а також приймати, оформляти та передавати будь-які документи, пов'язані з предметом торгів;

3) заборони організаторам (операторам, електронним майданчикам) відкритих торгів (аукціонів, голландського аукціону), адміністраторам електронної торгової системи ProZorro. Продажі, Державному підприємству «Прозорро. Продажі» (ідентифікаційний код юридичної особи 42068925), а також будь-яким іншим юридичним чи фізичним особам (за виключенням обмежень, встановлених ч. 7 ст. 137 ГПК України) вчиняти будь-які дії, направлені на організацію та/або проведення електронних торгів (аукціону), а також оформлення їх результатів, у тому числі вже призначених, щодо продажу права вимоги за кредитним договором № 008/1-2013/840 від 24.04.2013, (з урахуванням наступних додаткових угод), укладеним між ПАТ «Банк Камбіо» та ТОВ «Сервіс на Саксаганського», а також приймати, оформляти та передавати будь-які документи, пов'язані з предметом торгів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/16477/18 від 14.01.2019 заяву позивача про забезпечення позову задоволено частково. Заборонено будь-яким органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відносно такого майна: нежилі приміщення з № 1 по № 19 (групи приміщень № 51)(ЛІТЕРА Б), загальною площею 664,60 кв. м., що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, будинок 70-А, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 0. В іншій частині в задоволенні заяві відмовити повністю.

Відповідачем 15.01.2019 до суду подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти задоволення позовних вимог заперечує повністю з наступних підстав. Постановою Правління Національного банку України № 472 від 04.12.2014 Публічне акціонерне товариство «Банк Камбіо» віднесено до категорії неплатоспроможних та згідно постанови Правління Національного банку України № 144 від 27.02.2015 відкликано банківську ліцензію ПАТ «Банк Камбіо» та розпочато його ліквідацію. На виконання ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноваженою особою Фонду здійснено перевірку правочинів на предмет їх нікчемності. Так, комісією 18.07.2018 виявлено ознаки нікчемності, передбачені п. 7 ч. 3 ст. 38 названого Закону, договору застави майнових прав та відступлення прав вимоги від 10.09.2014 укладеного між банком та ОСОБА_8; правочину щодо відступлення/розірвання/припинення договору іпотеки від 24.04.2013, предмет якого належить на праві власності ОСОБА_2 Оскільки недійсний договір не створює юридичних наслідків позивача було повідомлено про необхідність повного та належного виконання кредитного договору. Звертавє увагу на те, що договір застави майнових прав та відступлення прав вимоги від 10.09.2014 не посвідчений нотаріально. Зазначає, що у зв'язку з прийняттям Правлінням Національного банку України № 510/БТ від 19.08.2014 та № 503/БТ від 25.09.2014 банку заборонено використовувати для розрахунків у національній валюті прямі кореспондентські рахунки та мають здійснюватись виключно через кореспондентський рахунок, відкритий в НБУ; запроваджено обмеження удільності банку, зокрема погашення заборгованості мала прийматись тільки в грошовій формі. Вказує на те, що у банківській системи кошти клієнтів обліковуються як запис, однак за відсутності коштів у банку платника, такі кошти не можуть перераховуватись на будь-який інший рахунок у тому числі відкритий в цьому ж банку, тому не можна вважати заборгованість за кредитним договором погашеною за рахунок коштів поручителів, адже на момент проведення розрахункових операцій кошти на банківських рахунках були відсутні та обліковувались виключно як запис. Належного повернення коштів за кредитним договором здійснено не було, а отже договір відступлення прав вимоги є недійсним з моменту його укладення в силу прямої вказівки Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Позивачем 16.01.2019 до суду подано клопотання, у відповідності до ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, про витребування у відповідача оригіналів та засвідчених копій письмових доказів (документів).

Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 21.01.2019 до суду подано пояснення на позовну заяву, в яких просить в задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 21.01.2019 до суду подано заяву про залучення останнього третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

22.01.2019 від ОСОБА_9 до суду надійшло клопотання про залучення останньої до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/16477/18 від 24.01.2019 задоволено клопотання позивача та витребувано у відповідача необхідні докази; в підготовчому засіданні оголошено перерву до 07.02.2019.

Позивачем 04.02.2019 до суду подано відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якої зазначає, що в даному випадку, оскільки предметом договору застави є право грошової вимоги тому цей договір не підлягав обов'язковому нотаріальному посвідченню. Вважає, що у даній справі не можуть застосовуватись обмеження встановлені постановою Правління Національного банку України № 503/БТ від 25.09.2014, оскільки ці обмеження вводились з моменту прийняття цієї постанови, тоді як договір застави та списання коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором мали місце 10.09.2014 та 11.09.2014. Зазначає, що здійснення погашення заборгованості за рахунок коштів ОСОБА_1 відбувалось в доларах США, а не в національній валюті України, тому банк не порушив обмеження встановлені постановою Правління Національного банку України № 510/БТ від 19.08.2014. Банк не довів належними та допустимими доказами той факт, що кошти на депозитному рахунку ОСОБА_1. були відсутні, що б унеможливило їх списання. Вважає, що договір застави не має ознак нікчемності, передбачених п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки не має на меті надання ОСОБА_1 будь-яких переваг (пільг) як кредитору банку.

