ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.05.2019 м.Дніпро Справа № 904/3940/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді Орєшкіної Е.В. (доповідач),

суддів Подобєда І.М., Березкіної О.В.,

секретар судового засідання: Абадей М.О.,

представники:

від відповідача: Локотков Б.О., довіреність №831 від 21.05.2018, адвокат;

від позивача: Біленко М.С., оредр серіїї ДП №11/0000/2 від 06.07.2018, адвокат;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2018 у справі №904/3940/18 (суддя Бєлік В.Г., повний текст рішення складено 13.12.2018)

за позовом: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "К-8А", м.Дніпро

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго", м.Дніпро

про визнання дій незаконними,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 року Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "К-8А" (надалі - ОСББ "К-8А") звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, якою просило суд визнати дії Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпрообленерго" (надалі - ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго") по складанню Акту про порушення №123963 від 04.04.2018 та прийняттю рішення комісією ДГЕС ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго", оформлене протоколом №4-13 від 17.04.2018, незаконними.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2018 у справі №904/3940/18 (суддя Бєлік В.Г.) позов задоволено частково; визнано недійсним рішення комісії КМЕМ ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго", відображене в протоколі №4-13 від 17.04.2018 по розгляду акту про порушення №123963 від 04.04.2018 в частині нарахування суми в розмірі 20 133 грн. 72 коп. за недораховану активну електричну енергію; з Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" (надалі - АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі") на користь ОСББ "К-8А" стягнуто 881 грн. судового збору та 3 075 грн. витрат на правничу допомогу; в решті позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить Центральний апеляційний господарський суд його скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апелянт зазначає, що:

- за змістом статей 216, 217, 218, 235, 236, 237 Господарського кодексу України рішення постачальника електричної енергії про нарахування вартості недоврахованої спожитої електроенергії є оперативно-господарською санкцією; якщо ж споживач не згоден з самим фактом порушення, він має право заявити вимоги щодо скасування відповідного рішення комісії енергопостачальника, яким нараховується сума до сплати;

- відповідач у відзиві на позовну заяву відзначав, що вимога позивача про визнання незаконними дій відповідача по складанню акта про порушення ПКЕЕ та прийняттю рішення комісією відповідача не відповідає встановленим способам захисту прав, передбаченим ст. 20 Господарського кодексу України, проте суд належної правової оцінки доводам відповідача не надав;

- висновок місцевого господарського суду про неправильність розрахунку є хибним через неповне дослідження наявних в справі доказів;

- задоволена судом сума 3 075 грн. витрат на правничу допомогу не є співмірною із складністю, обсягом роботи, якістю наданою адвокатом послуги та витраченим часом.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, просить апеляційний господарський суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

Заслухавши суддю-доповідача та пояснення присутніх в судовому засіданні представників сторін, дослідивши матеріали справи, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 1 Закону України "Про електроенергетику" (надалі - Закон) електрична енергія є товарною продукцією, призначеною для купівлі-продажу; ст. 26 Закону передбачає, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил користування електричною енергією згідно із законодавством України.

До правовідносин у сфері електроенергетики застосовуються Правила користування електричною енергією, затверджені постановою НКРЕ України від 31.07.1996 №28, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 05.08.1996 за № 417/1442 (надалі - ПКЕЕ), а також Порядок постачання електричної енергії споживачам, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.1999 № 441, Методика визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затверджена постановою НКРЕ України від 04.05.2006 №562, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 за №782/12656 (надалі - Методика).

Пунктом 1.3 ПКЕЕ передбачено, що постачання електричної енергії для забезпечення потреб електроустановки здійснюється на підставі договору про постачання електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за регульованим тарифом, або договору про купівлю-продаж електричної енергії, що укладається між власником цієї електроустановки (уповноваженою власником особою) та постачальником електричної енергії за нерегульованим тарифом.

Згідно п. 5.1 ПКЕЕ споживання електричної енергії без договору не допускається.

Між постачальником електричної енергії за регульованим тарифом та споживачем укладається один договір про постачання електричної енергії за усіма об'єктами споживача, які розташовані на території здійснення ліцензованої діяльності постачальником електричної енергії за регульованим тарифом. За взаємною згодою сторін можуть бути укладені окремі договори про постачання електричної енергії за кожним об'єктом споживача.

