ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2019 року м.Дніпро Справа № 904/5039/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Березкіна О.В. (доповідач)

суддів: Дармін М.О., Іванов О.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кучерук Валентини Василівни

на рішення господарського суду Дніпропетровської області, ухвалене суддею Назаренко Н.Г. 08.01.2019 року, повний текст якого складено 10.01.2019 року у справі № 904/5039/18

за позовом Комунального підприємства "КРИВБАСВОДОКАНАЛ", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

до Фізичної особи-підприємця Кучерук Валентини Василівни, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області

про стягнення заборгованості у розмірі 11 843,92 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач -Комунальне підприємство "КРИВБАСВОДОКАНАЛ" звернувся до Фізичної особи-підприємця Кучерук Валентини Василівни із позовною заявою про стягнення заборгованості у розмірі 11 843,92 грн. за договором про надання послуги централізованого постачання питної води і водовідведення № 269 від 19.09.2012 р.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2019 року у справі № 904/5039/18 позовні вимоги задоволено частково.

Суд стягнув з Фізичної особи-підприємця Кучерук Валентини Василівни на користь Комунального підприємства "КРИВБАСВОДОКАНАЛ" заборгованість в сумі 10 178,78 грн., пеню у сумі 878,17 грн., суму 1% річних у розмірі 24,82 грн., штраф у сумі 712,51 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 1 718,77 грн.

В решті позовних вимог, а саме: про стягнення відсотків річних у сумі 49,64 грн. - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Фізична особа-підприємець Кучерук Валентина Василівна, оскаржила його до Центрального апеляційного господарського суду, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Апелянт зазначає, що позивачем не було доведено факт самовільного водокористування або безоблікового споживання.

Також, судом першої інстанції не було дотримано критерії достатності, допустимості та належності доказів, що підтверджують факт дійсності визначення адреси проведення перевірки, зазначеної у Акті, оскільки зазначена адреса суперечить фактичній адресі об`єктів відповідача, місце знаходження яких прямо визначені та встановлені пунктом 2.4 договору , яка була відома позивачу, у тому числі щодо заводського номеру та типу приладу обліку.

Апелянт посилається на те, що Акт складався без участі споживача, у присутності неповноваженої особи.

Для розрахунку штрафу необхідно не тільки встановлення факту порушення цілісності пломб, а й факт безоблікового водокористування споживачем у той період, за який виробник виконує розрахунок витрат води, та факт безоблікових витрат води через ту лінію та ту запірну арматуру, на якій порушено цілісність пломб.

Як зазначає апелянт, на дату проведення обстеження, мережі водопроводу не перебували на балансі та експлуатаційній відповідальності відповідача, оскільки жодних інших актів у зв`язку зі зміною управителя багатоквартирного будинку, між сторонами договору не складалось та не підписувалось.

Також апелянт звертає увагу на те, що в період складання акту вузли обліку відповідача, як споживача, перебували у справному стані, що підтверджується шляхом проведення відповідачем державної повірки вимірювальної техніки, що унеможливлює факт без облікового водокористування з боку відповідача.

Оскільки прилад обліку перебував у справному стані, нарахування позивачем мало здійснюватися у відповідності до пункту 5.24 Правил № 90 за середньодобовою витратою за попередні два розрахункові місяці, у тому числі у період з 22.04.2018 року по 22.05.2018 рік.

Всі ці обставини, на думку апелянта, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Позивач проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, просить апеляційний господарський суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

При розгляді даної справи суд першої інстанції повністю дослідив всі надані документи і матеріали, з`ясував фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінив докази , які мають юридичне значення для розгляду даної справи і вирішення спору по суті.

Відповідно до частин 1, 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В даному спорі ціна позову становить 11 843,92 грн., що менше від ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 01.01.2019 ця сума дорівнює 192 100 грн.), отже, справа в суді апеляційної інстанції підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 13.03.2019 року відкрито апеляційне провадження у справі № 904/5039/18 за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Кучерук Валентини Василівни на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2019 року у справі № 904/5039/18.

