РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2019Справа № 910/219/19
За позовом Приватного підприємства "Н-Транс" Донецької області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистрибюшн Карго Партс" м. Києва

про стягнення безпідставно набутих коштів, процентів за користування чужими грошовими коштами, ціна позову 5520,71 грн.

Суддя Паламар П.І.

Без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

СУТЬ СПОРУ :

у грудні 2018 року Приватне підприємство "Н-Транс" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що всупереч умов укладених між ним і відповідачем договору поставки № 7991-05/2016 та договору про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автошин (Додаток № 2 до договору поставки) від 27 січня 2016 р. відповідач після одержання попередньої оплати у загальному розмірі 4359,36 грн. в установлений договором строк не передав йому запасні частини до транспортних засобів вартістю 759,36 грн. та не виконав передбачені договором роботи вартістю 3600 грн.

У зв'язку з тим, що відповідач не поставив товар та не розпочав роботу за цими договорами він відповідно до умов п. 8.3 договору поставки відмовився від цих договорів, проте відповідач одержану суму попередньої оплати йому не повернув.

З цих підстав позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 759,36 грн. попередньої оплати за непоставлений товар, 3600 грн. попередньої оплати за невиконані роботи, 1161,35 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, а також понесені ним по справі судові витрати.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, посилаючись на необґрунтованість заявлених вимог.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 27 січня 2016 р. між сторонами по справі укладено договір поставки № 7991-05/2016, згідно з умовами якого відповідач зобов'язався постачати позивачу запчастини та експлуатаційні матеріали за найменуванням, кількості та цінами визначеними у рахунках-фактурах та товарних накладних, які є невід'ємними частинами договору, а також виконувати шиномонтажні послуги, а останній - прийняти та оплатити вартість одержаного товару та виконаних робіт на умовах договору.

Відповідно до умов п.п. 2.2, 2.3 договору постачальник підтверджує замовлення з урахуванням наявних на його складі товарних позицій, або які можуть бути доставлені покупцю у відповідні строки з інших складів постачальника. При постачанні по передплаті постачальник одночасно з підтвердженням замовлення надає покупцю рахунок на оплату.

Товар за домовленості сторін продається на умовах попередньої оплати або на умовах відстрочення платежу.

Строк дії договору відповідно до умов розділу 8 договору встановлений з моменту його підписання сторонами до 31 грудня 2016 р. У разі якщо протягом одного місяця до закінчення терміну дії договору жодна із сторін не заявить про намір змінити його умови або припинити його дію, то договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік.

Також встановлено, що між тими ж сторонами укладено договір про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автошин (Додаток № 2 до договору поставки), згідно з умовами якого відповідач зобов'язався за дорученням позивача за плату надати послуги з технічного обслуговування та ремонту автошин замовника.

Відповідно до умов п.п. 2.1, 3.2 договору ремонт автошин здійснюється на місці у виконавця в строк до 14 діб.

Замовник сплачує виконавцю послуги з технічного обслуговування та ремонту автошин протягом 3-ох банківських днів з моменту видачі рахунку-фактури.

Строк дії договору про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автошин відповідно до умов п. 6.1 договору встановлений з моменту його підписання сторонами та діє протягом одного року.

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями вищевказаних договорів.

Поясненнями позивача викладеними у позовній заяві, рахунком № S від 10 листопада 2016 р., платіжним дорученням № 410 від 1 грудня 2016 р. стверджується факт перерахування позивачем відповідачу 759,36 грн. в рахунок оплати за поставку товару за договором.

Строк поставки товару за договором встановлений не був.

13 листопада 2018 р. позивач направив відповідачу претензію № 1, якою заявив вимогу про поставку товару за договором.

Доказів передачі товару за договором на суму попередньої оплати суду не надано.

Відповідно до умов п. 8.3 договору поставки договір може бути розірваний за домовленістю сторін, якщо за місяць до його закінчення сторона письмово попередить про розірвання договору.

Листом від 15 листопада 2018 р. позивач повідомив відповідача про відмову від договору поставки у зв'язку з простроченням поставки товару, надіславши на його адресу додаткову угоду № 1 про припинення дії договору поставки з 31 грудня 2018 р.

Згідно вимог ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Таким чином, спірний договір поставки № 7991-05/2016 від 27 січня 2016 р. між сторонами розірвано з 31 грудня 2018 р.

Враховуючи наведене, з 31 грудня 2018 р. підстава набуття відповідачем грошових коштів за договором поставки у розмірі 759,36 грн. відпала.

Також наявними у матеріалах справи рахунком № SB від 18 липня 2016 р., платіжним дорученням № 241 від 30 серпня 2016 р. стверджується факт перерахування позивачем відповідачу 3600 грн. в рахунок оплати за передбачені договором про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автошин роботи.

Відповідно до умов п. 2.1 договору про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автошин ремонт автошин здійснюється на місці у виконавця в строк до 14 діб.

Доказів належного виконання робіт за договором на суму попередньої оплати у встановлений договором строк суду не надано.

Згідно умов п. 6.1 договору строк дії договору про надання послуг з технічного обслуговування та ремонту автошин закінчився 27 січня 2017 р.

Враховуючи, що спірний договір поставки між сторонами розірвано, строк дії договору про надання послуг закінчився, то суми одержаної відповідачем попередньої оплати за товар та роботи, як не передані та не надані відповідачем, набуті останнім безпідставно.

Згідно з роз'ясненнями пленуму Вищого господарського суду України, наданими у п. 2 постанови № 6 від 23 березня 2012 р. "Про судове рішення", суд у прийнятті судового рішення керується (та відповідно зазначає у ньому) не лише тими законодавчими та/або нормативно-правовими актами, що на них посилалися сторони та інші учасники процесу, а й тими, на які вони не посилалися, але якими регулюються спірні правовідносини у конкретній справі (якщо це не змінює матеріально-правових підстав позову).

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Доказів повернення відповідачем одержаних сум суду не надано.

За таких обставин з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.ст. 536, 1048, 1212 ЦК України підлягає стягненню 4359,36 грн. (759,36+3600) безпідставно набутих коштів, 1161,35 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами.

Оскільки позов задоволено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Приватного підприємства "Н-Транс" Донецької області задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистрибюшн Карго Партс" (02222, м. Київ, вул. Закревського, 16, код 37141112) на користь Приватного підприємства "Н-Транс" (87515, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Куїнджі, 82, код 31190976) 4359,36 грн. безпідставно набутих коштів, 1161,35 грн. процентів за користування чужими грошовими коштами, 1762 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар