ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2019 року справа № 925/347/19
м. Черкаси

За позовом акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені Генерал майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 )
про стягнення 2797,02 грн.

Суддя Дорошенко М.В.
Секретар судового засідання Рябенька Я.В.

Представники сторін:
від позивача: не явилися;
від відповідача: Брагінець С.Г. за довіреністю від 02.01.2019.

Наприкінці березня 2019 року публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою до Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені Генерал майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 ) про стягнення 2797,02 грн. заборгованості за укладеним між сторонами договором постачання природного газу від 19.02.2016 №125/16-ТЕ(Т)-36, у тому числі: 2608,70 грн. пені та 188,32 грн. три проценти річних.
Позивач у позові також просить господарський суд стягнути з відповідача на користь позивача 1921,00 грн. витрат на сплату судового збору.
Позовна заява також містить клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
В обґрунтування позову позивач вказав на неналежне (несвоєчасне) виконання відповідачем грошових зобов`язань за укладеним між сторонами договором постачання природного газу від 19.02.2016 №125/16-ТЕ(Т)-36 та додатковою угодою до нього щодо оплати переданого йому позивачем у лютому і березні 2016 року природного газу.
Ухвалою від 04.04.2019 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву позивача до розгляду, відкрив провадження у справі, задовольнив клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, призначив її розгляд в судовому засіданні на 09 год. 30 хв. 02.05.2019 у приміщенні Господарського суду Черкаської області.
Сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце призначеного ухвалою від 04.04.2019 судового засідання з розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення їм поштових відправлень з вищевказаною ухвалою господарського суду. Проте представник позивача у вказане судове засідання не явився.
19 квітня 2019 року до господарського суду надійшов відзив представника відповідача із запереченнями проти позову.
В обґрунтування заперечень проти позову відповідач зазначив, що він є бюджетною установою, утримується за рахунок коштів Державного бюджету України, які надходять від головного розпорядника бюджетних коштів Адміністрації Державної прикордонної служби України через Головне управління державного казначейства України в Черкаській області цільовим призначенням. Відповідач несе відповідальність, передбачену законом та договором, відповідає за своїми зобов`язаннями коштами, що надходять на його рахунок за відкритими статтями кошторису (крім захищених статей), а в разі їх недостатності відповідальність за зобов`язаннями військової частини несе головний розпорядник бюджетних коштів. Стягнення пені зумовить здійснення головним розпорядником бюджетних коштів додаткових видатків з Державного бюджету України, які можливо використати на інші цілі, пов`язані із здійсненням відповідачем своїх функцій. Відповідач повністю погасив заборгованість перед позивачем за природний газ. Санкції за прострочення виконання зобов`язань щодо оплати природного газу до бюджетних зобов`язань не закладаються. Позивач зобов`язання, передбачене пунктом 10.1 договору від 19.02.2016 №125/16-ТЕ(Т)-36 щодо вирішення спорів шляхом взаємних переговорів, не виконав, заходи досудового врегулювання спору не застосував, доказів понесення ним значних збитків у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань не надав.
Також відповідач у відзиві на позов заявив про застосування до заявленої позивачем вимоги про стягнення 2608,70 грн. пені спеціальної скороченої позовної давності тривалістю в один рік.
Позивач подав до господарського суду відповідь на відзив та заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, які надійшли до господарського суду 02.05.2019 уже після закінчення судового засідання і оголошення вступної і резолютивної частини ухваленого у справі рішення.
Постановою від 06.03.2019 №226 Кабінет Міністрів України змінив тип публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з публічного на приватне і перейменував його в акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".
На день ухвалення даного рішення нове найменування позивача акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" було зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у зв`язку з чим господарський суд змінив найменування позивача у цій справі - публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України".
У судовому засіданні, яке відбулося 02.05.2019, представник відповідача підтримав заперечення на позов, а господарський суд розглянув справу по суті та оголосив вступну і резолютивну частини ухваленого ним у нарадчій кімнаті рішення.