Розгляд апеляційної скарги визначено провести відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень проти неї, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що між Комунальним підприємством "Кривбасводоканал" (позивач - виробник) та Фізичною особою-підприємцем Кучерук Валентиною Василівною (відповідач, споживач) укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення №269від 19.09.2012.

Предметом договору є надання виробником споживачу послуг з централізованого постачання питної води та водовідведення до межі балансової належності мереж (п. 1.1. договору).

Згідно з п.1.2. договору, виробник зобов`язується забезпечити споживача питною водою виробником якої є ДПП "Кривбаспромводопостачання" та прийняти від нього стічні води (на підставі "Правил №2202 від 29.09.04р.).

Відповідно до п. 1.3. договору, споживач зобов`язується прийняти та оплатити надані послуги за встановленими тарифами.

Згідно п. 2.4. договору, об`єкти користування послугами централізованого постачання питної води та водовідведенням: магазин "Люкс" прод. Бульвар Вечірній 14/1; магазин "Для Вас" пром., бульвар Вечірній 14/37.

Споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за надані послуги на умовах даного договору, стежити за схоронністю приладів обліку, пломб і з`єднань водо лічильника, запірної арматури, манометра, термометрів і іншого устаткування водомірного вузла (п. 5.2. договору).

У відповідності до п. 5.3. договору, відповідальною особою за водопостачання та водовідведення об`єктів, цілісність пломб пристроїв водомірного вузла споживач призначає: Кучерук В.В.

Споживач несе відповідальність згідно із законодавством і цим договором за недотримання вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; втручання у роботу засобів обліку води (п. 6.1. договору).

Даний договір набуває чинності з 19.09.2012 і дії в частині надання послуг водопостачання і водовідведення до 19.09.2015, а в частині здійснення розрахунків за надані послуги до повного погашення заборгованості (п. 10.1. договору).

Пунктом 10.2. договору встановлено, що договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодна зі сторін не заявить про намір його розірвати або внести в нього зміни.

Між сторонами складено Акти розмежування балансової належності мереж водопостачання та водовідведення та експлуатаційної відповідальності сторін за адресою: м. Кривий Ріг, бул. Вечірній 14/37 та бул. Вечірній 14/1, які скріплені підписом відповідача

Кучерук В.В. Звертаючись до Фізичної особи-підприємця Кучерук Валентини Василівни, м. Кривий Ріг Дніпропетровської області із позовом про стягнення заборгованості у розмірі 11 843,92 грн. за Договором про надання послуги централізованого постачання питної води і водовідведення № 269 від 19.09.2012 р., з яких - заборгованість в сумі 10 178,78 грн., пеню у сумі 878,17 грн., суму 1% річних у розмірі 24,82 грн., штраф у сумі 712,51 грн. , позивач- Комунальне підприємство "КРИВБАСВОДОКАНАЛ" посилався на те, що в ході обстеження 22.05.2018 систем водопостачання та водовідведення об`єкту за адресою: м. Кривий Ріг, бульвар Вечірній, 14 (магазин "Взуття Одяг") в присутності представника Відповідача встановлено факт порушення господарського зобов`язання, а саме: порушення цілісності пломбувального дроту на приладі обліку водопостачання. Даний факт зафіксовано Актом технічного обстеження систем водопостачання та водовідведення № 606 ТІ від 22.05.2018, на підставі якого здійснено розрахунок за послуги водопостачання.

Задовольняючи позовні вимоги частково, господарський суд першої інстанції виходив з того, що наданими доказами підтверджено, що цілісність опломбування порушена саме на приладі обліку СК-15 заводський номер 2152191, який визначений п. 2.7 Договору та перебуває у власності відповідача, що у відповідності до Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України № 190 є підставою для нарахування витрат води згідно з пунктами 3.3, 3.4 Правил № 190.

Колегія судів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Стаття 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно п.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Правила користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, є обов`язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб-підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об`єкти, системи водопостачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод.

Пунктом 5.1 Правил передбачено, що облік відпущеної питної води та прийнятих стоків здійснюється виробником і споживачами засобами вимірювальної техніки, які занесені до Державного реєстру або пройшли державну метрологічну атестацію.

