СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" травня 2019 р. Справа № 922/2762/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий:Зубченко І.В. (доповідач),
судді:Гребенюк Н.В., Медуниця О.Є.
при секретарі судового засідання: Трубниковій Ю.О.
за участю представників:
від позивача:Ворожбянов А.М., довіреність №08-21/1/2-19 від 02.01.2019р.
від відповідача:Калугін О.Ю., довіреність №02 від 02.01.2019р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортуна", м.Харків (вх.№653 Х/3 від 26.02.2019р.)
на рішення господарського суду Харківської області
ухвалене22.01.2019р. (повний текст підписано 31.01.2019р. у м.Харкові)
у справі№922/2762/18 (суддя Сальнікова Г.І.)
за позовомХарківської міської ради, м.Харків
доТовариства з обмеженою відповідальністю "Фортуна", м.Харків
простягнення 442285,68грн.

В С Т А Н О В И В:

Харківська міська рада, м.Харків, позивач, звернулася до господарського суду Харківської області з позовом до відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортуна", м.Харків, про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 442285,68грн. за використання земельної ділянки площею 0,0674га по вул .Великій Панасівській, 89 у м.Харкові (далі - спірна земельна ділянка), з посиланням на статтю 206 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), статті 14, 288 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та статті 1212-1214 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідач у період з 01.10.2015р. по 30.09.2018р. без достатніх правових підстав використовував спірну земельну ділянку, яка перебуває в комунальній власності Харківської міської ради, внаслідок чого Товариство з обмеженою відповідальністю "Фортуна" зберігає кошти, не сплачуючи орендної плати за користування землею за відсутності укладеного договору, тим самим збільшує вартість власного майна, а міська рада втрачає належне їй майно (кошти від орендної плати), тобто відбувається безпідставне збереження коштів у розмірі орендної плати за рахунок Харківської міської ради.

Рішенням господарського суду Харківської області від 22.01.2019р. (повний текст підписано 31.01.2019р.) у справі №922/2762/18 позовні вимоги задоволені. Рішення суду мотивоване положеннями статей 1212, 1214 ЦК України, статей 120, 124, 125, 206 ЗК України та статті 14 ПК України, з урахуванням яких суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з огляду на те, що після набуття у 2015р. права власності на нежитлову будівлю літ."Э-1" загальною площею 887,3кв.м. по вул.Великій Панасівській, 89 у м.Харкові, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фортуна" належним чином не оформило право користування земельною ділянкою, на якій розташована зазначена будівля, не уклало з Харківською міською радою договору оренди та не зареєструвало речове право на земельну ділянку, у зв`язку з чим відбулося безпідставне збереження коштів у розмірі орендної плати за рахунок Харківської міської ради у заявленому розмірі.

Не погодившись із зазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фортуна" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 22.01.2019р. (повний текст підписано 31.01.2019р.) у справі №922/2762/18 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Скаржник, разом з іншим, просить стягнути з позивача судові витрати зі сплати судового збору та витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанцій, орієнтовний розмір яких становить 22000,00грн.

При цьому апелянт зазначає про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; про неналежну правову оцінку наявних у матеріалах справи доказів; про недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; про порушення місцевим господарським судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Так, в якості підстав для скасування рішення скаржник називає сукупність наступних обставин:

- оскільки відповідач упродовж спірного періоду додержувався правил здійснення господарської діяльності, вживав необхідних заходів для оформлення правовідносин щодо користування земельною ділянкою, в його діях відсутній склад господарського правопорушення, внаслідок якого можливе застосування ст.1212-1214 ЦК України;

- причиною неналежної плати за землю та відсутності належним чином оформлених документів є бездіяльність Харківської міської ради та її виконавчих органів, яка полягає у відсутності рішень щодо поділу земельної ділянки Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський вагонобудівний завод» на дві окремі, щодо надання відповідачу дозволу на розробку проекту відведення цієї земельної ділянки для експлуатації нежитлової будівлі скаржника тощо;

