ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2019м. ДніпроСправа № 904/790/19

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Новікова Р.Г. за участю секретаря судового засідання Мартич А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТС Аік-Еко» м. Запоріжжя

до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» м. Кривий Ріг

про стягнення суми 1233870грн.83коп., 3% річних у розмірі 220174грн.02коп., інфляційних втрат у розмірі 608134грн.20коп.

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, ордер серія ЗП №107564 від 01.04.19

Від відповідача: ОСОБА_2, ордер серія ДП №148 від 06.11.2017

Присутня особа: ОСОБА_3, паспорт серія СА588119

СУТЬ СПОРУ: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТС Аік-Еко» звернулось до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» з позовом про стягнення суми 1233870грн.83коп., 3% річних у розмірі 220174грн.02коп., інфляційних втрат у розмірі 608134грн.20коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору №2065 CAP №, № від 31.07.2017р. в частині своєчасної оплати за отриманий товар; рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2018р. у справі №904/2217/18, залишене без змін постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 28.01.2019р.; платіжне доручення №1 від 01.11.2018р., рахунок-коригування №08 від 28.01.2019р., лист №39/16 від 31.01.2019р. разом з квитанцією КДС про відправку та описом вкладення, розрахунок коригування кількісних та вартісних показників №50 від 02.11.2018р. до податкової накладної №9 від 21.02.2018р.

Позивач зазначає, що на виконання положень договору №2065 CAP №, № від 31.07.2017р. відповідачу з 13 по 18 лютого 2018р. було поставлено продукцію на суму 16742400грн. Оскільки поставлена продукція не була оплачена, товариство звернулось з позовом про стягнення основного боргу в сумі 16742400грн., 3% річних в сумі 123847грн.89коп., інфляційних втрат в сумі 133939грн.20коп.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2018р. у справі №904/2217/18 було присуджено до стягнення суму боргу в розмірі 16742400грн., 3%річних в розмірі 121095грн.72коп., інфляційні втрати за квітень 2018р. в розмірі 133939грн.20коп. та витрати зі сплати судового збору пропорційно задоволеним вимогам. В задоволені решти вимог відмовлено.

Під час примусового виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.10.2018р., приватним виконавцем було перераховано на користь ТОВ «ТС Аік-Еко» 17252396грн.44коп. платіжним дорученням №2 від 01.11.2018р., яке проведене банком 02.11.2018р.

Посилаючись на підпункт 5.1.3 договору №2065 CAP №, № від 31.07.2017р. позивач розрахував та заявив до стягнення суму доплати за товар в розмірі 1233870грн.83коп., обумовлену зміною поточного обмінного курсу НБУ гривні до іноземної валюти (євро) на дату оплати (02.11.2018р.) більше ніж на +/- 8%.

Позивач зазначає, що ним було сформовано рахунок-коригування на оплату №08 від 28.01.2019р. на суму 1233870грн.83коп., направлений листом №39/16 від 31.01.2019р. на адресу відповідача за допомогою служби курєрської доставки.

Крім того, на підставі статті 625 Цивільного кодексу України позивач нарахував та заявив до стягнення суму 3% річних в розмірі 220174грн.02коп. за період з 26.05.2018р. по 01.11.2018р. та суму інфляційної складової в розмірі 608134грн.02коп. за вересень, жовтень 2018р.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 04.03.2019р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 01.04.2019р. та зобовязано позивача надати на огляд суду оригінали документів, долучених до позову.

У відзиві, наданому до суду 26.03.2019р., відповідач не визнав заявлені позовні вимоги та заперечував їх правомірність з таких підстав.

Вимоги про стягнення оплати за поставлений товар були предметом розгляду у справі №904/2217/18, рішення суду в цій справі вже виконане.

Посилання позивача на зміну курсу євро станом на день, що передував виконанню рішення суду (списання коштів приватним виконавцем), є недоречним. При формуванні розміру позовних вимог у справі №904/2217/18 ТОВ «ТС Аік-Еко» не було позбавлено можливості скористатися правом визначення ціни з урахуванням формули визначення ціни вказаної у п.5.1.3 договору №2065 та положень Специфікації №1 до договору №2065 від 31.07.2017р.

Остаточна вартість товару (першої партії градирні) визначена у судових рішеннях, які набрали законної сили та наразі виконані.

Відповідач зазначає, що при вирішенні даного спору слід враховувати практику, викладену у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.01.2018р. у справі №922/2145/16, від 17.01.2018р. у справі №910/27064/15. Офіційний курс гривні до іноземних валют в різні періоди часу може змінюватися (зростати або падати), однак дана обставина не дає підстав стороні у зобов'язанні, спір щодо якого вже вирішений судом та боржником належним чином виконано рішення суду, пред'являти після цього до іншої сторони додаткові вимоги.