У відповідності до п. 5.10. Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України № 190, засоби обліку в місцях їх приєднання до трубопроводів повинні бути опломбовані представником виробника і захищені від несанкціонованого втручання в їх роботу, яке може порушити достовірний облік кількості отриманої води. Засувки на обвідних лініях повинні бути опломбовані виробником. Неопломбовані засоби обліку до експлуатації не допускаються. У приміщеннях вузла обліку забороняється розміщення стояків і випусків.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.05.2018 його повноважними представниками позивача на об`єкті водоспоживання відповідача за адресою: м. Кривий Ріг, бульвар Вечірній, 14 (магазин "Взуття Одяг") в присутності представника відповідача (продавця ОСОБА_4), було здійснено обстеження мереж водопостачання та водовідведення. За результатами обстеження раніше встановлених позивачем пломб було виявлено, що цілісність пломбувального дроту порушена без письмового дозволу позивача, що є порушенням п. 5.10., 5.18 Правил користування, про що складено Акт технічного обстеження системи водопостачання та водовідведення №606ТІ від 22.05.2018.

В акті технічного обстеження системи водопостачання та водовідведення №606ТІ від 22.05.2018, зазначено, що продавець ОСОБА_4 від підпису відмовилась. Споживач в телефонному режимі був повідомлений про проведення перевірки системи водопостачання. На об`єкт не з`явився.

Зважаючи на виявлені порушення та керуючись нормами чинного законодавства, позивачем виконано розрахунок витрат води за період з 22.04.2018 по 22.05.2018 на суму 10 178,78 грн. та виставлено рахунок № 392/3901/п33 від 26.06.2018, який було направлено на адресу відповідача листом №5538 від 27.06.2018.

Згідно з роздруківки з інтернет ресурсу ДП "Укрпошта", відповідач отримав зазначений вище лист 10.07.2018.

Згідно з п. 4.2 договору, розрахунки за надані послуги водопостачання та водовідведення здійснюються споживачем у грошовій формі протягом 3 банківських днів після пред`явлення платіжного доручення, рахунку або квитанції.

Відповідач рахунок № 392/3901/п33 від 26.06.2018 на суму 10 178,78 грн. не оплатив, що стало підставою для нарахування пені у розмірі 878,17 грн., 3% річних у розмірі 74,46 грн. та штрафу у розмірі 712,51 грн.

Пунктом 5.18 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України № 190 (далі - Правила №190) регламентовано, що саме споживач відповідає за цілісність та збереження засобів обліку, пломб і деталей опломбування, встановлених представниками територіальних органів Держспоживстандарту та виробником в місцях з`єднань засобів обліку, запірної арматури, манометра та іншого обладнання вузла обліку незалежно від місця його розташування. Знімати засоби обліку, здійснювати будь-які заміни їх частин або зміни положення на водомірному вузлі, де їх встановлено, знімати пломби накладені виробником, має право лише виробник або споживач за дозволом виробника.

У разі самовільних дій споживач сплачує витрату води згідно з пунктами 3.3, 3.4 Правил № 190, якими в свою чергу передбачено, що виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 (двадцяти чотирьох) годин на добу. У разі відсутності у Споживача засобів обліку на каналізаційних випусках кількість стічних вод визначається за кількістю води, що надходить з мереж централізованого водопостачання та інших джерел (пункт 5.14 Правил № 190).

На підставі викладеного, господарський суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості в сумі 10 178,78 грн.

При цьому, доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не було дотримано критерії достатності, допустимості та належності доказів, що підтверджують факт дійсності визначення адреси проведення перевірки, зазначеної у Акті, оскільки зазначена адреса суперечить фактичній адресі об`єктів відповідача, місце знаходження яких прямо визначені та встановлені пунктом 2.4 договору, є безпідставними з огляду на наступне.

Так, згідно умов п. 2.4. Договору, укладеного сторонами, об`єкти користування послугами централізованого постачання питної води та водовідведенням: магазин "Люкс" прод. Бульвар Вечірній 14/1; магазин "Для Вас" пром., бульвар Вечірній 14/37, що свідчить про розташування об`єктів відповідача у різних приміщеннях однієї будівлі- бульвар Вечірній 14.

