ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" травня 2019 р. Справа №914/1303/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Скрипчук О.С.

суддів Дубник О.П.

Желіка М.Б.

Секретар судового засідання: Лагутін В.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Кристал-Інвест-Україна б/н від 12.03.2019

на рішення Господарського суду Львівської області від 19.02.2019 (повний текст рішення виготовлено 25.02.2019, м. Львів, суддя Мороз Н.В.)

у справі № 914/1303/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Кристал-Інвест-Україна, м. Львів

до відповідача: Публічного акціонерного товариства Укртелеком, м. Київ в особі Львівської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком, м. Львів

про усунення перешкод у здійсненні права користування майном

за участю представників:

від позивача - Богдан З.С. - ордер серії ЛВ № 149022 від 12.03.2019

від відповідача - Філяровська Н.П. - ордер серії ЛВ № 114065 від 22.01.2019

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Кристал-Інвест-Україна, м. Львів звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Публічного акціонерного товариства Укртелеком, м. Київ в особі Львівської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком, м. Львів усунення перешкод у здійсненні права користування майном, що належить ТОВ Кристал-Інвест-Україна на праві приватної власності, а саме будівлею «Б-2» за адресою: м. Львів, вул. Промислова, 50/52, шляхом демонтажу телекомунікаційного обладнання, що належить ПАТ Укртелеком з фасаду зазначеної будівлі та земельної ділянки, що перебуває у користуванні Товариства і знаходиться під вказаною будівлею.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 19.02.2019 у справі № 914/1303/18 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи в задоволенні позову, господарський суд виходив з того, що спірне обладнання не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а наявність передбачених законом підстав для задоволення позову не була доведена суду у встановленому порядку належними та допустимими доказами.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 19.02.2019 у справі № 914/1303/18, з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи та прийняти нове рішення, яким позов задоволити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті рішення не враховано, що:

розподільча шафа ПАТ Укртелеком врізається у фундамент будівлі на рівні цокольного поверху, порушуючи цілісність будівлі, а кабелі телекомунікаційних мереж, що розміщені на зовнішніх стінах будинку, руйнують фасадний декор будівлі, яка є власністю позивача та позбавляють його права провести ремонт будівлі для зміцнення такої та відновлення її історичного фасаду. Ці обставини підтверджуються висновком № 125-2018/ТО та звітом про проведення технічного обстеження № 123-2018/ТО;

розподільча шафа ПАТ Укртелеком розташована на земельній ділянці, що перебуває у користуванні позивача та порушує його право, передбачене ст. 95 ЗК України;

доказів відповідності спірного обладнання технічним нормам відповідачем не надано, клопотання позивача від 10.09.2018 про витребування таких доказів, судом першої інстанції не розглянуто.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просить суд рішення Господарського суду Львівської області від 19.02.2019 у справі № 914/1303/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема, відповідач зазначає, що Закон України «Про телекомунікації» набрав чинності лише 24.12.2003, тобто після дати встановлення телекомунікаційного обладнання (1976 рік), а тому норми цього Закону не підлягають застосуванню до спірних правовідносин стосовно необхідності наявності дозволу власника будівлі на встановлення цього обладнання. Також, відповідач покликається на те, що відповідно до ч. 11 ст. 31 Закону України «Про телекомунікації» позивач не позбавлений права досягнути свої господарської мети шляхом перенесення за власні кошти телекомунікаційних мереж відповідно до технічних умов виданих власниками цих мереж.

У судовому засіданні представники сторін навели свої доводи та міркування з приводу поданої апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, заслухавши в судовому засіданні пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, Товариство з обмеженою відповідальністю «Кристал-Інвест-Україна» (далі по тексту ТОВ «Кристал-Інвест-Україна») (позивач) є власником будівлі загальною площею 1531,2 кв.м., позначеної на плані літ. Б-2 та розташованої за адресою: м. Львів, вул. Промислова, 50/52, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 09.11.2006 № 12447200, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.01.2018 (Т. І, а.с. 15, 18).

