ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2019 року Справа № 915/226/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Ковальжи А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпромпостач", вул. Червоноармійська, 9/2, м. Київ, 01004 ()

до відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу міста Миколаїв, пр. Миру, 62-а, м. Миколаїв, 54056 ()

про стягнення грошових коштів в сумі 742 334, 80 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: Атаманюк В.О., паспорт НОМЕР_1, виданий 28.01.1997 року;

від позивача: Урвант Ф.Г. довіреність б/н від 02.05.2019 року;

від відповідача: Мельник І.В. довіреність № 1131 від 12.03.2019 року.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Газпромпостач" з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу міста Миколаїв заборгованість в сумі 742 334, 80 грн. внаслідок невиконання грошового зобов'язання щодо оплати за поставлений природний газ за грудень 2018 року на підставі договору постачання природного газу № 112-2018г від 01.11.2018 року (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою до нього).

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 18.02.2019 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпромпостач" (вх. № 2071/19 від 11.02.2019 року) до відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу міста Миколаїв про стягнення грошових коштів в сумі 742 334, 80 грн. залишено без руху.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 04.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та розгляд справи по суті призначено на 02.04.2019 року.

В судовому засіданні 02.04.2019 року судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, якою оголошено перерву в судовому засіданні до 03.05.2019 року. На адресу позивача було надіслано ухвалу про повідомлення від 02.04.2019 року.

В судовому засіданні 03.05.19 року судом відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІ. ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ У СПРАВІ.

25.04.2019 року до господарського суду Миколаївської області від позивача надійшло клопотання вх. № 6901/19 про долучення до матеріалів справи копії судового рішення по справі № 927/209/19 в якості судової практики. Клопотання з додатками долучено судом до матеріалів справи.

Інші заяви та клопотання відсутні.

ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

1. Правова позиція позивача.

Позивач зазначає, що предметом спору є вимога про стягнення грошової заборгованості. Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору на постачання природного газу № 112-2018г від 01.11.2018 року, укладеного між сторонами, а саме: зобов'язань щодо оплати за поставлений природний газ, внаслідок чого позивач просить суд стягнути заборгованість в сумі 742 334, 80 грн. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 193, 265 ГК України, ст. 526, 530, 612, 691, 692 ЦК України та умовами договору.

26.03.2019 року до господарського суду Миколаївської області від позивача надійшла відповідь на відзив на позовну заяву вх. № 4845/19 (арк. 124-126), яка долучена судом до матеріалів справи та прийнята судом до розгляду.

2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

18.03.2019 року до господарського суду Миколаївської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву вх. № 4212/19 (арк. 113-114), який долучено судом до матеріалів справи та прийнято судом до розгляду.

04.04.2019 року до господарського суду Миколаївської області від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив вх. № 5399/19 (арк. 137-138) та 17.04.2019 року - доповнення до заперечення на відповідь на відзив (вх. № 6209/19 (арк. 141-147), які долучено судом до матеріалів справи та прийнято судом до розгляду.

В судовому засіданні 03.05.2019 року відповідачем пред'явлено суду докази направлення позивачу вищевказаних документів. Представник позивача в судовому засіданні підтвердив отримання ним документів.

Відповідач у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив просить суд в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування заперечень відповідачем зазначено, що відповідачем свої зобов'язання за договором виконано частково, внаслідок чого утворилась заборгованість за грудень 2018 року в розмірі 742 334, 80 грн.

Додатковою угодою № 1 сторони змінили ціну та погодили зменшення планового обсягу постачання природного газу. Додаткова угода не була укладена на донараховний обсяг природного газу, в свою чергу КЕВ м. Миколаїв не зміг запросити кошторис для проведення видатків на фінансування бюджетних зобов'язань КЕВ м. Миколаїв перед ТзОВ «Газпромпостач» щодо придбання додаткових обсягів природного газу.

Відповідач зазначає, що якщо б ТзОВ «Газпромпостач» не збільшило ціну на природний газ на підставі додаткової угоди № 1 від 07.11.2018 року, тоді не зменшився б обсяг природного газу і відповідач вложився у заплановані обсяги згідно договору.

Відповідач вважає, що спожитий в грудні 2018 року обсяг газу, який перевищує погоджений сторонами плановий обсяг, є донарахованим обсягом природного газу (необлікований товар).

Отже, на думку відповідача, поставка донарахованого обсягу природного газу відбулась в позадоговірному порядку.