Разом з цим, пункт 2.7 Договору містить технічні характеристики приладів обліку, встановлених на об`єктах споживача (відповідача): 1. Водомір СК-15 заводський номер 2104488 - Магазин продуктовий "Люкс"; 2. Водомір СК-15 заводський номер 2152191 - Магазин промтоварів "Для Вас" (відповідно за адресою - Бульвар Вечірній 14/37).

З матеріалів справи вбачається, що до Акту №606 ТІ додано фотоматеріали, які є його невід`ємною частиною та з яких вбачається, що цілісність опломбування порушена саме на приладі обліку СК-15 заводський номер 2152191, який визначений п. 2.7 Договору та перебуває у власності відповідача, тобто, колегія суддів вважає доведеним саме факт порушення на об`єкті відповідача, що ідентифікується заводськими номерами приладів обліку.

Крім того, відповідно до абзацу 13 п.5.2 договору, споживач зобов`язаний сповіщати виробника у письмовій формі протягом десяти днів про зміну в найменуванні об`єкта водопостачання, передачі об`єкта водоспоживання на баланс іншого підприємства, зміни кількості спожитої води і стоків, що скидаються, перебудові внутрішніх водопровідних і каналізаційних мереж, установці насосів, приєднанні субабонентів, зміні розрахункового рахунку, юридичної, фактичної адреси.

З матеріалів справи вбачається, що саме на виконання припису позивача зазначеному в Акті №606 ТІ, щодо здійснення позачергової державної повірки приладу обліку СК-15 заводський номер 2152191, відповідач виконав вказані дії, чим підтвердив знаходження зазначеного засобу обліку саме в приміщеннях, які зазначені в акті, що підтверджується Свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого приладу обліку (СК-15 заводський номер 2152191) доданого відповідачем до відзиву на позовну заяву, який був опломбований 03.07.2018 року.

Доводи апелянта про те, що Акт складався без участі споживача, у присутності неповноваженої особи, є неспроможними, оскільки відповідно до статті 22 Закону України « Про питну воду та питне водопостачання», споживач питної води, послуг з питного водопостачання та водовідведення зобов`язаний не перешкоджати здійсненню контролю за технічним станом інженерного обладнання в приміщеннях; забезпечувати безперешкодний доступ відповідальних представників підприємств питного водопостачання до власних водопровідних мереж та обладнання для контролю за рівнем споживання питної води, а також для виконання відключення і обмеження споживання відповідно до встановленого порядку. В разі перешкоди у доступі зазначених представників до водопровідних мереж та обладнання споживача посадові особи такого споживача несуть відповідальність відповідно до закону, а тому складання акту у присутності працівника відповідача, а не самого споживача, не спростовує факт виявленого порушення і дійсність акту.

Посилання апелянта про те, що для розрахунку штрафу необхідно не тільки встановлення факту порушення цілісності пломб, а й факт безоблікового водокористування споживачем у той період, за який виробник виконує розрахунок витрат води, та факт безоблікових витрат води через ту лінію та ту запірну арматуру, на якій порушено цілісність пломб, є безпідставними з огляду на наступне.

Так, відповідно до п. 6.1 Договору, споживач несе відповідальність згідно із законодавством і цим договором у разі самовільних дій ( без письмового дозволу) споживача, що полягають у знятті засобу обліку, здійсненні будь-якої заміни їх частин або положення на водомірному вузлі, де їх встановлено, зняття пломби, накладеної органами Держпоживстандарту або «Виробником», та сплачує в такому випадку витрати води згідно з п. п. 3.3., 3.4 Правил № 190.