Як зазначає позивач та не заперечується відповідачем, на розі зазначеної вище будівлі зі сторони вул. Промислова розміщено металеву розподільчу шафу магістральної мережі № 2 гр. 4-7 РШ52-23, 52-24 у м. Львів (вул. Промислова - Б. Хмельницького) міської телефонної мережі, від якої розведено кабелі, закріплені на вказаному будинку (Т. І, а.с. 43-46).

З матеріалів справи вбачається, що вказана розподільча шафа та відповідне телекомунікаційне обладнання належить ПАТ «Укртелеком» та закріплене за Львівською філією (відповідач), що підтверджується інвентарними картками обліку основних засобів, інвентарною довідкою, актом приймання в експлуатацію телефонних лінійних споруд МТС. Належність спірного майна відповідачеві визнається позивачем та відповідачем не заперечується.

Згідно з ч. 1 ст. 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

З матеріалів справи, зокрема, з довідки від 02.08.2018 щодо наявності діючого обладнання ПАТ «Укртелеком» за адресою: м. Львів, вул. Промислова, 50/52, актів прийомки, зокрема, акту приймання в експлуатацію телефонних лінійних споруд від 15.05.1976 вбачається, що розподільча шафа із відповідним обладнанням була розміщена на фасаді будинку за адресою: м. Львів, вул. Промислова, 50/52, у 1976 (Т. І, а.с. 66, 67-71).

Листом № 118 від 02.11.2017 позивач звертався до відповідача за інформацією щодо підстав розміщення спірного обладнання на фасаді будинку по вул. Промислова, 50/52. Надалі, позивач у зв`язку з відсутністю належного реагування на лист від 02.11.2017, надіслав на адресу відповідача лист № 152 від 08.12.2017, з проханням усунути порушення прав Товариства шляхом демонтажу телекомунікаційної шафи та кабелів, що розташовані за адресою: м. Львів, вул. Промислова, 50/52 пропозицією щодо укладення договору сервітуту нерухомого майна (Т. І, а.с. 116).

Розглянувши лист позивача від 0812.2017, відповідач листом від 29.12.2017 повідомив про розміщення за вказаною адресою розподільчої шафи з 1976 та у випадку бажання позивача здійснити реконструкцію будівлі, усі роботи по перенесенню мереж здійснюються за власні кошти замовника реконструкції та будівництва згідно ст. 31 Закону України «Про телекомунікації» (Т. І, а.с. 27-28).

У подальшому сторони обмінялись листами №9 від 05.02.2018 та № 70-С100-5 від 26.02.2018 подібного змісту.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач покликається на те, що згідно з п. 11 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про телекомунікації» оператори телекомунікацій мають право установлення телекомунікаційного обладнання в приміщеннях, що належать їм на правах найму, з дозволу власника приміщення.

Також, позивач зазначає, що відповідно до звіту № 123-2018/ТО про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій будівлі «Б-2» та можливості відновлення автентичного фасаду будівлі по АДРЕСА_1 . Промисловій, 50/52 в м. Львові, складеного фізичною особою-підприємцем Гречиним М.М. (експерт, кваліфікаційний сертифікат серія № НОМЕР_1 003323), «повне відновлення автентичного фасаду будівлі неможливе через примикання до нього технологічного обладнання телефонних мереж, а саме комунікаційної шафи та кабелю зв`язку, який проходить по фасаду будівлі». Згідно з висновком № 125-2018/ ТО від 13.09.2018, наданим експертом Гречиним М.М., внаслідок обстеження фасаду нежитлової будівлі «Б-2» по вул. Промисловій, 50/52 АДРЕСА_2 м. Львові, було виявлено наступне: «в місці демонтованої виступаючої цокольної частини нежитлової будівлі встановлено телекомунікаційну шафу, внаслідок чого виявлено затікання води через стіни за щитком за рахунок відсутності герметизації та навісу, руйнування тіла цегляної кладки, цвіль цокольної частини, вивітрювання швів стін, руйнування цегляної кладки елементами кріплення кабелів» (Т. І. а.с. 177).