Відповідачем 05.02.2019 до суду подано витребувані судом документи.

06.02.2019 від ОСОБА_1 до суду надійшло клопотання про залучення останнього до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача.

Позивачем 06.02.2019 до суду подано клопотання про витребування у ПАТ «Банк Камбіо» документів.

Відповідачем 07.02.2019 до суду подано письмові додаткові пояснення, в яких заперечує проти залучення до участі у справі третьою особою ОСОБА_11

Суд розглянувши 07.02.2019 заявлене позивачем клопотання про витребування документів відмовив в його задоволенні оскільки воно не відповідає вимогам ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, зокрема документи, що просить витребувати позивач не підтвердять обставини у справі.

Позивачем в підготовчому засіданні 07.02.2019 зазначено про необхідність залучення до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_2, якого позивачем було вказано третьою особою у поданій до суду позовній заяві.

В підготовчому засіданні 07.02.2019 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст. 50 Господарського процесуального кодексу України, про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_12 про залучення її до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/16477/18 від 07.02.2019 відкладено підготовче засідання на 19.02.2019; залучено до участі у справі третіми особами, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - ОСОБА_1 (третя особа-1) та ОСОБА_2 (третя особа-2); залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (третя особа-3).

Відповідачем 11.02.2019 до суду подано заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2019 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 910/16477/18 на 30 (тридцять) днів.

В підготовчому засіданні 19.02.2019 відповідно до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 28.02.2019.

Позивачем 26.02.2019 до суду подано додаткові пояснення.

В підготовчому засіданні 28.02.2019 судом постановлено ухвалу на місці, не виходячи до нарадчої кімнати, у відповідності до ст.ст. 182, 185 Господарського процесуального кодексу України, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 14.03.2019.

В судовому засіданні 14.03.2019 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 04.04.2019.

В судовому засіданні 24.01.2019 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 31.01.2019.

Відповідачем 04.04.2019 до суду подано клопотання про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/16477/18 від 14.01.2019.

В судовому засіданні 04.04.2019 відповідно до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву до 09.04.2019.

В судовому засіданні 09.04.2019 позивачем подано заперечення проти клопотання відповідача про скасування заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 195 Господарського процесуального кодексу України суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (ст. 194 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.11.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених Господарським процесуальним кодексом України, проте в розумні строки.

В судовому засіданні 09.04.2019 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників учасників справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

24.04.2013 між Публічним акціонерним товариством «Банк Камбіо» (далі - кредитор, Банк, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сервіс на Саксаганського» (далі - позичальник, позивач) укладено кредитний договір № 008/1-2013/840 (далі - кредитний договір).

29.11.2013 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до кредитного договору, згідно якої кредитний договір викладено в новій редакції.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору кредитор відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію у розмірі 750.000,00 доларів США і надає йому кредитні кошти на ведення фінансово-господарської діяльності та поповнення обігових коштів, зі сплатою за користування кредитом 15% річних.

Згідно з п. 1.3 кредитного договору кредит надається позичальнику строком з 29.11.2013 до 22.04.2014.

Додатковою угодою від 02.12.2013 внесено зміни до кредитного договору та визначено 11% річних за користування кредитом.

Додатковою угодою від 13.03.2014 внесено зміни до кредитного договору та визначено, що кредит надається з 13.03.2014 до 30.11.2015.

01.09.2014 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду до кредитного договору, згідно якої кредитний договір викладено в новій редакції.

В забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором

24.04.2013 між ОСОБА_2 (далі - іпотекодавець, третя особа-2) і Банком (іпотекодержатель) укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу міста Києва Кобою Н.В. 24.04.2013, за реєстраційним № 845, відповідно до якого іпотекодавець передав іпотекодержателю в іпотеку належне йому на праві приватної власності нерухоме майно, а саме: нежилі приміщення з № 1 по № 19 (групи приміщень № 51) (ЛІТЕРА Б), загальною площею 664,60 кв. м., що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 70-А (далі - предмет іпотеки).