Крім того, ТОВ «ТС Аік-Еко» наполягає на стягненні з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» інфляційних втрат за вересень та жовтень 2018р. Але позивач не враховує дефляцію (99,3%) у липні 2018р. На думку відповідача, позивач повинен був включити і липень 2018р. при визначенні суми інфляційних втрат.

Також позивач заявив до стягнення суму 3%річних за період з 26.05.2018р. по 01.11.2018р. Підготовче провадження було закрите 04.09.2018р., рішення суду у справі №904/2217/18 було прийняте 06.09.2018р.

Відповідач стверджує, що 3%річних за період з 26.05.2018р. по 04.09.2018р. ТОВ «ТС Аік-Еко» повинно було заявляти в межах справи №904/2217/18.

Оскільки у справі №904/2217/18 прийнято рішення, яке набрало законної сили та виконане у повному обсязі, задоволення позовних вимог у даній справі призведе до порушення принципу юридичної визначеності.

В судовому засіданні від 01.04.2019р. судом було оглянуто та повернуто позивачу оригінали документів, наданих на виконання вимог ухвали суду. Тому суд відхиляє зауваження відповідача щодо неналежного оформлення копій документів, наданих позивачем в якості доказів.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 15.04.2019р.

У письмових поясненнях, наданих до суду 15.04.2019р., позивач вказав про помилкове обмеження відповідачем права ТОВ «ТС Аік-Еко» заявити до стягнення вартість товару, розраховану за формулою у підпункті 5.1.3 договору, лише у справі №904/2217/18. На час розгляду справи №904/2217/18 у суді першої інстанції оплата першої партії продукції не відбулась, тому не виникла зміна ціни продукції, суми специфікації і обов'язок відповідача сплатити змінену суму вартості товару.

Позовні вимоги, які є предметом розгляду у цій праві, не є позовними вимогами, розглянутими у справі №904/2217/18, та не змінюють рішення судів у справі №904/2217/18.

Визначена у судових рішеннях вартість першої партії градирні не є остаточною. Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Ціна змінилась 02.11.2018р. на підставі підпункту 5.1.3 договору та специфікації №1 від 04.01.2018р. Вартість продукції збільшилась на 1233870грн.83коп., обов'язок відповідача сплатити цю суму виник з 01.02.2019р. (дата отримання листа №39/16 разом з рахунком-коригування №08 від 28.01.2019р.). Згідно підпункту 5.1.3 договору зобовязання мало бути виконане протягом 15 календарних днів з дати отримання відповідачем коригувального рахунку - до 15.02.2019р.

Позивач відхилив посилання відповідача на практику Верховного Суду, оскільки рішення у справах стосуються кредитних відносин у іноземній валюті, які не аналогічні спірним.

Також у поясненнях вказано, що позивач має право обрати будь-які місяці, в яких мала місце інфляція, що і було зроблено. Відповідач безпідставно визначив обов'язком позивача збільшити суму позовних вимог про стягнення 3% річних до дати закінчення підготовчого засідання 04.09.2018р. у справі №904/2217/18.

Рішення суду у справі №904/2217/18 прийнято відносно сум інфляційних витрат та 3% річних за інші періоди, ніж є предметом розгляду у цій справі.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 15.04.2019р. оголошувалась перерва в судовому засіданні до 24.04.2019р.

Зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, заслухавши представників сторін, суд встановив таке.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТС Аік-Еко» (далі - продавець) та Публічним акціонерним товариством «АрселорМіттал Кривий Ріг» (далі - покупець) був укладений договір №2065 SАP №, № від 31.07.2017р. (далі договір №2065).

Відповідно до пункту 1.1 договору продавець зобовязався поставити та передати у власність покупця продукцію відповідно до специфікації (цій), узгодженої (них) до договору, виконати шеф-монтажні роботи на умовах даного договору, а покупець, в свою чергу, зобовязався прийняти продукцію, виконані роботи та оплатити їх на умовах даного договору.

Підпунктом 5.1.3. договору передбачено, що сторони домовились встановити еквівалент вартості імпортної продукції специфікації до договору у розмірі 19962000грн. без ПДВ в іноземній валюті у сумі 693282,38євро, розрахований за обмінним курсом НБУ у розмірі 28,793462грн. за 1євро, встановленим на 15.05.2017р.

Сторони узгодили, що у разі зміни поточного обмінного курсу НБУ гривні до іноземної валюти на дату оплати більше ніж на +/- 8% (буде проведено перерахунок 70% вартості імпортного обладнання і матеріалів) у відношенні до обмінного курсу НБУ, встановленому на 15.05.2017 у розмірі 28,793462 за 1євро та зазначеного у відповідній специфікації, ціна продукції та сума відповідної специфікації підлягають пропорційній зміні. Така пропорційна зміна буде відбуватися без додаткового узгодження сторін і буде обовязковою для сторін.