Як вбачається з матеріалів справи між ОСББ "К-8А" (споживачем) та ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" (енергопостачальником, правонаступником якого є АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі") укладено договір про постачання електричної енергії №03940-00 від 27.02.2017, згідно розділу 1 якого відповідач продає електричну енергію позивачу для забезпечення потреб електроустановок позивача, а позивач оплачує відповідачу вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

04.04.2018 представниками АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" проведено перевірку дотримання споживачем правил користування електричною енергією на об'єкті відповідача: м.Дніпро, пр.Олександра Поля, 8А, про що складено Акт про порушення №123963. Схема самовільного підключення наведена відповідачем в додатку до Акту про порушення №123963 від 04.04.2018.

Перевіркою встановлено порушення позивачем п.п.6.40., 6.41. ПКЕЕ, а саме: самовільне підключення електропроводки до електричної мережі ОСББ «К-8А» повз розрахункових приладів обліку №8052366 без порушення схеми обліку.

За результатом розгляду акту про порушення комісією відповідача було прийнято рішення, оформлене протоколом №4-13 від 17.04.2018 по розгляду Акту про порушення №123963 від 04.04.2018, згідно якого постачальником електричної енергії було вирішено нарахувати кількість та вартість недооблікованої електроенергії згідно п. 2.9 по формулі 2.7 Методики.

Період нарахування - від дня складання попереднього акту про порушення ПКЕЕ (23.03.2017) до дня усунення порушення (04.04.2018) на суму 28 516 грн. 32 коп.

Позивач із прийнятим відповідачем рішенням не погодився, звернувся до господарського суду з позовною заявою, якою просить визнати дії ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго" по складанню Акту про порушення №123963 від 04.04.2018 та прийняттю рішення комісією ДГЕС ПАТ "ДТЕК Дніпрообленерго", оформлене протоколом №4-13 від 17.04.2018, незаконними.

Позивач стверджує, що факт позаоблікового споживання електроенергії відповідачем не встановлено, а розрахунок до Акту №123963 від 04.04.2018 виконано з порушеннями Методики. Зазначає, що під час перевірки встановлено, що провід підключений на фасаді будівлі біля 3 під'їзду під оздоблювальним матеріалом, однак куди саме веде цей провід невідомо; представниками відповідача в Акті зазначено, що представник споживача відмовився надати доступ до свого приміщення, однак це не відповідає дійсності. Вказує, що споживач не є а ні власником, а ні балансоутримувачем, а ні користувачем зазначеного приміщення. Згідно договору від 31.12.2015 та Акту від 30.12.2016, укладеними між позивачем та Комунальним підприємством "Житлове господарство Кіровського району" (надалі - КП "Житлове господарство Кіровського району"), позивач є особою, що забезпечує належну експлуатацію і надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території.

Відповідно до умов договору про постачання електричної енергії №03940-00 від 27.02.2017 до об'єктів обслуговування входять сходові клітини житлового будинку. Підвальне приміщення не є обслуговуючим приміщенням, в ньому не проходять вузли внутрішньо будинкових мереж, що підлягають обстеженню чи постійно використовуються.

Згідно п. 2.2.12 договору від 31.12.2015 позивач лише має право доступу в приміщення для проведення технічних і профілактичних оглядів.

Позивач вказує, що виявлене підключення скоріш за все було підведено до місця, де раніше був світильник на фасаді будинку, і є нічим іншим як залишками старих електричних мереж, які не демонтовувались після реконструкції, часткової заміни електричних мереж житлового будинку та встановлення нових приладів освітлення в місцях загального користування, які приєднані до лічильника електричної енергії. Зазначені факти мали місце ще до підписання договору між сторонами.

Позивач стверджує, що він не повинен нести жодних фінансових втрат через неналежне виконання договірних відносин зі сторони КП "Житлове господарство Кіровського району", а також зазначає, що Акт №123963 від 04.04.2018 складено із порушеннями ПКЕЕ та Методики.

Відповідно до підпункту 27 п.10.2 ПКЕЕ споживач електричної енергії зобов'язаний не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані постачальнику електричної енергії (електропередавальній організації), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача.

