ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" квітня 2019 р. Справа № 25/85-09-3422

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Малярчук І.А.,

за участю представників:

заявника: не з'явився

позивача: не з'явився

відповідача: не з'явився,

розглянувши заяву ОСОБА_1 від 18.04.2019р. за вх.№2-1831/19 про заміну сторони виконавчого провадження, видачу дублікату наказу, поновлення строку для пред'явлення наказу до виконання по справі №25/85-09-3422 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінростбанк" до Фізичної особи-підприємця Товстопят Ірини Леонідівни про стягнення 251434,26грн.,

ВСТАНОВИВ:

25.09.2009р. Господарським судом Одеської області ухвалено рішення, яким задоволено позов позивача повністю, стягнуто з Фізичної особи-підприємця Товстопят Ірини Леонідівни (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю „Фінростбанк" (65104, м.Одеса, вул. Ак. Глушка, 13, ) 174980,58грн. заборгованості за кредитом, 33994,77грн. заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, 28179,69грн. пені за порушення строку повернення кредиту, 2835,24грн. пені за порушення строку сплати відсотків за користування кредитом, 9744,26грн. штрафу від суми простроченого зобов'язання по кредиту, 1699,74грн. штрафу від суми простроченого зобов'язання по відсоткам, 2514,34грн. державного мита, 315грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

06.10.2009р. на виконання вказаного рішення видано відповідний наказ.

18.04.2019р. за вх.№2-1831/19 від ОСОБА_1 надійшла заява про заміну стягувача у наказі №25/85-09-3422 суду від 06.10.2009р., видачу дублікату вказаного наказу, поновлення строку для пред'явлення його до виконання.

В обґрунтування заявленого ОСОБА_1 послався на наступне. 26.03.2019р. між ПАТ «Фінростбанк», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Фінростбанк» Андронов О.Б. (надалі - Банк) та ОСОБА_1 було укладено договір №63 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого Банк відступив, а ОСОБА_1 набув права вимоги до позичальників, заставодавців та поручителів, в тому числі до ФОП Товстопят І.Л. (надалі - Боржник) за кредитним договором №485-ОД від 11.01.2008р., включаючи права вимоги до правонаступників Боржника, спадкоємців, страховиків, або інших осіб, до яких перейшли обов'язки Боржника або які зобов'язані виконати обов'язки Боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту), договорами поруки, договорами іпотеки (іпотечними договорами) та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього договору. Заявник зазначає, що сторонами договору №63 від 26.03.2019р. у повному обсязі виконані зобов'язання за ним. Отже, ОСОБА_1 вважає себе таким, що набув право вимоги до ФОП Товстопят І.Л. за кредитним договором №485-ОД від 11.01.2008р., у зв'язку з чим вбачає необхідність у процесуальному правонаступництві та заміні стягувача ПАТ «Фінростбанк» у наказі №25/85-09-3422 на правонаступника - ОСОБА_1

Крім того, заявник вказує, що відповідно до постанови державного виконавця Київського відділу ДВС Одеського міського управління юстиції Кіптікова І.О. від 21.12.2015р. наказ №25/85-09-3422 від 06.10.2009р. мав бути повернутий стягувачу. Однак, 26.03.2019р., після отримання від ПАТ «Фінростбанк» документів кредитної справи №485-ОД від 11.01.2008 р., було виявлено, що оригінал та навіть копія наказу відсутні, натомість, в матеріалах кредитної справи наявний лише оригінал вищезазначеної постанови. Як вбачається із супровідного листа до постанови, в додатках до неї відсутній оригінал наказу, що свідчить про те, що на адресу Банку він не повертався. Також п.2 вказаної постанови встановлено, що виконавчий документ може бути поданий повторно для виконання в строк до 21.12.2016р. На підставі викладеного, ОСОБА_1 дійшов висновку про те, що оригінал наказу №25/85-09-3422 від 06.10.2009 р. було втрачено не з вини Банку чи заявника, а також заявник вважає, що строк на його пред'явлення для виконання сплинув з поважних причин.

Відповідно до ч.1 ст.52 ГПК України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Згідно ч.ч.1, 2, 3, 4, 5 ст.334 ГПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження. Ухвала про заміну сторони виконавчого провадження надсилається (надається) учасникам справи, а також державному виконавцю, приватному виконавцю в порядку, передбаченому статтею 242 цього Кодексу. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов'язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Підставами правонаступництва є смерть громадянина, що був стороною виконавчого провадження, оголошення його померлим, реорганізація юридичної особи, відступлення права вимоги, переведення боргу (глава 47 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Виконавчий документ повертається стягувачу, якщо боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону (п.7 ч.1, ч.5 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, за змістом ст.512 ЦК України, ст.ст.52, 334 ГПК України, Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із результатів системного аналізу цих норм, зокрема п.п.1, 2 ч.1 ст.512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018р. у справі №2-н-148/09.

