ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"02" травня 2019 р. Cправа № 902/111/19

Господарський суд Вінницької області у складу судді Маслія І.В., за участю секретаря судового засідання Незамай Д.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом:Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (пров. Несторівський, 3-5, м. Київ, 04053) в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" (вул. Монастирська, 12, м. Полтава, 36000)

до:Товариства з обмеженою відповідальністю "САЙЛЕНД-ГРУП" (вул. Михайла Грушевського, 5, м. Калинівка, Калинівський район, Вінницька обл., 22400)

про стягнення 23 496 863,06 грн.

Представники сторін в судове засідання не з'явилися.

В С Т А Н О В И В :

15.02.2019 до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява №30/пз від 07.02.2019 Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" в особі Навтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "САЙЛЕНД-ГРУП" 23496863,06 грн. заборгованості з яких: 17966400,00 грн. - основна заборгованість, 4452479,06 грн. - інфляційні та 1077984,00 грн. - 3% річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договорами поставки нафтопродуктів № НП-0074 від15.01.2016 та № НП-0334 від 29.02.2016 р., в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою від 18.02.2019 відкрито провадження у справі №902/111/19 з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 13.03.2019.

Ухвалою від 13.03.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 03.04.2019.

Ухвалою від 03.04.2019 та 18.04.2019 відкладено розгляд справи на 18.04.2019 та 02.05.2019 з підстав викладених у відповідних ухвалах.

На визначену судом дату представники сторін не з'явилися.

Від позивача 02.05.2019 надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача за наявними в матеріалах справи доказами.

Представник відповідача в судові засідання по даній справі не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. При цьому, суд зазначає, що конверти із поштовими відправленнями суду, які надсилались судом за адресою місцезнаходження відповідача згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: вул. Михайла Грушевського, 5, м. Калинівка, Калинівський район, Вінницька обл., 22400, були повернуті суду у зв'язку із відсутністю адресата.

Відповідно до ч.3,7 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством звязку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.05.2018 р. у справі № 910/15442/17.

Крім того, судом було здійснено ряд телефонограм якими повідомлено керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "САЙЛЕНД-ГРУП" ОСОБА_1 та представника керівника ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи.

За таких обставин у суду є достатні підстави вважати, що ним вжито належних заходів для повідомлення сторін про дату, час та місце судового слухання, але останні не скористались своїм правом на участь своїх представників у судовому засіданні.

Згідно із ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відзиву та будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача до суду не надійшло. Подальше ж відкладення розгляду справи призведе до затягування судового процесу і є порушенням приписів статті 42 ГПК України, зокрема, стосовно виявлення поваги до суду та до інших учасників судового процесу; сприяння своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи; з'являтися в судове засідання за викликом суду; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

У зв'язку з вищезазначеним, справа розглядається у відповідності до ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 ГПК України за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ст. 219 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 02.05.2019 судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Публічне акціонерне товариство "Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" є учасником Договору № 999/97 «Про спільну інвестиційну і виробничу діяльність, не пов'язану із створенням юридичної особи з освоєння та розробки родовищ» від 24.12.1997 (надалі - Договір № 999/97 про спільну діяльність), що укладений з Компанією «Моментум Ентерпрайзис (Східна Європа) Лтд.».

Згідно з пунктом 3 Додатку № 4 до Договору № 999/97 про спільну діяльність ПАТ "Укрнафта" в особі відокремленого підрозділу (філії) - Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" є Управляючим спільною діяльністю, тобто, особою уповноваженою учасниками спільної діяльності на ведення спільних справ, в тому числі, на укладення цивільних правочинів відповідно до ст. 1135 Цивільного кодексу України.

15.01.2016р. між НГВУ "Полтаванафтогаз" ПАТ "Укрнафта" (Постачальник, позивач) та ТОВ "САЙЛЕНД-ГРУП" (Покупець, відповідач) було укладено договір поставки нафтопродуктів №НП-0074, відповідно до п. п. 1.1, 1.2 якого Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити нафтопродукти, в подальшому товар, згідно умов Договору. Номенклатура, кількість, ціна товару визначаються сторонами у додаткових угодах до Договору, які є невід'ємною частиною Договору.