- судом не надано належної оцінки тій обставині, що після 2015р. відбулись зміни у загальній площі та конфігурації будівлі, а позивачем так і не визначено розмір цієї будівлі, а відтак і площу земельної ділянки під нею;

- невідповідність розрахунків суми позову. Так, апелянт зауважує, що нормативно-грошова оцінка вартості земельної ділянки є обов`язковим доказом для встановлення, зокрема, площі земельної ділянки для розрахунку суми недоотриманих доходів позивача, а також визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, у той час як матеріали справи не містять витягів про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки. Крім того звертає увагу, що у розрахунках відсутня обов`язкова вказівка на категорію землі і, відповідно, при розрахунку невірно застосовані коефіцієнти. Разом з іншим, стверджує, що вказані розрахунки взагалі є неналежними і недопустимими доказами, оскільки не мають дати складання, зроблені не на бланку структурного підрозділу чи виконавчого органу позивача, не завірені печаткою;

- судом не взято до уваги, що протягом 2014р.-2016р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківський вагонобудівний завод» за землю по вул.Великій Панасівській, 89, у м.Харкові, у тому числі і за ділянку, на якій розташована будівля відповідача, було сплачено земельний податок;

- у ході розгляду справи №922/1340/17 встановлено, що спірна земельна ділянка повинна мати не комунальну, а державну форму власності, і розпоряджатися нею повинна не Харківська міська рада, а Харківська обласна державна адміністрація, у той час як позивачем так і не надано доказів реєстрації прав на спірну земельну ділянку у встановлених формі і розмірах за територіальною громадою м.Харкова в особі Харківської міської ради після 01.01.2013р.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2019р. у справі №922/2762/18 сформовано колегію суддів у складі: головуючий (суддя-доповідач) Зубченко І.В., судді Стойка О.В., Чернота Л.Ф.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.03.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортуна" на рішення господарського суду Харківської області від 22.01.2019р. (повний текст підписано 31.01.2019р.) у справі №922/2762/18 та зобов`язано позивача у строк до 19.03.2019р. включно надати до суду відзив на апеляційну скаргу.

Після проведення підготовчих дій в порядку ст.267 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Східний апеляційний господарський суд призначив справу №922/2762/18 до розгляду на 10.04.2019р.

Через канцелярію суду 04.04.2019р. від Харківської міської ради отримано відзив на апеляційну скаргу, згідно резолютивної частини якого позивач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

Разом з тим, згідно приписів ст.113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до ч.1 ст.263 ГПК України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Як зазначалося раніше, ухвалою суду апеляційної інстанції від 04.03.2019р. позивачу надано строк для подання відзиву до 19.03.2019р. включно. З матеріалів справи вбачається, що вказану ухвалу суду позивач отримав 12.03.2019р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Разом з тим, відзив на апеляційну скаргу поданий до суду Харківською міською радою лише 04.04.2019р.

Згідно з ч.2 ст.119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Однак, питання про продовження строку на подання відзиву позивачем не порушувалося.

Відповідно до ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст.207 ГПК України встановлено, що суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Враховуючи вказані норми, Східний апеляційний господарський суд залишає без розгляду відзив Харківської міської ради на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортуна".

У судовому засіданні 10.04.2019р. представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені. Представник позивача проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив, просив рішення господарського суду Харківської області від 22.01.2019р. (повний текст підписано 31.01.2019р.) у справі №922/2762/18 залишити без змін.

За результатами судового засідання, керуючись приписами ч.2 ст.216 ГПК України, з метою повного та всебічного дослідження фактичних обставин справи в їх сукупності, судова колегія Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про необхідність оголошення перерви в судовому засіданні до 17.04.2019р. о 12:00год., що відображено безпосередньо у протоколі судового засідання.

У зв`язку з перебуванням на навчанні суддів-членів колегії Стойки О.В. та Черноти Л.Ф., на підставі розпорядження керівника апарату суду від 16.04.2019р., відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя (доповідач) Зубченко І.В., судді Гребенюк Н.В., Медуниця О.Є.