Крім того, відповідач зазначає, що позивачем обрано неправильний спосіб захисту, оскільки в силу умов п. 6.2.3 договору постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, а не стягнення коштів за поставлений природний газ.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

01.11.2018 року між ТзОВ «Газпромпостач» (постачальник) та Квартирно-експлуатаційним відділом міста Миколаїв (споживач) було укладено Договір № 112-2018г на постачання природного газу (арк. 67-75).

В подальшому між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 від 07.11.2018 року (арк. 76-77), якими змінювався предмет договору (обсяги) та ціна за газ. Додаткова угода є невід'ємною частиною договору № 112/2018г постачання природного газу.

Відповідно до п. 10.1 Договору цей Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх підписів печатками (за наявності) Сторін і діє в частині постачання газу з 01.11.2018 року до 31.12.2018 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх завершення.

Відповідно до п. 6 Додаткової угоди № 1 ця додаткова угода набирає законної сили з моменту її підписання та скріплення печатками сторін та на підставі ч. 3 ст. 631 ЦК України поширюються на відносини, що склалися з 01 листопада 2018 р.

Зміни до договору шляхом укладення додаткової угоди внесено на підставі п. 2 ч. 4 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі».

Договір та додаткова угода підписані сторонами та скріплені печатками сторін.

Умовами договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до розділу І «Предмет договору» постачальник зобов'язується передати у власність Споживачу у 2018 році за ДК 021:2015 - 09120000-6 - Газове паливо (Природний газ) (далі за текстом - газ), а Споживач зобов'язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені Договором.

Відповідно до п. 1.1 Договору (в редакції додаткової угоди № 1) річний плановий обсяг постачання газу - 611,33 тис. куб.м. при такому розрахунку:

- при обсязі природного газу у кількості 10 тис.куб.м. за тарифом 12 600, 00 грн, за 1000,0 м3 - 126 000, 00 грн. в т.ч. ПДВ;

- при обсязі природного газу у кількості 601,33 тис.куб.м. за тарифом 13 409, 04 грн. за 1000 м3 - 8 064 000, 00 грн.

Відповідно до п. 1.2 Договору (в редакції додаткової угоди № 1) планові обсяги постачання газу по місяцях:

- листопад - 290,000 тис.куб м.;

- грудень - 321,33 тис.куб м. всього 611,33 тис.куб м.

Дані обсяги є плановими та можуть зменшуватися або збільшуватися. Обсяги закупівлі газу можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків. Договірні зобов'язання за цим Договором виникають в обсягах та сумі залежно від реального фінансування на відповідну мету.

В залежності від реального фінансування Споживача, сторони мають право протягом місяця постачання складати проміжні акти прийому-передачі, які є підставами для розрахунків. При цьому право власності на газ переходить від Постачальника до Споживача відповідно до п. 2.7. Договору.

Відповідно до п. 2.6 Договору за підсумками розрахункового періоду Споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов'язаний надати Постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленого (протранспортованого) природного газу Споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ та Споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

Відповідно до п. 2.7 Договору на підставі отриманих від Споживача даних та/або даних Оператора ГРМ Постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписаних уповноваженим представником Постачальника. Право власності на газ переходить від Постачальника до Споживача в останній день місяця постачання газу на підставі підписаного уповноваженими представниками Сторін акту приймання-передачі природного газу.

Відповідно до п. 2.8 Договору споживач протягом п'яти робочих днів з дати одержання акта приймання-передачі газу зобов'язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі газу, підписаний уповноваженим представником Споживача та скріплений печаткою Споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі газу.

Відповідно до п. 3.2 Договору (в редакції додаткової угоди № 1) ціна за 1000 (одну тисячу) кубічних метрів газу, без врахування вартості транспортування природного газу по території України у період з 01 листопада 2018 року та до досягнення обсягу споживання споживачем природного газу за договором № 112-2018г у розмірі 10,000 тис.куб.м. складає 10500,00 грн., крім того ПДВ - 2100,00 грн. Разом 12 600,00 грн. (дванадцять тисяч шістсот грн. 00 коп.).

Після досягнення споживачем обсягу споживання природного газу за договором № 112-2018г у розмірі 10,000 тис.куб.м., ціна за 1000 куб.м. газу, без врахування вартості транспортування природного газу по території України, складає 11 174, 20 грн., крім того ПДВ - 2234,84 грн. Разом 13 409, 04 грн. (тринадцять тисяч чотириста дев'ять грн. 04 коп.).