Згідно з п.п. 2.1.1, 2.2.1 Договору Постачальник зобов'язується передати Покупцю нафтопродукти згідно розділу 1 цього Договору за умови оформлення відповідних актів приймання-передачі або інших документів, які є невід'ємною частиною цього Договору. Покупець зобов'язується своєчасно і у повному обсязі сплатити вартість товару.

Відповідно до п. п. 4.1, 4.5 Договору поставка товару здійснюється на підставі підписаної сторонами додаткової угоди до договору протягом місяця з дати підписання даної додаткової угоди. Сторони укладають акти приймання-передачі товару або інші документи, в яких вказують найменування, кількість, ціну і вартість переданого товару. Сторони можуть укладати акти прийому-передачі товару, що переданий протягом визначеного у такому акті часу.

Умовами п. п. 5.1, 6.1 Договору визначено, що Покупець здійснює оплату товару шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника до 31.12.2016р. Покупець здійснює приймання товару за кількість та якістю згідно з діючим законодавством України, а також згідно умов даного договору та додаткових угод до нього.

Відповідно до п. 11.1 Договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2016р., а в частині взаєморозрахунків - до їх повного завершення.

15.01.2016р. між сторонами по справі було підписано додаткову угоду №1 до договору поставки нафтопродуктів №НП-0074 від 15.01.2016, відповідно до якої сторонами було узгоджено кількість та ціну товару, який НГВУ "Полтаванафтогаз" ПАТ "Укрнафта" зобов'язалося поставити ТОВ "САЙЛЕНД-ГРУП".

Відповідно до підписаного між сторонами по справі акту приймання-передачі нафтопродуктів №1 до договору №НП-0074 від 15.01.2016 НГВУ "Полтаванафтогаз" ПАТ "Укрнафта" було передано, а ТОВ "САЙЛЕНД-ГРУП" прийнято нафтопродукти, загальна вартість яких становить 9 966 00,00 грн.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що 29.02.2016р. між НГВУ "Полтаванафтогаз" ПАТ "Укрнафта" (Постачальник) та ТОВ "САЙЛЕНД-ГРУП" (Покупець) було укладено договір поставки нафтопродуктів №НП-0334, умови якого повністю тотожні умовам договору поставки №НП-0074 від 15.01.2016.

29.02.2016р. між сторонами по справі було підписано додаткову угоду №1 до договору поставки нафтопродуктів №НП-0334 від 29.02.2016р., відповідно до якої сторонами було узгоджено кількість та ціну товару, який позивач зобов'язався поставити відповідачу.

Відповідно до підписаного між сторонами по справі акту приймання-передачі нафтопродуктів №1 до договору №НП-0334 від 29.02.2016р. НГВУ "Полтаванафтогаз" ПАТ "Укрнафта" було передано, а ТОВ "САЙЛЕНД-ГРУП" прийнято нафтопродукти, загальна вартість яких становить 8 000 400,00 грн.

Таким чином, протягом січня-лютого 2016 року позивачем було передано відповідачу нафтопродуктів на загальну суму 17 966 400,00 грн.

18.07.2017р. ПАТ "Укрнафта" звернулось до відповідача із претензією №08-2946, відповідно до якої вимагало сплатити заборгованість в тому рахунку за договорами поставки нафтопродуктів № НП-0074 від 15.01.2016 та №НП-0334 від 29.02.2016 у загальному розмірі 17 966 400,00 грн.

Відповідач відповіді на претензію не надав, оплату заборгованості не здійснив, позивач був змушений звернутись з даним позовом до суду.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень ст.ст. 662, 664 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

Зобов'язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем, в порушення прийнятих на себе зобов'язань за договором поставки нафтопродуктів №НП-0074 від 15.01.2016р. та договором поставки нафтопродуктів №НП-0334 від 29.02.2016р., у визначений договорами строк, тобто до 31.12.2016, не було здійснено остаточної оплати вартості поставленого позивачем товару, загальна вартість якого по двох договорах складає 17 966 400,00 грн.