Оголосивши зміст позовної заяви, заслухавши вступне слово представника відповідача, з`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у справі письмові докази Господарський суд Черкаської області
ВСТАНОВИВ:
19 лютого 2016 року позивач як постачальник і відповідач як споживач уклали між собою договір постачання природного газу №125/16-ТЕ(Т)-36 (а.с. 14-20, далі договір №125/16-ТЕ(Т)-36), згідно з п. 1.1 та п. 1.2 якого постачальник зобов`язався передати у власність споживачу у 2016 році природний газ виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, а споживач зобов`язався прийняти та оплатити природний газ, на умовах цього договору.
У п. 2.1 договору №125/16-ТЕ(Т)-36 його сторони передбачили, що природний газ постачальник передає споживачу у період з 01 лютого по 31 березня 2016 року в обсязі до 300,0 тис. куб. м., у тому числі у лютому 180,0 тис. куб. м. і у березні 120,0 тис. куб. м.
Пунктом 6.1 договору №125/16-ТЕ(Т)-36 встановлено, що оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки товару. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.
У п. 8.2 договору №125/16-ТЕ(Т)-36 його сторони передбачили, що у разі невиконання споживачем умов пункту 6.1 цього договору постачальник має право не здійснювати поставку газу споживачу або обмежити поставку пропорційно до кількості несплачених обсягів з наступною поставкою цих обсягів при умові їх оплати та наявності технічної можливості. У разі невиконання споживачем пункту 6.1 цього договору він зобов`язується сплатити постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.
Відповідно до п. 10.3 договору №125/16-ТЕ(Т)-36 строк у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 (п`ять) років.
Розділом 12 договору №125/16-ТЕ(Т)-36 встановлено, що договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, поширює дію на відносини, що фактично складалися між сторонами з 01 лютого 2016 року і діє в частині реалізації газу до 31 березня 2016 року (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.
У подальшому додатковою угодою від 31.03.2016 №1 (а. с. 21) сторони внесли зміни до договору №125/16-ТЕ(Т)-36 щодо зменшення обсягів природного газу, що підлягає постачанню у лютому, березні 2016 році з 300,0 тис. куб. м. до 107,082 тис. куб. м., у тому числі у лютому 55,102 тис. куб. м. і у березні 51,980 тис. куб. м., а також узгодили загальну вартість природного газу за договором №125/16-ТЕ(Т)-36 у сумі 275505,72 грн. з урахуванням ПДВ. Дію цієї додаткової угоди її сторони поширили на відносини, що фактично склалися між ними з 01.02.2016.
На виконання договору №125/16-ТЕ(Т)-36 і додаткової угоди до нього від 31.03.2016 №1 позивач передав відповідачу, а останній прийняв у лютому 2016 року 55,102 тис. куб. м. природного газу загальною вартістю з урахуванням вартості транспортування і ПДВ 141769,08 грн. і у березні 2016 року 51,980 тис. куб. м. природного газу загальною вартістю з урахуванням вартості транспортування і ПДВ 133736,64 грн., що підтверджується підписаними обома сторонами актами приймання передачі природного газу від 29.02.2016 і від 31.03.2016 газу (а. с. 22 23).
Таким чином, в цілому вартість переданого позивачем відповідачу у лютому, березні 2016 року природного газу становить 275505,72 грн., що відповідає умовам додаткової угоди від 31.03.2016 №1 до договору №125/16-ТЕ(Т)-36.
За умовами п. 6.1 договору №125/16-ТЕ(Т)-36 відповідач мав остаточно розрахуватися за природний газ, поставлений йому позивачем у лютому 2016 року на суму 141769,08 грн., до 14.03.2016, а за природний газ, поставлений у березні 2016 року на суму 133736,64 грн. до 14.04.2016.
Фактично ж відповідач розрахувався за природний газ, поставлений у лютому 2016 року на суму 141769,08 грн., 18.03.2016, а за природний газ, поставлений у березні 2016 року на суму 133736,64 грн., 29.04.2016.
Таким чином, відповідач в порушення своїх зобов`язань за договором №125/16-ТЕ(Т)-36 допустив прострочення в оплаті позивачу поставленого ним у лютому березні 2016 року природного газу, що підтверджується поданим позивачем з позовом докладним розрахунком стягуваної суми заборгованості (а. с. 24) і не заперечується відповідачем.
За порушення встановленого п. 6.1 договору №125/16-ТЕ(Т)-36 строку оплати поставленого у лютому березні 2016 року природного газу позивач станом на 28.04.2016 включно нарахував відповідачу до сплати передбачену п. 8.2 договору №125/16-ТЕ(Т)-36 пеню у сумі 2608,70 грн., а також передбачені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України три проценти річних у сумі 188,32 грн.