У судовому засіданні 17.04.2019р. представник відповідача просив скасувати рішення суду першої інстанції у справі №922/2762/18 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Представник позивача заперечив проти задоволення вимог апеляційної скарги.

За наслідками судового засідання, враховуючи зміну складу судової колегії та необхідність часу для повного і всебічного дослідження обставин справи в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку про оголошення перерви у судовому засіданні до 08.05.2019р., що відображено у протокольній ухвалі.

Через канцелярію суду від Харківської міської ради надійшли пояснення по справі в обґрунтування правової позиції щодо законності позовних вимог.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортуна" через канцелярію суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи судової практики у подібних спорах.

У судовому засіданні 08.05.2019р. представники сторін підтримали позиції, висловлені у попередньому судовому засіданні.

Відповідно до ст.269 ГПК України дискреційні повноваження суду апеляційної інстанції щодо обсягів перегляду справ обмежуються доводами та вимогами апеляційної скарги (ч.1). Виключення з цього правила можливе лише у разі, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч.4).

Відповідно до ст.ст.222, 223 ГПК України та п.17.7 Перехідних положень ГПК України здійснено запис судового засідання за допомогою засобів технічної фіксації, складено протокол.

У судовому засіданні 08.05.2019р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Розглянувши матеріали господарської справи, апеляційну скаргу, письмові пояснення, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах перегляду справи, судова колегія апеляційної інстанції зазначає наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.09.2018р. за №139243776 право власності на нежитлову будівлю літ. "Э-1" загальною площею 887,3кв.м. по вул.Великій Панасівській, 89 у м.Харкові з 10.08.2015р. зареєстроване за Товариством з обмеженою відповідальністю "Фортуна" на підставі свідоцтва про право власності від 27.08.2015р. №42859970.

26.09.2017р. головним спеціалістом відділу самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Салогубом Русланом Григоровичем, за участі інженера-геодезиста Рябової Аліни Вячеславівни (кваліфікаційний сертифікат від 05.10.2015р. №012901) та інженера-землевпорядника Кондратюка Івана Володимировича (кваліфікаційний сертифікат від 08.02.2018р. №013297), в порядку та на підставі ст.ст.12, 189 ЗК України здійснені заходи самоврядного контролю щодо дотримання вимог земельного законодавства при використанні земельної ділянки, яка розташована за адресою: м.Харків, вул.Велика Панасівська, 89, здійснено обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки.

За результатами комплексного вивчення наявних матеріалів та проведеного обстеження земельної ділянки на місцевості встановлено, що на земельній ділянці розташована нежитлова будівля літ."Э-1" загальною площею 887,3кв.м., право власності на яку зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю "Фортуна".

Земельна ділянка площею 0,0674га по вул.Великій Панасівській, 89 у м.Харкові не огороджена, використовується Товариством з обмеженою відповідальністю "Фортуна" для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ. "Э-1". Площа земельної ділянки відповідно до її меж складає 0,0674га. Межі земельної ділянки визначені відповідно до зовнішніх меж нежитлової будівлі.

Координати точок знімальної основи визначались супутниковим методом з прив`язкою до сертифікованої мережі в системі СК - 63 ХАРКІВ (КНВА) із застосуванням RTK приймача GNSS S66ОР №S6626С123188554.

Вся апаратура супутникових радіонавігаційних систем, що використовувалась для виконання топографо-геодезичних робіт, зареєстрована та обліковується у Держгеокадастрі України (Реєстр апаратури супутникових радіонавігаційних систем геодезичного коду 9015. Реєстраційний номер 1315 (S66ОР №S6626С123188554).

Визначені за результатами геодезичної зйомки координати земельної ділянки оброблені та сформовані в електронному файлі у форматі ".shp" для подальшого отримання розрахунковим методом із застосуванням програмних комплексів з нормативної грошової оцінки земель м.Харкова даних про нормативну грошову оцінку зазначеної земельної ділянки.