Відповідно до ч. 11 ст. 31 Закону України «Про телекомунікації», згідно з якою замовники реконструкції та будівництва мостів, тунелів, колекторів, вулиць, шляхів, будівель, ліній електропередачі із спільним користуванням опорами для розміщення телекомунікаційних мереж за власні кошти виконують роботи, пов`язані з упорядкуванням і перенесенням таких телекомунікаційних мереж, розташованих у зоні забудови, відповідно до технічних умов з доступу, виданих власниками цих мереж.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, зазначив, що Закон України «Про телекомунікації» набрав чинності лише 24.12.2003, а відтак на момент влаштування відповідного телекомунікаційного обладнання; жодних доказів порушення певних нормативних актів, які були чинними на дату влаштування вказаного обладнання, суду надано позивачем не було. Також, суд вказав, що позивач не позбавлений права досягнути своєї господарської мети шляхом перенесення телекомунікаційного обладнання за власний кошт, в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 31 Закону України «Про телекомунікації».

Проте, судова колегія не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне:

Згідно із ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч. 1 та ч. 2 статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч. 1 та ч. 2 ст. 386 ЦК України).

Як підтверджується матеріалам справи та сторонами не заперечується, позивач є власником будівлі загальною площею 1531,2 кв.м., позначеної на плані літ. Б-2 та розташованої за адресою: м. Львів АДРЕСА_3 вул. Промислова, 50/52, а відповідач є власником телекомунікаційної шафи, яка закріплена на фасаді зазначеного будинку (металевої розподільчої шафи магістральної мережі № 2 гр. 4-7 РШ52-23, 52-24 у м. Львові (вул. Промислова - Б. Хмельницького) міської телефонної мережі, від якої розведено кабелі).

Згідно з ч. 6 ст. 31 Закону України «Про телекомунікації» дообладнання технічних засобів телекомунікацій, споруд електрозв`язку, розміщених на елементах інфраструктури відповідного об`єкта будівництва, транспорту, електроенергетики, кабельної каналізації електрозв`язку, будинкової розподільної мережі, потребує погодження з власником такої інфраструктури та не потребує отримання та подання будь-яких інших дозвільних документів, погодження органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами, юридичними особами, утвореними такими органами.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про телекомунікації» оператори телекомунікацій мають право на установлення телекомунікаційного обладнання в приміщеннях, що належать їм на правах найму, з дозволу власника приміщення.

Згідно з п. 18.1.8.2 Правил благоустрою міста Львова, затверджених ухвалою Львівської міської ради № 376 від 21.04.2011, для встановлення телекомутаційного обладнання необхідна наявність документу, який підтверджує право власності або право оренди земельної ділянки чи приміщення, на якій/якому розміщується.

З системного аналізу нормам Закону України «Про телекомунікації» та Правил благоустрою міста Львова, вбачається, що розміщення телекомунікаційного обладнання на будівлі відбувається на договірній основі з власником будівлі.

Як підтверджується матеріалами справи, металева розподільча шафа магістральної мережі № 2 гр. 4-7 НОМЕР_2 -23, 52-24, прикріплена до фасадної стіни будівлі «Б-2» за адресою: м. Львів, вул. Промислова, 50/52. Відповідно до висновку № 125-2018/ТО від 13.09.2018 експерта з технічного обстеження будівель та споруд та звіту № 123-2018/ТО про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій будівлі «Б-2» та можливості відновлення автентичного фасаду будівлі по вул. Промисловій, 50/52 в м. Львові, проведення позивачем робіт з відновлення фасаду будівлі «Б-2» є неможливе через примикання до неї спірного телекомунікаційного обладнання, внаслідок наявності якого виявлено руйнування тіла цегляної кладки, цвіль цокольної частини, вивітрювання швів стін.

Належних та допустимих доказів на спростування висновків наданих експертом у звіті, відповідачем суду апеляційної інстанції не надано.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як підтверджується матеріалами справи, відповідач ані під час розгляду справи в суді першої, ані апеляційної інстанції не надав суду належних та допустимих доказів наявності правових підстав для розміщення телекомунікаційного обладнання ПАТ Укртелеком на фасаді будівлі «Б-2» за адресою: м. Львів, вул. Промислова, 50/52.

