ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2019м. ДніпроСправа № 904/5834/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г.

за позовом Фізичної особи-підприємця Панченко Андрія Григоровича, м. Дніпро

до Фізичної особи-підприємця Комягіна Ігора Анатолійовича, м. Дніпро

про зобов`язання повернути майно

Без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Позивач просить зобов`язати Відповідача повернути за актом прийому-передачі торгового обладнання ТМ "Три ведмеді" - морозильну камеру НОМЕР_3, інвентарний №29304, надане в оренду за Договором оренди обладнання №29/06/16/1 від 29.06.16р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 29.12.18р. позовну заяву залишено без руху та зобов`язано Позивача протягом п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви, а саме: надати опис вкладення в цінний лист про направлення позовної заяви з додатками на адресу Відповідача, з відображенням документів вкладених у поштове відправлення.

До господарського суду надійшла заява Позивача про усунення недоліків позовної заяви, у якій Позивач виконав усі вимоги суду, викладені в ухвалі від 29.12.18р.

Ухвалою суду від 14.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справа розглядатиметься за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 904/5834/18 передано для розгляду судді Бєлік В.Г.

Розглянувши поданий позов, суд зазначає наступне.

Згідно приписів частини 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до частин 3 - 4 статті 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

За змістом приписів частин 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Згідно положень ч. 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 20.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Відповідачу було встановлено строк ухвалою суду від 20.03.2019 для надання відзиву на позовну заяву, однак останній не виконав вимоги ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 20.03.2018, відзив на позов не надав.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Між Фізичною особою-підприємцем Панченко Андрієм Григоровичем (далі-позивач, орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Комягін Ігорем Анатолійовичем (далі-відповідач, орендар) укладено договір оренди обладнання № 29/06/16/1 від 29.06.2016.

Згідно п. 1.1. договору орендодавець зобов`язується передати Орендарю у строкове платне користування наступне обладнання: морозильні прилавки в кількості 1 шт. в подальшому іменується "Майно", а Орендар зобов`язується прийняти майно і сплатити орендну плату на умовах, визначених цим договором.

Стаття 14 Цивільного кодексу України встановлює, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до п. 4.1. договору майно повинно бути передане орендодавцем та прийнято орендарем протягом 1 місяця з моменту підписання цього договору.

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування наступне обладнання: морозильні прилавки в кількості 1 шт., що підтверджується актом приймання-передачі морозильних камер від 29.06.2016 (а.с. 18).

Відповідно до п. 3.1. договору за отримане в оренду Майна Орендар щорічно сплачує Орендодавцю орендну плату. Сума орендної плати становить 10 грн. в рік т.ч. ПДВ-1.67 грн. за кожен морозильний прилавок.

У відповідно до п. 3.2. договору орендна плата сплачується в повному обсязі в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів, що становлять загальну суму орендної плати, на розрахунковий рахунок Орендодавця щорічно не пізніше 5 січня року, наступного за звітним.

Згідно п. 3.3. договору орендна плата нараховується з моменту передачі Майна за актами прийому-передачі.

Пунктом 6.1. договору встановлено, що після закінчення терміну дії договору орендар зобов`язаний протягом 5 днів повернути майно орендодавцю за актом прийому-передачі.

Цей договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і скрапленим їх печатками і діє до 31.04.2018 (п. 9.1. договору).

Відповідач не виконав умови договору, орендну плату не сплачував, майно після закінчення строку дії договору не повернув.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивачем на адресу відповідача була направлена письмова вимога № 11-06/18 від 11.06.2018, в якій останній просив відповідача повернути обладнання або сплатити вартість обладнання у розмірі 15 000,00 грн.

Проте, вимога залишена відповідачем без відповіді та без задоволення.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України).

В статті 762 Цивільного кодексу України зазначено про те, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідно до ст. 782 Цивільного кодексу України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за користування річчю протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Згідно ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Станом на час розгляду справи доказів повернення майна, а саме обладнання: морозильні прилавки в кількості 1 шт. від представників сторін не надійшло.

З урахуванням викладеного, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача щодо зобов`язання ФОП Комягіна І.А. повернути майно підлягають задоволенню.

Згідно із ст.123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Що стосується витрат на послуги адвоката, то вони підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.126 Господарського процесуального кодексу України, за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Поняття особи, котра є адвокатом, наводиться в статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", котра зазначає, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Позивачем в обґрунтування понесення ним витрат на оплату послуг адвоката надано договір про надання правової допомоги № 25/06 від 25.06.2018; платіжне доручення № 92 від 27.06.2018 на суму 1 500,00 грн., копію свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю № 89 від 06.02.2018; ордер на надання правової допомоги № 2162/023 від 18.09.2018, акт приймання-передачі наданих послуг від 26.06.2018.

Враховуючи те, що позивач надав до суду докази надання правничої допомоги, довів суду витрачений час адвокатом на вирішення всіх питань, які виникають при вирішення даного спору, витрати по оплаті на правничу допомогу суд задовольняє та покладає на відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 500,00 грн.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 120, 123, 129, 178, 233, 238, 239, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Комягіна Ігора Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) повернути Фізичній особі-підприємцю Панченко Андрію Григоровичу ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) за актом прийому-передання торгове обладнання ТМ "Три ведмеді" - морозильна камера НОМЕР_3, інвентарний №29304, надане в оренду за договором оренди обладнання №29/06/16/1 від 29.06.2016р.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Комягіна Ігора Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Панченко Андрія Григоровича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) - 1 500,00 грн. - витрат на правничу допомогу та 1 762,00 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 11.05.2019

Суддя В.Г. Бєлік