За результатами обстеження складено Акт обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки за адресою: м.Харків, вул.Велика Панасівська, 89.

Використання Товариством з обмеженою відповідальністю "Фортуна" в період з 01.10.2015р. по 30.09.2018р. земельної ділянки площею 0,0674га по вул.Великій Панасівській, 89 у м.Харкові, на якій розташована належна відповідачу нежитлова будівля, без виникнення права власності/користування на цю земельну ділянку та без державної реєстрації прав на неї у відповідності до статей 125, 126 ЗК України, стало підставою звернення Харківської міської ради з розглядуваним позовом до суду про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортуна" безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 442285,68грн.

Східний апеляційний господарський суд, дослідивши фактичні та правові підстави позовних вимог, надаючи оцінку всім обставинам справи, оцінивши надані сторонами на підтвердження їх вимог докази, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття "земельний податок" і "орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності".

Колегія суддів Східного апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

За змістом положень глави 83 ЦК України для кондикційних зобов`язань характерним є, зокрема, приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Частиною 1 статті 93 та статтею 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 цього Кодексу).

Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується ЗК України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина 2 статті 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт "е" частини 1 статті 141 ЗК України).

Отже, за змістом вказаних положень право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, з огляду на приписи частини 2 статті 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно.

Відтак, колегія суддів вважає, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.

При цьому, Східний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею. Однак, Товариство з обмеженою відповідальністю "Фортуна", набувши право власності на нежитлову будівлю літ. "Э-1" загальною площею 887,3кв.м. по вул.Великій Панасівській, 89 у м.Харкові з 10.08.2015р., належним чином не оформило право користування земельною ділянкою, на якій розташована зазначена будівля, та не уклало з Харківською міською радою відповідного договору оренди.

Отже, відповідач як фактичний користувач спірної земельної ділянки, що без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України (аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018р. у справі №629/4628/16-ц та від 20.11.2018р. у справі №922/3412/17, постанові Верховного Суду від 29.01.2019р. у справі №922/536/18).

В обґрунтування апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю "Фортуна" зауважує, що оскільки відповідач упродовж спірного періоду додержувався правил здійснення господарської діяльності, вживав необхідних заходів для оформлення правовідносин щодо користування земельною ділянкою, в його діях відсутній склад господарського правопорушення, внаслідок якого можливе застосування ст.1212-1214 ЦК України. Однак, наявність складу господарського правопорушення є обов`язковою підставою для відшкодування шкоди (збитків) як заходу відповідальності (деліктне зобов`язання), у той час як предметом у розглядуваному випадку є стягнення безпідставно набутого майна (кондикційне зобов`язання). Вина є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях, у той час як для кондикційних зобов`язань вина не має значення.

За твердженнями апелянта, причиною неналежної плати за землю та відсутності належним чином оформлених документів є бездіяльність Харківської міської ради та її виконавчих органів, яка полягає у відсутності рішень щодо поділу земельної ділянки Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський вагонобудівний завод» на дві окремі, щодо надання відповідачу дозволу на розробку проекту відведення цієї земельної ділянки для експлуатації нежитлової будівлі скаржника тощо.

Разом з тим, у контексті наведених вище приписів законодавства обов`язок сплатити суму безпідставного збагачення виникає в силу самого факту такого збагачення і не залежить від того, чи стало воно результатом поведінки набувача, потерпілого, третіх осіб, або сталося поза волею останніх. При цьому має значення лише сам об`єктивний результат - наявність безпідставного збагачення. Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що дії чи бездіяльність Харківської міської ради по відношенню до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортуна", про які наголошує скаржник, відповідачем оскаржені не були.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, суд першої інстанції, встановивши факт використання відповідачем спірної земельної ділянки без достатніх правових підстав, що підтверджується актом обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки від 26.09.2017р., дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати.