Пунктами 3.3, 3.4 Правил № 190, передбачено, що виробник виконує розрахунок витрат води за пропускною спроможністю труби вводу при швидкості руху в ній 2,0 м/сек та дією її повним перерізом протягом 24 (двадцяти чотирьох) годин на добу. Розрахунковий період при безобліковому споживанні встановлюється з дня початку такого користування. Якщо термін початку безоблікового водокористування виявити неможливо, розрахунковий період становить один місяць.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем виконано розрахунок витрат води за безоблікове водокористування за період з 22.04.2018 року по 22.05.2018 року (за місяць, який передував виявленню порушення) у обсязі 918 м3 води та 918 м3 стоків, на загальну суму 10 178,78 грн.

При цьому, колегія суддів не погоджується з твердженням відповідача стосовно того, що період нарахування за дане порушення повинен був розраховуватись з моменту виявлення такого порушення, а не за місяць, який передував виявленню порушення, оскільки з моменту виявлення до 12.06.2018 року прилад обліку проходив державну повірку, а опломбований був 03.07.2018 року, відповідно з 23.05.2018 року по 03.07.2018 року розрахунок здійснювався за середньодобовою витратою за попередні два розрахункові місяці на підставі п.5.24 Правил №190.

Зазначена безоблікова плата є цілком правомірною, так як розрахунки за використану воду згідно з показами засобів обліку здійснюються з моменту опломбування їх з`єднувальних частин до вузла обліку представником виробника (п. 5.23 Правил № 190), відтак відсутні підстави для посилання на покази лічильника.

Представниками позивача на об`єкті споживача (відповідача) було проведено обстеження, за результатами якого виявлено порушення цілісності опломбування (розірвано пломбувальний дріт), а тому, оскільки до моменту обстеження 22.05.2017 представниками позивача об`єкта відповідача, останній не повідомляв КП "Кривбасводоканал" про пошкодження опломбування засобу обліку, наявні підстави для стягнення плати за безоблікове водокористування.

Доводи апелянта про те, що на дату проведення обстеження, мережі водопроводу не перебували на балансі та експлуатаційній відповідальності відповідача, оскільки жодних інших актів у зв`язку зі зміною управителя багатоквартирного будинку, між сторонами договору не складалось та не підписувалось, є необґрунтованими, оскільки пунктом 5.2 Договору саме відповідач зобов`язався сповіщати виробника у письмовій формі протягом 10 днів про зміну в найменуванні об`єкта водоспоживання, передачі об`єкта на баланс іншого підприємства.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 6.1. договору, за несвоєчасну оплату послуг водопостачання та водовідведення у термін, зазначений у п. 4.1. договору, споживач сплачує на користь виробника пеню у розмірі 0,5% від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період , за який нараховується пеня, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7 % вартості.

Позивач нарахував відповідачу пеню у сумі 878,17 грн. за період 14.07.2018 по 10.10.2018 та штраф у розмірі 712,51 грн.

Перевіривши розрахунки позивача, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правильність їх розрахунку, та вважає позовні вимоги про стягнення пені у сумі 878,17 грн. за період 14.07.2018 по 10.10.2018 та штрафу у розмірі 712,51 грн. такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приписи ст. 625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних.

Пунктом 6.1. договору встановлено, що за неправомірне користування чужими коштами споживач (за час прострочення їх повернення на рахунок виробника) зобов`язаний сплатити 1% від суми прострочення за кожний день неповернення коштів.

Отже, з урахуванням того, що сторони у договорі передбачили інший розмір процентів річних (1%) суд вважає, що позивач необґрунтовано нарахував відповідачу 3% річних у розмірі 74,46 грн. за період з 14.07.2018 по 10.10.2018, а тому в цій частині суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги частково, та стягнув 1% річних у розмірі 24,82 грн., відмовивши у сумі 49,64 грн.

Отже, Господарським судом Дніпропетровської області обставини справи з`ясовані повно та всебічно; рішення у даній справі ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права; підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору, пов`язані з переглядом судового рішення в апеляційній інстанції, покладаються на апелянта.

З огляду на викладене та керуючись ст. 129, ст. 276, ст. 282, ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Кучерук Валентини Василівни - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області від 08.01.2019 року у справі № 904/5039/18- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у випадках, передбачених пунктом 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 13.05.2019року.

Головуючий суддя О.В.Березкіна

Суддя М.О.Дармін

Суддя О.Г.Іванов