По своїй суті заміна кредитора в зобов'язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв'язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження (якщо виконавче провадження є незакінченим через право стягувача на повторне пред'явлення виконавчого документа до примусового виконання), тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Такої думки дотримується Касаційний господарський суд Верховного Суду, про що викладено у постанові від 16.05.2018р. по справі №10/56-08.

Між тим, слід враховувати, що у зв'язку із заміною кредитора в зобов'язанні саме зобов'язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб'єктний склад у частині кредитора.

Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним.

Згідно п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001р. №2664-III фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг.

За позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 31.10.2018р. у справі №465/646/11, фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами які мають право на здійснення фінансових операцій, та внесені до реєстру фінансових установ.

Однак, за позицією Касаційного господарського суду ВС, що викладена у постанові від 20.02.2019р. у справі №910/16109/14, є помилковою думка стосовно неможливості особи, що набула права вимоги, бути належним правонаступником позивача у виконавчому провадженні з виконання наказу господарського суду на тій підставі, що матеріали справи не містять ліцензії такої особи на здійснення фінансових послуг при умові, що правочин щодо відступлення права вимоги недійсним не визнавався. Зазначене питання не є предметом розгляду відповідної справи у межах вирішення питання про наявність підстав для заміни стягувача у виконавчому провадженні.

Враховуючи те, що судом встановлено факт набуття ОСОБА_1 від ПАТ «Фінростбанк» за договором від 26.03.2019р. №63 право вимоги до ФОП Товстопят А.І. за кредитним договором №485-ОД від 11.01.2008р. щодо сплати останньою заборгованості в розмірі 209847,84грн., яка входить до суми, стягнутої за рішенням Господарського суду Одеської області від 25.09.2009р. по справі №25/85-09-3422 (254263,62грн.), отже, розмір набутої вимоги заявника є меншим від суми, присудженої за вказаним судовим рішенням на користь позивача та визначену у наказі суду від 06.10.2009р., який не є виконаним згідно постанови Київського ВДВС Одеського МУЮ від 21.12.2015р. (ВП №47745918), винесеної на підставі п.1 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», суд доходить висновку про правомірність заяви ОСОБА_1 від 18.04.2019р. за вх.№2-1831/19 в частині заміни сторони виконавчого провадження, внаслідок чого вона підлягає задоволенню в цій частині, але в межах суми набутого права вимоги - 209847,84грн.

При цьому, суд, з огляду на правову позицію Касаційного господарського суду ВС, що викладена у постанові від 20.02.2019р. у справі №910/16109/14, враховує те, що матеріали справи №25/85-09-3422 не містять доказів, які б свідчили про визнання недійсним договору №63 від 26.03.2019р. про відступлення права вимоги, укладеного між ПАТ «Фінростбанк», від імені якого діє уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Фінростбанк» Андронов О.Б. (надалі - Банк) та ОСОБА_1, від учасників справи не надійшло заперечень щодо факту правомірності укладення зазначеного договору, із чого вбачається, що ОСОБА_1 є належним правонаступником стягувача - ПАТ «Фінростбанк» з виконання наказу суду від 06.10.2009р. по справі №25/85-09-3422, незважаючи на неможливість фізичної особи провадити діяльність з надання фінансових послуг, так як у даному випадку спір по суті не вирішується, а розглядається процесуальне питання заміни стягувача у виконавчому провадженні за вже ухваленим судовим рішенням.

Керуючись ст.ст.52, 334, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити частково заяву ОСОБА_1 від 18.04.2019р. за вх.№2-1831/19 в частині вимоги про заміну стягувача у наказі від 06.10.2009р. на його правонаступника.

2. Замінити у наказі від 06.10.2009р. по справі №25/85-09-3422, виданому на підставі рішення Господарського суду Одеської області від 25.09.2009р., стягувача - Публічного акціонерного товариства «Фінростбанк» на його правонаступника - ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) в межах суми набутого права вимоги - 209847,84грн.

3. У відповідності до ч.2 ст.235 ГПК України ухвала набрала законної сили 25.04.2019р. та згідно ч.2 ст.254, п.26 ч.1 ст.255 ГПК України підлягає оскарженню в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-Західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області протягом десяти днів з дня її винесення.

4. Повну ухвалу складено 25.04.2019р.

Суддя І.А. Малярчук