За розрахунком позивача, розмір збережених відповідачем коштів від безпідставно набутого майна склав 442285,68грн. за період з 01.10.2015р. по 30.09.2018р.

Оскаржуючи рішення господарського суду Харківської області від 22.01.2019р. (повний текст підписано 31.01.2019р.) у справі №922/2762/18, відповідач щодо розмірів спірної земельної ділянки зауважує, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тій обставині, що після 2015р. відбулись зміни у загальній площі та конфігурації будівлі, а позивачем так і не визначено розмір цієї будівлі, а відтак і площу земельної ділянки під нею. Однак, апелянт не враховує наявний в матеріалах справи доказ, наданий Харківською міською радою, що встановлює фактичний розмір земельної ділянки, яку використовує відповідач, - акт обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки від 26.09.2017р., складений Департаментом територіального контролю Харківської міської ради на виконання самоврядних повноважень позивача, визначених приписами ЗК України та Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Зазначений акт відповідачем у встановленому порядку оскаржено не було, відповідних доказів до матеріалів справи не додано. При цьому, як вірно зазначає місцевий господарський суд, технічний паспорт, на який посилається відповідач, як на доказ невірного визначення площі земельної ділянки, складений станом на 30.07.2015р., тоді, як спірний період, за який відповідач не сплачував кошти за користування земельною ділянкою становить з 01.10.2015р. по 30.09.2018р.

З огляду на вимоги статей 79, 86 ГПК України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зауважує, що нормативно-грошова оцінка вартості земельної ділянки є обов`язковим доказом для встановлення, зокрема, площі земельної ділянки для розрахунку суми недоотриманих доходів позивача, а також щодо визначення розміру орендної плати за земельну, у той час як матеріали справи не містять витягів про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки. Крім того, звертає увагу, що у розрахунках відсутня обов`язкова вказівка на категорію землі і, відповідно, при розрахунку невірно застосовані коефіцієнти.

Дійсно, нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, розрахунок розміру доходу, одержаного відповідачем за користування земельною ділянкою територіальної громади м.Харкова, здійснений на підставі нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки (визначеної шляхом множення площі вказаної ділянки та нормативної грошової оцінки одного квадратного метра землі (всупереч твердженням апелянта, з урахуванням усіх коефіцієнтів)) з урахуванням ставки річної орендної плати за спірний період.

Суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів апеляційної інстанції, перевіривши розрахунки Харківської міської ради, дійшов обґрунтованого висновку, що вони є вірними та здійснені на підставі норм Земельного кодексу України, Податкового кодексу України, узгоджуються з приписами Закону України «Про оцінку земель», а також відповідають рішенням Харківської міської ради від 03.07.2013р. №1209/13 «Про затвердження «Технічної документації з нормативно-грошової оцінки земель міста Харкова станом 01.01.2013р.», від 25.09.2013р. №1269/13 «Про затвердження «Порядку впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013р.», від 27.02.2008р. №41/08 «Про затвердження положення про порядок визначення розміру орендної плати, плати за суперфіцій, земельний сервітут при наданні земельних ділянок у платне користування в місті Харкові».

Вказаний розрахунок зроблений позивачем за період використання відповідачем земельної ділянки з 01.10.2015р. по 30.09.2018р. в сумі 442285,68грн. Відповідач всупереч ст.73, 74, 76 - 79 не спростував такий розрахунок розміру доходу та не надав суду контррозрахунок розміру орендної плати.