Відповідно до п. 4.2 Договору оплата газу здійснюється Споживачем шляхом перерахування грошових коштів з рахунку Державної казначейської служби України на розрахунковий рахунок Постачальника в наступному порядку: оплата за фактично використаний обсяг спожитого газу природного здійснюється до 15 числа місяця, наступного за місяцем постачання газу на підставі рахунку та акта приймання-передачі газу.

Відповідно до п. 4.2.1 Договору датою оплати (здійснення розрахунку) є дата перерахування коштів на банківський рахунок Постачальника.

Відповідно до п. 5.1.1 Договору постачальник має право отримувати від споживача оплату поставленого газу відповідно до умов розділів ІІІ, ІV Договору.

Відповідно до п. 5.4.2 Договору Споживач зобов'язується оплачувати Постачальнику вартість газу на умовах та в обсягах, визначених Договором.

Судом встановлено, що позивачем на виконання умов договору передано, а відповідачем прийнято у грудні 2018 року природний газ на загальну суму 5 365 293, 54 грн. загальним обсягом 400, 125 тис. куб.м., що підтверджується Актом приймання - передачі природного газу від 31.12.2018 року (арк. 78).

Акти підписано та скріплено печатками сторін без зауважень.

Відповідачем частково проведено оплату за спожитий природний газ в загальній сумі 4 622 958, 74 грн., що підтверджується Актом звірки взаєморозрахунків між ТзОВ «Газпромпостач» та Квартирно-експлуатаційним відділом міста Миколаїв, відповідно до якого станом на 01.01.2019 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 742 334, 80 грн. (5 365 293, 54 грн. - 4 622 958, 74 грн.) (арк. 79).

Отже, відповідач в порушення зобов'язань за договором не в повному обсязі сплатив за отриманий природний газ за грудень 2018 року.

Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

V. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

На підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов'язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вказано вище, позивачем передано, а відповідачем отримано природний газ у грудні 2018 року на загальну суму 5 365 293, 54 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи Актом приймання-передачі природного газу (арк.78).

Відповідач частково сплатив за отриманий природний газ за грудень 2018 року в сумі 4 622 958, 74 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи та підписаним сторонами Актом звірки взаєморозрахунків (арк. 79) та не заперечується сторонами.

Щодо заперечень відповідача, то слід зазначити наступне.

1. Заперечення відповідача щодо збільшення ціни та обсягів природного газу спростовуються укладенням між сторонами додаткової угоди № 1 від 07.11.2018 року до договору № 112-2018г постачання природного газу від 01.11.2018 року, яка підписана сторонами.

2. Обсяг спожитого газу в грудні 2018 року становить 400, 125 куб. м., що не заперечується самим відповідачем та підтверджується належним чином складеним, підписаним та скріпленим печатками сторін актом приймання-передачі природного газу, який в свою чергу є підтвердженням отримання відповідачем товару та документом первинного бухгалтерського обліку. Відтак, твердження відповідача про те, що 78, 735 тис. куб. м. природного газу є товаром «не облікованим», поставленим поза межами договору є помилковим, оскільки природний газ поставлено під час дії договору в грудні 2018 року. При цьому, в силу п. 10.1 договір діє в частині постачання газу з 01.11.2018 року до 31.12.2018 року, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх завершення.

3. Щодо заперечень відповідача стосовно неправильно обраного позивачем способу захисту, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до п. 6.2.3 Договору якщо за підсумками розрахункового періоду фактичний об'єм (обсяг) постачання природного газу споживачу його постачальником буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу на цей період (за умови, що підтверджений обсяг відповідав замовленому споживачем), постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків за перевищення об'єму (обсягу) природного газу, що розраховується за формулою

В = (Vф - Vn)х Ц х К,

де: Vф - об'єм (обсяг) природного газу, який фактично поставлений постачальником споживачу протягом розрахункового періоду за договором на постачання природного газу;

Vn - підтверджений обсяг природного газу на розрахунковий період;

Ц - ціна природного газу за договором постачання природного газу;

К - коефіцієнт, який визначається постачальником та не може перевищувати 0,5.

Відповідно до 6.2.4 Договору відшкодування збитків споживання постачальнику не здійснюється, якщо фактичний обсяг споживання в розрахунковому періоді відрізняється від підтвердженого обсягу природного газу не більше ніж на +- 5%.