Враховуючи вищевикладене, колегія вважає доведеною ту обставину, що позивач позбавлений можливості забезпечувати належне утримання та належний стан будівлі «Б-2», що розташована за адресою: м. Львів, вул. Промислова, 50/52, у зв`язку з наявністю на фасаді будівлі прикріпленого телекомунікаційного обладнання, що належить відповідачеві. За таких обставин, судова колегія зазначає, що відповідач у цьому випадку створив перешкоди у користуванні власником своїм майном і таке обладнання у випадку неукладення договору з власником підлягає повному демонтажу.

На підставі викладеного, колегія дійшла висновку про те, що позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні позивачем будівлею «Б-2», за адресою: м. Львів, вул. Промислова, 50/52, шляхом демонтажу з фасаду будівлі телекомунікаційного обладнання, що належить ПАТ Укртелеком є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з цим, судова колегія дійшла висновку про відмову в позові в частині усунення перешкод у здійсненні права користування майном, що належить ТОВ Кристал-Інвест-Україна на праві приватної власності, а саме будівлею «Б-2» за адресою: м. Львів, вул. Промислова, 50/52, шляхом демонтажу телекомунікаційного обладнання, що належить ПАТ Укртелеком із земельної ділянки, що перебуває у користуванні Товариства і знаходиться під вказаною будівлею, оскільки позивач не надав суду в порядку ст.ст. 74, 75 ГПК України доказів стосовно оформлення права користування земельною ділянкою, на якій знаходиться телекомунікаційне обладнання (розподільча шафа).

Стосовно покликань відповідача на положення Правил охорони ліній електрозв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.1996 № 135, суд апеляційної інстанції зазначає, що Правилами охорони ліній не передбачено можливості встановлення на об`єктах приватної власності операторами телекомунікаційного обладнання без правової підстави.

Також, судова колегія зазначає, що норми ч. 11 ст. 31 Закону України «Про телекомунікації» регулюють лише процедуру розміщення технічних засобів телекомунікаційних мереж замовниками реконструкції та будівництва мостів, тунелів, колекторів, вулиць, шляхів, будівель.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення Господарського суду Львівської області від 19.02.2019 у справі № 914/1303/18 підлягає частковому скасуванню, як таке, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Кристал-Інвест-Україна б/н від 12.03.2019 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 19.02.2019 у справі № 914/1303/18 скасувати в частині відмови в позові ТОВ Кристал-Інвест-Україна, м. Львів до ПАТ Укртелеком, м. Київ в особі Львівської філії ПАТ Укртелеком, м. Львів про усунення перешкод в здійсненні права користування ТОВ Кристал-Інвест-Україна майном, що належить ТОВ Кристал-Інвест-Україна на праві приватної власності, а саме будівлею «Б-2» за адресою: 79000, м. Львів, вул. Промислова, 50/52, шляхом демонтажу телекомунікаційного обладнання, що належить ПАТ Укртелеком з фасаду зазначеної будівлі. В цій частині прийняти нове рішення, позов задовольнити, зобов`язати ПАТ Укртелеком, м. Київ в особі Львівської філії ПАТ Укртелеком, м. Львів усунути перешкоду в здійсненні права користування ТОВ Кристал-Інвест-Україна майном, що належить ТОВ Кристал-Інвест-Україна на праві приватної власності, а саме будівлею «Б-2» за адресою: 79000, м. Львів, вул. Промислова, 50/52, шляхом демонтажу телекомунікаційного обладнання, що належить ПАТ Укртелеком з фасаду зазначеної будівлі.

3. В решті рішення Господарського суду Львівської області від 19.02.2019 у справі № 914/1303/18 залишити без змін.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Укртелеком, (01601, м. Київ. бульвар Шевченка, 18, ) в особі Львівської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком (79000, вул. Дорошенка, 43, м. Львів, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Кристал-Інвест-Україна (79000, вул. Промислова, 50/52, м. Львів, ) 4 405грн. судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанціях.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13.05.2019.

Головуючий - суддя Скрипчук О.С.

суддя Дубник О.П.

суддя Желік М.Б.