Оскаржуючи рішення господарського суду Харківської області, відповідач, разом з іншим, наголошує, що розрахунки суми позову є неналежними і недопустимими доказами, оскільки їх складання не передбачено нормативними актами, останні не мають дати складання, зроблені не на бланку структурного підрозділу чи виконавчого органу позивача, не завірені печаткою. Проте, такі висновки зроблені без застосування локальних нормативно-правових актів Харківської міської ради та внутрішніх документів її виконавчих органів. Як пояснив позивач, рішенням Харківської міської ради від 20.11.2015р. №7/15 затверджено Положення про Департамент територіального контролю Харківської міської ради (наявне у вільному доступі в мережі Інтернет). На підставі п.3.1.9 вказаного Положення для виконання покладених на Департамент функцій та завдань Департамент розраховує розмір безпідставно збережених коштів (у розмірі орендної плати) за використання земель комунальної форми власності з порушенням вимог законодавства. Форма розрахунку доходу, одержаного від безпідставно набутого майна затверджена наказом директора Департаменту від 26.02.2018р. №12 та цим наказом призначені посадові особи, які відповідають за проведення розрахунків та їх погодження. Отже, Департамент територіального контролю Харківської міської ради має право складати ці розрахунки, а особи, які їх підписали, мають на це повноваження. До того ж документ у вигляді розрахунків лише обґрунтовує розмір позовних вимог і конкретні вимоги до його форми чи осіб, які його складають, законодавством не визначені. При цьому, факт того, що розрахунки зроблені не на бланку структурного підрозділу чи виконавчого органу позивача та не завірені печаткою, не позбавляє їх статусу належного і допустимого доказу.

Посилання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортуна" на те, що судом не взято до уваги, що протягом 2014р.-2016р. Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківський вагонобудівний завод» за землю по вул.Великій Панасівській, 89, у м.Харкові, у тому числі і за спірну ділянку, на якій розташована будівля відповідача, було сплачено земельний податок, судовою колегією не приймається з огляду на наступне. За названою адресою розташовані дві різні земельні ділянки, одна з яких перебуває у користуванні відповідача, а інша - у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківський вагонобудівний завод». У свою чергу, відповідачем не доведено наявності зв`язку між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фортуна" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківський вагонобудівний завод» у розрізі внесення таких платежів останнім безпосередньо за відповідача.

Серед доводів апеляційної скарги відповідач, разом з іншим, зазначає, що у ході розгляду справи №922/1340/17 встановлено, що спірна земельна ділянка повинна мати не комунальну, а державну форму власності, і розпоряджатися нею повинна не Харківська міська рада, а Харківська обласна державна адміністрація, у той час як позивачем так і не надано доказів реєстрації прав на спірну земельну ділянку у встановлених формі і розмірах за територіальною громадою м.Харкова в особі Харківської міської ради після 01.01.2013р.

Проте, дослідивши матеріали справи №922/2762/18 та проаналізувавши рішення господарського суду у справі №922/1340/17, судова колегія дійшла висновку, що таке посилання апелянта є хибним, оскільки земельна ділянка площею 6,9023га по вул .Великій Панасівській, 89 у м.Харкові, яку використовувало Товариство з обмеженою відповідальністю «Харківський вагонобудівний завод» та яка була предметом дослідження у справі №922/1340/17, та земельна ділянка площею 0,0674га по вул. Великій Панасівській, 89 у м.Харкові, на якій розташована нежитлова будівля літ. «Э-1», яка належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Фортуна", є різними земельними ділянками.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду погоджується з висновками місцевого господарського суду, які відповідають матеріалам справи та чинному законодавству, у зв`язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення та задоволення вимог апеляційної скарги за наведеними в ній мотивами не вбачається, що за змістом ст.129 ГПК України має наслідком віднесення на рахунок скаржника витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги. З огляду на такий результат розгляду апеляційної скарги, клопотання відповідача про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанцій, орієнтовний розмір яких становить 22000,00грн., задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортуна", м.Харків на рішення господарського суду Харківської області від 22.01.2019р. (повний текст підписано 31.01.2019р.) у справі №922/2762/18 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 22.01.2019р. (повний текст підписано 31.01.2019р.) у справі №922/2762/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду через Східний апеляційний господарський суд протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

У судовому засіданні 08.05.2019р. проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 13.05.2019р.

Головуючий суддя І.В. Зубченко

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя О.Є. Медуниця