10.09.2014 між ОСОБА_1 (далі - заставодавець, третя особа-1) та Банком (заставодержателем) укладено договір застави майнових прав та відступлення прав вимоги (грошові кошти), відповідно до якого в забезпечення виконання зобов'язань позивача перед відповідачем за кредитним договором третя особа-1 передала у заставу належні йому майнові права - право вимоги грошових коштів у розмірі 699.901,14 доларів США по договору № 218 дф/14 строкового банківського вкладу (депозиту) «Classic» в іноземній валюті, зі сплатою процентів наприкінці строку, без права поповнення від 05.09.2014 з відповідачем.

11.09.2014 Банком здійснено договірне списання грошових коштів в сумі 699.901,14 доларів США з рахунку заставодавця - ОСОБА_1 № 1197.840, розміщених згідно договору № 218 дф/14 строкового банківського вкладу (депозиту) «Classic» в іноземній валюті, зі сплатою процентів наприкінці строку, без права поповнення від 05.09.2014 з відповідачем в рахунок погашення заборгованості позивача перед Банком за кредитними договором.

Довідкою № 22/1967 від 11.09.2014 Банк повідомив позивача, що станом на 11.09.2014 ТОВ «Сервіс на Саксаганського» дострокового погасив 10.09.2014 заборгованість за кредитним договором і що будь-яка заборгованість перед Банком за кредитним договором відсутня.

Зобов'язання ОСОБА_2 за договором іпотеки було припинено за заявою Банку, шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень 24.09.2014, у зв'язку з припиненням основного зобов'язання - кредитного договору (підтверджується витягами з відповідного реєстру № 26776757 від 13.09.2014 та № 26776780 від 13.09.2014).

Спір у даній справі виник у зв'язку з невизнанням, на переконання позивача, відповідачем факту виконання позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором належним чином та в повному обсязі, а також факту припинення цих зобов'язань належним виконанням згідно ст. 599 Цивільного кодексу та ст. 203 Господарського кодексу України. Також позивач вважає, що право іпотеки відповідача за договором іпотеки є таким, що припинилося на підставі ст. 17 Закону України «Про іпотеку».

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з таких підстав.

На підставі постанови Правління Національного банку України № 472 від 04.12.2014 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 140 від 04.12.2014 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Камбіо», згідно з яким з 05.12.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві «Банк Камбіо».

Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк Камбіо» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_13. Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Банк Камбіо» запроваджено строком на три місяці з 05.12.2014 по 04.03.2015.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 160 від 25.12.2014 з 25.12.2014 відсторонено від виконання обов'язків уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Камбіо» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_13.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 161 від 25.12.2014 з 25.12.2014 уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Камбіо» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_14.

Відповідно до постанови Правління Національного банку України № 144 від 27.02.2015 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Камбіо», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 46 від 02.03.2015 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Камбіо» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Камбіо» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «Банк Камбіо» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_14 строком на 1 рік з 02.03.2015 по 01.03.2016 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 212 від 22.02.2016 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Камбіо» на два роки до 01.03.2018 включно.

Водночас, відповідно до зазначеного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Камбіо», провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_14 на два роки до 01.03.2018 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 304 від 01.02.2018 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк Камбіо» строком на один рік з 02.03.2018 до 01.03.2019 включно.

Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 900 від 29.03.2018 уповноваженою особою Фонду на здійснення ліквідації у ПАТ «Банк Камбіо» призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Северина Юрія Петровича на строк з 30.03.2018 до 01.03.2019 включно.

Спеціальним нормативно-правовим актом України, яким встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, НБУ, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з ч. 1 ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно (ч. 3 ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Згідно з ч. 5 ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду діє від імені банку в межах повноважень Фонду.

Частинами 2, 4 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Фонд: 1) протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів; 2) вживає заходів до витребування (повернення) майна (коштів) банку, переданого за такими договорами; 3) має право вимагати відшкодування збитків, спричинених їх укладенням.

Відповідач зазначає, що на виконання п. 8 ч. 1 ст. 48, п. 4 ч. 2 ст. 37, ч. 2 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» наказом уповноваженої особи Фонду № 109 від 18.07.2018

1. затверджено акт комісії з перевірки правочинів (договорів) на предмет нікчемності від 18.07.2018, яким виявлено ознаки нікчемності, передбачені п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в наступних правочинах

- договір застави майнових прав та відступлення прав вимоги (грошові кошти) від 10.09.2014, укладений між ПАТ «Банк Камбіо» та фізичною особою ОСОБА_15 на підставі якого ОСОБА_1 здійснив сплату заборгованості за кредитним договором № 008/1-2013/840 від 24.04.2013, позичальника ТОВ «Сервіс на Саксаганського»

- правочин щодо відступлення/розірвання/припинення договору іпотеки від 24.04.2013 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобою Н.В. за реєстровим номером 845. Предмет іпотеки - нежилі приміщення з № 1 по № 19 (групи приміщень № 51) (літера Б), загальною площею 664,60 кв. м., розташовані за адресою м. Київ, вул. Саксаганського, 70-А, які належать майновому поручителю ОСОБА_2.