За приписами п. 4.2.3 договору №03940-00 від 27.02.2017 споживач сплачує енергопостачальнику вартість недоврахованої електроенергії розраховану згідно з Методикою у разі:

- самовільного внесення змін у схеми обліку електроенергії;

- пошкодження засобів обліку електроенергії, втручання в їх роботу, зняття пломб з засобів обліку;

- інших умов, визначених методичними рекомендаціями НКРЕ.

Відповідно до п.4.4 зазначеного договору у разі виявлення однією із сторін договору порушень його умов іншою стороною, за які законодавством передбачене застосування санкцій чи які тягнуть за собою збитки, недоотриману продукцію або вигоду тощо, на місці оформлюється двосторонній акт порушень. Акт складається у присутності представників обох сторін договору в двох примірниках. Сторона, дії або бездіяльність якої стала причиною складання акта, має право внести до акта свої зауваження.

Сторона, яка виявила порушення своїх прав, зобов'язана попередити іншу сторону про необхідність складання акта. Інша сторона не може без поважних причин відмовитись від складання та підписання акта.

У разі відмови відповідальної сторони від підписання акта, в ньому робиться запис про відмову. У цьому випадку акт вважається дійсним, якщо його на місці складання підписали не менше двох уповноважених представників сторони договору, що складала акт.

Відповідно до п. 6.41 ПКЕЕ на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень. В акті мають бути зазначені зміст виявленого порушення із посиланням на відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для визначення обсягу недорахованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків, які розраховуються відповідно до Методики. Акт підписується представником постачальника електричної енергії електропередавальної організації) та представником споживача. У разі відмови споживача підписати акт в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо він підписаний не менше ніж трьома уповноваженими представниками постачальника електричної енергії електропередавальної організації.

Споживач має право подати пояснення і зауваження щодо змісту акта, які зазначаються в акті, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання.

З матеріалів справи вбачається, що акт про порушення №123963 від 04.04.2018 підписано трьома представниками відповідача, які проводили перевірку та представником позивача.

Тобто, як правильно зазначив місцевий господарський суд, акт відповідає вимогам ПКЕЕ та є дійсним.

Пунктом 1.2 Методики встановлено, що вона застосовується постачальником електричної енергії за регульованим тарифом (електропередавальною організацією) при визначенні обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення правил користування електричною енергією та/або виявлення фактів крадіжки електричної енергії, самовільного підключення до об'єктів електроенергетики і споживання електричної енергії без приладів обліку.

Відповідно до п. 1.1 договору про тимчасову передачу повноважень щодо управління та утримання будинку та прибудинкової території від 31.12.2015, укладеного між КП "Житлове господарство Кіровського району" (балансоутримувач) та ОСББ "К-8А" предметом договору є передача повноважень щодо управління неподільним та загальним майном житлового будинку (комплексу, або його частини) та забезпечення належної експлуатації і надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території від балансоутримувача до ОСББ, що розташований за адресою: 49101, м. Дніпро, пр. Кірова, 8А.

Як сторони домовились у п.8.1.5 договору про постачання електричної енергії №03940-00 від 27.02.2017, підключення нових субспоживачів здійснюється після укладення ними договору про постачання електричної енергії з постачальником та на підставі заявки постачальника.

За викладених обставин обов'язок щодо укладення договору про електропостачання з енергопостачальною організацією щодо освітлення спірного приміщення та оплата послуг з постачання електричної енергії до нього покладається на позивача.

У вирішенні спорів про стягнення вартості електричної енергії, спожитої внаслідок самовільного підключення до об'єктів електроенергетики, та визначенні особи, яка споживачем та належним відповідачем у спорі, суду слід виходити з приписів положень статей 319, 322 Цивільного кодексу України та враховувати, що відповідальність щодо належного утримання майна несе власник цього майна або особа, що володіє іншими речовим правами щодо цього майна (зокрема, правом володіння).

Таким чином, ОСББ "К-8А" як особа, яка володіє речовими правами щодо спірного нерухомого майна (правом володіння), несе відповідальність за правопорушення, зафіксоване Актом про порушення ПКЕЕ №123963 від 04.04.2018, а отже є належним відповідачем у справі, в той час як твердження позивача щодо відсутності зобов'язань у ОСББ "К-8А" зі сплати вартості недорахованої електроенергії, правомірно відхилено місцевим господарським судом.