По-перше, умовами п. 6.2.3 договору передбачено право, а не обов'язок постачальника вимагати відшкодування збитків від споживача у зв'язку з перевищенням підтвердженого обсягу природного газу. По-друге, це право може бути реалізовано лише за умови, що фактичний обсяг споживання в розрахунковому періоді відрізняється від підтвердженого обсягу природного газу не більше ніж на +- 5% (п. 6.2.4 договору). В спірному випадку різниця між фактичним обсягом споживання та плановим обсягом споживання газу становить більше п'яти відсотків, тобто позивач правомірно не застосував вказані умови договору при зверненні до суду з позовом. По-третє, спосіб захисту про стягнення коштів, обраний позивачем, відповідає як вимогам законодавства, так і умовам договору.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що розмір заборгованості за фактично поставлений природний газ (як просить споживач) є меншим, ніж розмір збитків, який нараховується із застосуванням додаткового коефіцієнта за спеціальною формулою, передбаченою п. 6.2.3 договору (тобто позивач просить стягнути суму коштів лише за фактично переданий газ, без додаткових нарахувань, застосування коефіцієнтів тощо).

4. Щодо заперечень відповідача про те, що якби позивач не збільшив ціну на газ на підставі додаткової угоди № 1, тоді б не зменшився обсяг природного газу та відповідач би вложився у заплановані обсяги згідно договору, то слід зазначити, що саме додатковою угодою, яка підписана в тому числі і самим відповідачем, погоджено як обсяги, так і ціну газу, тобто відповідач взяв на себе договірне зобов'язання, яке має бути виконано.

Суду не подано доказів визнання недійсною додаткової угоди № 1 до договору, зокрема, у зв'язку з недодержанням вимог законодавства при її укладенні. Відтак, суд дійшов висновку, що договір, як і додаткова угода до договору є обов'язковими до виконання сторонами в силу приписів ст. 629 ЦК України.

5. Щодо заперечень відповідача стосовно неможливості повністю оплатити отриманий обсяг природного газу у зв'язку з відсутністю бюджетних асигнувань, то суд зазначає.

Відповідно до ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями.

Відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 року у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках державного бюджету України на відповідний рік, не виправдовує бездіяльність органу державної влади і не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

Така ж позиція викладена у постановах Верховного суду від 27.03.2018 року по справі № 922/541/17, від 03.04.2018 року по справі № 924/29/17, від 03.04.2018 року по справі № 908/1076/17, від 11.04.2018 року по справі № 915/13/17, від 12.04.2018 року у справі № 924/22/17.

Станом на день розгляду справи суду не подано доказів оплати заборгованості в розмірі 742 334, 80 грн., строк оплати якої настав, як і не спростовано факту наявності вказаної заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога про стягнення заборгованості за отриманий природний газ за грудень 2018 року в сумі 742 334, 80 грн. є обґрунтованою, підставною та підлягає задоволенню.

VІ. ВИСНОВКИ СУДУ.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов наступного висновку. Правовідносини між сторонами у даній справі регулюються договором на постачання природного газу (зі змінами викладеними у додатковій угоді). Договір в силу ст. 629 ЦК України є обов'язковим до виконання. Доказів недійсності як договору, так і додаткової угоди до нього суду не подано. Умовами договору встановлено чіткі строки проведення оплати за отриманий природний газ. Проте, відповідачем у встановлені договором строки оплату за отриманий природний газ проведено лише частково, що спричинило наявність заборгованості, яка заявлена до стягнення позивачем обґрунтовано та відповідно до вимог законодавства. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає захисту, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

VІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Судовий збір в розмірі 11 135, 03 грн. згідно ст. 129 ГПК України слід відшкодувати позивачу з відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з відповідача Квартирно-експлуатаційного відділу міста Миколаїв, пр. Миру, 62-а, м. Миколаїв, 54056 () на користь позивача Товариства з обмеженою відповідальністю "Газпромпостач", вул. Червоноармійська, 9/2, м. Київ, 01004 ():

- 742 334, 80 грн. (сімсот сорок дві тисячі триста тридцять чотири грн. 80 коп.) - заборгованості внаслідок невиконання грошового зобов'язання щодо оплати за поставлений природний газ за грудень 2018 року на підставі договору постачання природного газу № 112-2018г від 01.11.2018 року (з урахуванням змін, внесених додатковою угодою до нього);

- 11 135, 03 грн. (одинадцять тисяч сто тридцять п'ять грн. 03 коп.) - витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати позивачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 08.05.2019 року.

Суддя Е.М. Олейняш