2. застосовано наслідки нікчемності правочинів, в т.ч. здійснено зворотні транзакції по рахунку за нікчемним правочином.

На адресу ОСОБА_2 Банком надіслано повідомлення про нікчемність правочину та застосування наслідків нікчемності за № 22/1944 від 02.10.2018. також на адресу ОСОБА_2 та позивача Банком направлено повідомлення-вимогу № 22/1938 від 02.10.2018.

В повідомлені-вимозі № 22/1938 від 02.10.2018 Банк вимагав від позивача та/або ОСОБА_2 у тридцяти денний строк з моменту отримання цієї вимоги виконати порушені зобов'язання за кредитним договором на загальну суму 1.118.047,31 доларів США, в тому числі (прострочена заборгованість по основному боргу - 690.200,00 доларів США, прострочена заборгованість по відсоткам - 427.847,31 доларів США) та сплатити неустойку. Повідомлено, що у разі невиконання чи виконання не в повному обсязі даної вимоги Банк зверне стягнення на предмет іпотеки згідно ст.ст. 36, 37, 38 Закону України «Про іпотеку» та в порядку встановленому договором іпотеки від 24.04.2013.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом частини другої статті 215 Цивільного кодексу України нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, є недійсним в силу закону незалежно від наявності чи відсутності відповідного рішення суду.

За змістом Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» право уповноваженої особи Фонду визнавати правочини (договори) нікчемними не є абсолютним, а кореспондується з обов'язком встановити перед прийняттям рішення щодо цього обставини, з якими Закон пов'язує нікчемність правочину.

Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду.

Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб») незалежно від того, чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ.

Зазначений у ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» перелік підстав нікчемності правочинів (у тому числі договорів) є вичерпним, зокрема правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними у разі якщо: п. 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку.

На підставі аналізу положень п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», суд приходить до висновку, що дана норма поширює свою дію на договір застави майнових прав та відступлення прав вимоги (грошові кошти) від 10.09.2014, укладений між третьою особою-1 та відповідачем.

Зокрема, зі змісту даної норми вбачається, що вона поширює свою дію на випадки, коли саме банк уклав з одним із кредиторів договір; на підставі такого договору у останнього виникають переваги (пільги) стосовно інших кредиторів банку; умови цього договору передбачають перерахування банком коштів або передачу майна банком такому кредитору.

З матеріалів справи вбачається, що третя особа-1 є кредитором Банку та підтверджено, що при укладенні договору від 10.09.2014 третьою особою-1 отримано переваги від Банку перед іншими кредиторами Банку.

За таких обставин суд приходить до висновку, що комісією з перевірки правочинів (договорів) на предмет нікчемності правомірно віднесено договір застави майнових прав та відступлення прав вимоги (грошові кошти) від 10.09.2014, укладений між ПАТ «Банк Камбіо» та фізичною особою ОСОБА_15 до нікчемних.

З огляду на те, що договір застави майнових прав та відступлення прав вимоги (грошові кошти) від 10.09.2014 є недійсним, він в силу ст. 216 Цивільного кодексу України не створює юридичних наслідків, а тому не можливо вважати, що внаслідок списання коштів з рахунку третьої особи-1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором зобов'язання позивача за кредитним договором були виконані належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, вико нати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Положеннями ст. 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та правочини.

Згідно статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.ч 1, 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 598 Цивільного кодексу України визначені підстави припинення зобов'язання. Вказаною статтею передбачено, що зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 203 Господарського кодексу України господарське зобов'язання, всі умови якого виконано належним чином, припиняються, якщо виконання прийнято управленою стороною.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказів належної сплати заборгованості за кредитним договором не подано.

Позивачем не доведено належними засобами доказування, що зобов'язання за кредитним договором є виконаними належним чином.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що в позові в частині визнання зобов'язання за кредитним договором припиненими та похідних позовних вимог про визнання відсутнім у відповідача прав кредитора та прав іпотеки слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні обставини, які обґрунтовують його вимоги або заперечення.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся з позовними вимогами.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс на Саксаганського» є необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

З приводу заявленого відповідачем клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/16477/18 від 14.01.2019 суд відзначає наступне

Відповідно до ч. 1 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Пунктом 7 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно з п. 9 ст. 145 Господарського процесуального кодексу України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Враховуючи те, що судом прийнято рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Сервіс на Саксаганського» суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/16477/18 від 14.01.2019.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. В позові відмовити повністю.

2. Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/16477/18 від 14.01.2019.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 23.04.2019.

СуддяВ.В. Сівакова