Положеннями ст.224 Господарського кодексу України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Правопорушенням в електроенергетиці є крадіжка електричної і теплової енергії, у тому числі споживання електроенергії понад договірні величини, самовільне підключення до об'єктів електроенергетики і споживання енергії без приладів обліку.

Відповідно до ст.27 Закону України "Про електроенергетику" правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність.

Згідно вимог ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно без достатньої правової підстави зобов'язана його повернути. У разі неможливості повернення майна в натурі відшкодовується його вартість.

Відповідачем розраховано періоди нарахування згідно з п. 2.9 Методики, із використанням формули 2.7. Кількість днів у періоді, за який має здійснюватися перерахунок (Д, день), визначається за формулою:

Д (пер) = Д (пор.) + Д (усун)

де: Д - кількість робочих днів споживача від дня пор останнього контрольного огляду приладу обліку або технічної перевірки (у разі коли технічна перевірка проводилась після останнього контрольного огляду приладу обліку) до дня виявлення порушення, але не більше загальної кількості робочих днів у 6 календарних місяцях, що передували дню виявлення порушення.

В Протоколі № 4-13 від 17.04.2018 зазначено дві дати: технічної перевірки приладу обліку 23.03.2017 та контрольного огляду приладу обліку 26.10.2017 Законодавець зазначає, що період має відраховуватись від останньої найближчої події, що відбулась перед складанням Акту про порушення, проте цей термін не може перевищувати загальної кількості робочих днів у 6 календарних місяців.

Відповідачем визначено приєднання до електромереж, зроблене позивачем, як скрите, тобто таке, що не може бути виявлене при контрольному огляді.

Як зазначено в абз.38 п. 1.2 ПКЕЕ контрольний огляд засобу обліку - це виконання комплексу робіт з метою візуального обстеження цілісності засобу обліку (корпусу, скла, кріплення тощо), цілісності встановлених згідно з актом про пломбування пломб та наявності відбитків їх тавр, зняття показів засобів обліку, а також з метою виявлення без використання спеціальних технічних засобів та/або часткового демонтажу будівельних конструкцій або оздоблювальних матеріалів, самовільних підключень.

Усі під'єднання до електромереж на фасаді будівлі 8А по пр. О. Поля у м.Дніпро виконані відкритим та зовнішнім способом (в тому числі і несанкціоноване підключення). Цей факт підтверджується листом відповідача № 56927/1600 від 29.08.2018 (а.с. 112-118), фото додатки до якого вказують на те, що виявлене відповідачем під'єднання було виконано саме відкритим способом, шляхом прокладення проводки поверх оздоблювальних матеріалів стіни будинку.

Для виявлення даного очевидного самовільного підключення, як вірно зазначив місцевий господарський суд, не потребувало з боку відповідача використання, якихось спеціальних технічних засобів та/або часткового демонтажу будівельних конструкцій або оздоблювальних матеріалів, а могло бути встановлене шляхом зовнішнього огляду.

Наведене доводить факт відсутності прихованості здійснення з боку позивача самовільного підключення кабелю, що спростовує зворотні твердження відповідача з цього приводу.

Таким чином, відповідач невірно визначив початок періоду нарахування та його закінчення та відповідно невірно розрахував період проведення нарахувань, а також кількість днів, узявши до розрахунку календарні дні, а не робочі, як того вимагає формула 2.6. Методики. Окрім того, відповідач визначаючи останнім днем нарахування 04.04.2018, не врахував вимогу законодавця "до дня виявлення порушення", та помилково зарахував день виявлення правопорушення у розрахунок.

Отже, відповідач, безпідставно застосував до позивача положення Методики, що застосовуються при скритих під'єднаннях, що неможливо знайти без застосування спеціальної техніки та які сховані під оздоблювальними матеріалами або у інший спосіб. Зазначений у Акті електричний провід прокладено поверх оздоблювального матеріалу і жодним чином не замаскований або захований.

Таким чином, період нарахування має складати кількість робочих днів за період з 26.10.2017 по 03.04.2018.