Відповідач нараховані позивачем суми пені та трьох процентів річних не сплатив, що й спричинило даний спір.
Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту.
Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Стаття 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) визначає грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч.1 ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання.
Відповідно до ч. 2 ст. 193, ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договором; учасники господарських правовідносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.
Згідно з ч. 1 ст. 229 Господарського кодексу України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов`язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов`язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.
Стаття 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у розумінні цього Кодексу визнає господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Частина 2 ст. 20 Господарського кодексу України передбачає право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом застосування штрафних санкцій.
З огляду на викладені вище обставини та норми чинного законодавства Господарський суд Черкаської області дійшов до таких висновків.
Відповідач не належним чином (несвоєчасно) виконав грошове зобов`язання за договором №125/16-ТЕ(Т)-36 щодо оплати вартості поставленого йому позивачем у лютому, березня 2016 року природного газу, допустив прострочення його виконання і тим самим порушив права позивача на своєчасне одержання плати за поставлений природний газ.
Отже, позивач в порядку захисту своїх порушених прав вправі вимагати стягнення з відповідача на свою користь передбаченої п. 8.2 договору №125/16-ТЕ(Т)-36 пені, а також передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України трьох процентів річних.
При цьому господарський суд відмічає, що неможливість своєчасного виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором №125/16-ТЕ(Т)-36у через відсутність бюджетних коштів не звільняє його від відповідальності за неналежне виконання цього зобов`язання.
Стягувані суми пені та трьох процентів річних нараховані позивачем у відповідності з умовами договору №125/16-ТЕ(Т)-36, фактичними обставинами його виконання сторонами, вимогами чинного законодавства, тобто нараховані правильно.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Відповідно до ч. 1 ст. 259 Цивільного кодексу України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.
Згідно з ч 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Відповідно до частин 3-5 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.
Ураховуючи, що пунктом 10.3 договору №125/16-ТЕ(Т)-36 його сторони збільшили встановлену пунктом 1 ч. 2 ст. 258 Цивільного кодексу України позовну давність для стягнення пені з одного до п`яти років, станом на 27.03.2019 день подання позивачем позову, що розглядається у цій справі, вказаний п`ятирічний строк позовної давності за заявленою у позові вимогою про стягнення 2608,70 грн., пені не сплив.
За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю.
З огляду на незначний розмір стягуваної суми пені господарський суд не убачив підстав для її зменшення відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України.
За подання позову позивач за платіжним дорученням від 26.03.2019 №7002852 сплатив 1921,00 грн. судового збору.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України при задоволенні позову судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Черкаської області
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити повністю.
Судовий збір у сумі 1921,00 коп. покласти на відповідача.
Стягнути з Головного центру підготовки особового складу Державної прикордонної служби України імені Генерал майора Ігоря Момота (військова частина НОМЕР_1 ) (вул. Підполковника Красніка, буд. 1, с. Оршанець, м. Черкаси, Черкаська область, 19601, ) на користь акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01601, ) 2608,70 грн. (дві тисячі шістсот вісім гривень 70 копійок) пені, 188,32 грн. (сто вісімдесят вісім гривень 32 копійки) три проценти річних та 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня) судового збору.
Це рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Це рішення протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.
Повне рішення складено 06.05.2019.

СУДДЯ М.В. Дорошенко