Підпункт 5.1.3. договору містить формулу, за якою здійснюється перерахунок ціни продукції, а саме:

Ц1 = 0,7*ЦО*К1/КО+ЦО*0,3, де

Ц1 ціна продукції у гривнях, що підлягає сплаті;

ЦО ціна продукції у гривнях, встановлена у специфікації;

КО курс НБУ, встановлений на дату 15.05.2017 у розмірі 28,793462грн. за 1євро;

К1- курс НБУ гривні до євро на останній робочий день, передуючий дню оплати.

Сторони узгодили, що при збільшенні курсу, встановленого НБУ в останній робочий день, що передує дню оплати, у порівнянні із курсом, зазначеним даним пунктом, оплата здійснюється без перерахунку зміни вартості продукції з подальшою доплатою на підставі коригувального рахунку протягом 15 календарних днів з дати отримання покупцем коригувального рахунку.

Згідно специфікації №1 від 31.07.2017р. до договору продукцією, що поставляється, є градирня трьохсекційна вент. 1653-1-ТХ.ТТ, трьохсекційна вентиляторна противоточна градирня (витрати води 10900 м3/г) (складові елементи цієї градирні перелічені в специфікації в графі «Назва матеріалу»). Загальна вартість продукції складає 23954400грн., умови поставки DDP м. Кривий Ріг; гарантії згідно розділу 7 договору; умови оплати за обладнання - 100% оплата протягом трьох календарних днів від дати поставки кожної партії обладнання на склад покупця. Сторонами узгоджена формула сплати за обладнання, яка містить імпортну складову з привязкою до курсу євро.

На підставі додаткової угоди №1 від 04.01.2018р. до договору сторонами викладено в новій редакції специфікацію №1 до договору.

Так, у специфікації було вказано, що сторони домовились встановити еквівалент вартості імпортної продукції у розмірі 19962000грн. без ПДВ, в іноземній валюті у сумі 693282,38євро, що розрахований за обмінним курсом НБУ у розмірі 28,793462грн. за 1євро, встановленому станом на 15.05.2017р.

У разі зміни поточного обмінного курсу НБУ гривні до іноземної валюти на дату оплати більше ніж на +/-8% у відношенні до обмінного курсу НБУ, встановленого на 15.05.2017р. у розмірі 28,793462 за 1євро та зазначеного у відповідній специфікації, ціна продукції та сума відповідної специфікації підлягають пропорційній зміні. Така пропорційна зміна буде відбуватися без додаткового узгодження сторін і буде обовязковою для них.

Сторони в такому разі проводять такий перерахунок ціни продукції та суми відповідної специфікації за формулою:

Ц1=0,7*Ц0*К1/К0+Ц0*0,3, де

Ц1- ціна продукції у гривнях, що підлягає сплаті;

Ц0 ціна продукції у гривнях, встановлена у специфікації;

К0 курс НБУ, встановлений на дату 15.05.2017р. у розмірі 28,793462 за 1євро;

К1 курс НБУ гривні до євро на останній робочий день, передуючий дню оплати.

Сторонами узгоджено, що при збільшенні курсу, встановленого НБУ в останній робочий день, що передує дню оплати, у порівнянні із курсом, зазначеним даним пунктом, оплата здійснюється без перерахунку зміни вартості продукції з подальшою доплатою на підставі коригувального рахунку протягом 15 календарних днів з дати отримання покупцем коригувального рахунку.

Сторонами складені та підписані видаткова накладна №10 від 21.02.2018р. на суму 16742400грн. та акт №10 від 21.02.2018р. здачі-приймання обладнання за договором №2065 від 31.07.2017р., згідно яких відповідачем прийнято, а позивачем передано градирня 3-х секційна великоблочна вентиляторна противоточна, модель WTCN484835 32 D 13. Елементи першої партії трисекційної вентиляторної противоточної градирні (витрати води 10900 м3/г).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2018р. у справі №904/2217/18, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 28.01.2019р., присуджено до стягнення з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ТОВ «ТС Аік-Еко» суму боргу в розмірі 16742400грн., 3% річних в розмірі 121095грн.72коп., нарахованих за період з 25.02.2018р. по 25.05.2018р., інфляційні втрати за квітень 2018р. в розмірі 133939грн.20коп.

26.10.2018р. на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2018р. було видано наказ.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області від 02.11.2018р. закрито виконавче провадження №57566031 у звязку з виконанням в повному обсязі вимог виконавчого документа. Платіжним дорученням №2 від 01.11.2018р. (проведене банком 02.11.2018р.) грошові кошти в розмірі 17252396грн.44коп. перераховані на користь стягувача.