Робочі дні:

Жовтень 2017 року - 4 дні.

Листопад 2017 року - 22 дні.

Грудень 2017 року - 20 днів.

Січень 2018 року - 21 день.

Лютий 2018 року - 20 днів.

Березень 2018 року - 21 день.

Квітень 2018 року - 2 дні.

Загалом кількість робочих днів складає 110 днів.

Враховуючі дані розрахунку, наданого відповідачем, загальна сума стягнення може складати: 110 днів *45,144 кВтч * 1,4 (тариф) = 6952 грн. 17 коп. без ПДВ. Загалом 8 342 грн. 60 коп. з ПДВ.

За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем безпідставно застосована до позивача оперативно-господарська санкція в сумі 20 133 грн. 72 коп., внаслідок чого позовні вимоги мають бути задоволені в частині скасування оперативно-господарської санкції, застосованої відповідачем до позивача в сумі 20 133 грн. 72 коп.

Доводи апелянта зазначений висновок суду першої інстанції не спростували.

Апелянт вказує, що вимога позивача про визнання незаконними дій відповідача по складанню акта про порушення ПКЕЕ та прийняттю рішення комісією відповідача не відповідає встановленим способам захисту прав, передбаченим ст. 20 Господарського кодексу України, проте суд належної правової оцінки доводам відповідача не надав.

У разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду з заявою про скасування такої санкції (ч.2 ст. 237 Господарського кодексу України).

Право споживача на оскарження в судовому порядку рішення комісії постачальника електричної енергії передбачено пунктом 6.42 Правил.

Колегія суддів вважає, що визнання недійсним рішення комісії постачальника електроенергії, оформленого протоколом, є належним способом захисту порушеного права, оскільки оскаржуване рішення постачальника електроенергії є оперативно-господарською санкцією, а не актом ненормативного характеру в розумінні ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України.

Підставою подання позову є невідповідність зафіксованого Актом факту порушення споживачем Правил фактичним обставинам та недотримання енергопостачальною компанією порядку проведення перевірки, складання акта про порушення, вимог Методики при визначенні вартості та обсягів електричної енергії, яка донараховується споживачу.

Отже, резолютивна частина оскаржуваного рішення відповідає способам захисту, встановленим законом, та місцевий господарський суд для відновлення порушеного права позивача правомірно застосував п.2 ч.2 ст. 16 Цивільного кодексу України (суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом).

Згідно ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Поняття особи, яка є адвокатом, наводиться в ст.6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", котра зазначає, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Позивачем в обґрунтування понесення ним витрат на оплату послуг адвоката надано договір про надання правничої допомоги від 05.07.2018; акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 06.07.2018 на суму 1 200 грн.; акт приймання-передачі наданих послуг № 2 від 16.07.2018 на суму 750 грн.; акт приймання-передачі наданих послуг № 3 від 20.08.2018 на суму 4 200 грн.; копію свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю № 1595 від 17.07.2006; ордер на надання правової допомоги № 11/000012 від 06.07.2018; на стадії апеляцйного розгляду справи - акт приймання-передачі №5 від 25.01.2019 на суму 2 000 грн.

Враховуючи те, що позивач надав суду докази надання правничої допомоги, довів витрачений час адвокатом на вирішення питань, які виникали при вирішення даного спору, витрати по оплаті на правничу допомогу місцевий господарський суд обґрунтовано задовольнив частково та поклав їх на обидві сторони в рівних частинах; щодо апеляційного розгляду справи, колегія суддів вважає доцільним витрати на професійну правничу допомогу покласти на апелянта, оскільки зазначені витрати є співрозмірними із складністю, обсягом роботи, якістю наданою адвокатом послуги та витраченим часом.

Таким чином, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення позову, внаслідок чого оскаржуване рішення слід залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, пов'язані з переглядом судового рішення в апеляційній інстанції, покладаються на АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі".

З огляду на викладене та керуючись ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпровські електромережі" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 03.12.2018 у справі №904/3940/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту до Верховного Суду.

Головуючий суддя Е.В. Орєшкіна

Суддя О.В. Березкіна

Суддя І.М. Подобєд

(Повний текст постанови складено 08.05.2019).