В результаті викладеного, господарський суд доходить висновку, що позовні вимоги НГВУ "Полтаванафтогаз" ПАТ "Укрнафта" в частині стягнення із ТОВ "САЙЛЕНД-ГРУП" основної заборгованості у розмірі 17966400,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку із порушенням відповідачем прийнятих на себе грошових зобов'язань щодо здійснення своєчасної та в повному обсязі оплати вартості поставленого товару за договором №НП-0074 від 15.01.2016 та договором №НП-0334 від 29.02.2016р. позивачем, в порядку ст. 625 ЦК України, було нараховано ТОВ "САЙЛЕНД-ГРУП" до сплати 3% річних в сумі 1077984,00 грн., які були розраховані позивачем на суму основного боргу за період з 01.01.2017р. по 31.12.2018р. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок трьох відсотків річних в системі «Ліга Закон», господарський суд зазначає про його правильність та обґрунтованість, що має наслідком задоволення позовних вимог в частині стягнення 1077984,00 грн. 3% річних.

Крім того, з посиланням на положення ст. 625 ЦК України позивачем було нараховано відповідачу до сплати збитки від інфляції у розмірі 4452479,06 грн., розраховані позивачем на суму основного боргу протягом періоду з 01.01.2017р. по 31.12.2018р.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок збитків від інфляції в системі «Ліга Закон» за договорами поставки нафтопродуктів, господарський суд зазначає про його правильність та обґрунтованість, що має наслідком необхідність задоволення позовних вимог у названій частині шляхом присудження до стягнення із відповідача збитків від інфляції у розмірі 4452479,06 грн.

Згідно вимог ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Разом з тим, ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості ТОВ "САЙЛЕНД-ГРУП" перед НГВУ "Полтаванафтогаз" ПАТ "Укрнафта" в загальній сумі 23496863,06 грн. витікає з умов укладених між сторонами по справі угод, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи. Доказів, спростовуючих викладене, відповідачем суду надано не було.

Відповідно до ч. 2 ст. 617 ЦК України особа, не звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання у разі відсутності у боржника необхідних коштів. Крім того, згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Підсумовуючи вищезазначене, позов публічного акціонерного товариства „Укрнафта" в особі Нафтогазовидобувного управління „Полтаванафтогаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "САЙЛЕНД-ГРУП" підлягає задоволенню шляхом присудження до стягнення на користь позивача основного боргу у розмірі 17966400,00 грн., збитків від інфляції у розмірі 4452479,06 грн. та трьох відсотків річних у розмірі 1077984,00 грн.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви покладаються на відповідача відповідно до приписів ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 2, 3, 7, 13, 42, 46, 73, 74, 76-80, 86, 91, 113, 118, 120, 129, 165, 178, 219, 232, 233, 236, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "САЙЛЕНД-ГРУП" (вул. Михайла Грушевського, 5, м. Калинівка, Калинівський район, Вінницька обл., 22400, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Укрнафта" (пров. Несторівський, 3-5, м. Київ, 04053, ) в особі Нафтогазовидобувного управління "Полтаванафтогаз" (вул. Монастирська, 12, м. Полтава, 36000, ) 17 966 400,00 грн. основного боргу; 4 452 479,06 грн. - збитків від інфляції; 1 077 984,00 грн. 3% річних та 352 452,96 грн. відшкодування витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Примірник повного судового рішення надіслати сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Рівненського апеляційного господарського суду через Господарський суд Вінницької області (п. 8, 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 03 травня 2019 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - ПАТ "Укрнафта" (пров. Несторівський, 3-5, м. Київ, 04053)

3 - НУ "Полтаванафтогаз" (вул. Монастирська, 12, м. Полтава, 36000)

4 - відповідачу (вул. Михайла Грушевського, 5, м. Калинівка, Калинівський район, Вінницька обл., 22400)