На підставі положень підпункту 5.1.3 договору та специфікації №1 до договору (в редакції від 04.01.2018р.) позивач здійснив донарахування вартості продукції за узгодженою сторонами формулою: 0,7 * 16742400грн. * 31,824894грн./28,793462грн. + 16742400,00грн. * 0,3 = 12953550,83 + 5022720 = 17976270грн.83коп. - змінена ціна першої партії продукції, де

- 16742400грн. - ціна продукції у гривнях, встановлена у специфікації;

- 28,793462грн. - курс євро, встановлений НБУ на дату 15.05.2017р., згідно специфікації;

- 31,824894грн. - курс НБУ гривні до євро на останній робочий день, що передує дню оплати (01.11.2018 р.)

Різниця дорівнює 1233870грн.83коп.

На адресу відповідача листом №39/16 від 31.01.2019р. про доплату вартості поставки першої партії продукції в розмірі 1233870грн.83коп. позивач направив рахунок-коригування на оплату №08 від 28.01.2019р. на суму 1233870грн.83коп.

Згідно підпункту 5.1.3 договору доплата вартості мала бути здійснена протягом 15 календарних днів з дати отримання відповідачем коригувального рахунку. Вказаний рахунок відповідачем було отримано 01.02.2019р., грошові кошти не перераховано.

Враховуючи умови підпункту 5.1.3. договору настав строк виконання відповідачем грошових зобовязань зі сплати суми різниці вартості продукції (курсової різниці) в розмірі 1233870грн.83коп.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог в частині стягнення різниці у вартості товару, обумовленої зростанням обмінного курсу гривні до іноземної валюти, відповідач зазначав, що вартість продукції в розмірі 16742400грн. вже присуджена до стягнення рішенням суду у справі №904/2217/18 та перерахована позивачу. Відповідно, відсутні підстави для зміни вартості отриманої продукції.

За приписами статей 628, 629 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами.

Стаття 632 Цивільного кодексу України визначає, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Відповідно до статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином згідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Як зазначалось раніше, сторони узгодили в підпункті 5.1.3 договору можливість зміни ціни продукції за певних умов; формулу та показники, на підставі яких вираховуватиметься різниця у вартості продукції на момент її оплати; порядок виставлення рахунку-коригування та строки його оплати.

Згідно зі статтями 524, 533 Цивільного кодексу України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

З наведених норм законодавства та умов договору вбачається, що грошовий еквівалент в іноземній валюті є складовим елементом ціни договору. Сума, на яку збільшилась вартість товару в результаті відповідного перерахунку ціни з урахуванням зміни курсу валюти еквіваленту (курсова різниця), входить до ціни договору (вартості товару).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.09.2018р. у справі №904/2217/18 дійсно присуджено до стягнення вартість поставленої продукції в розмірі 16742400грн. Вказана сума отримана позивачем 02.11.2018р.

На момент звернення до суду з позовом, для розгляду якого було відкрите провадження у справі №904/2217/18, позивач не змінював розмір вартості продукції. Судом у справі №904/2217/18 не розглядались вимоги про стягнення вартості продукції з урахуванням курсової різниці. Таке коригування було проведено позивачем після отримання оплати, як і передбачено підпунктом 5.1.3 договору та специфікації №1.

Тому суд вважає помилковим висновок відповідача, що позовні вимоги про стягнення 1233870грн.83коп вже були предметом розгляду у справі №904/2217/18 та наявні підстави для закриття провадження у справі в цій частині.

Перерахунок вартості поставленого відповідачу товару з урахуванням зміни курсу євро до гривні здійснений з дотриманням положень підпункту 5.1.3 договору.

Суд відхиляє посилання відповідача на правові позиції Верховного Суду, викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 17.01.2018р. у справі №922/2145/16, від 17.01.2018р. у справі №910/27064/15.

Перелічені постанови прийняті у справах за результатами розгляду спорів з кредитних відносин у іноземній валюті. Правові висновки у наведених справах не свідчать про розгляд в даному провадженні аналогічної справи за предметом спору, підставами позову, встановленими обставинами.

Враховуючи викладене, позивач має право вимагати від відповідача належного виконання умов договору - оплатити поставлений товар в повному обсязі, згідно рахунку-коригування про сплату курсової різниці в розмірі 1233870грн.83коп.

Згідно статті 202 Господарського кодексу України та статті 598 Цивільного кодексу України зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідачем не були виконане зобовязання зі сплати курсової різниці в розмірі 1233870грн.83коп., доказів припинення відповідного зобовязання перед позивачем у будь-який інший передбачений законом спосіб, відповідачем до матеріалів справи не надано.

Також позивач нарахував та заявив стягнути з відповідача 3%річних в розмірі 220174грн.02коп. за періоди 26.05.2018р. по 01.11.2018р., а також суму інфляційної складової в розмірі 608134грн.20коп. за вересень 2018р., жовтень 2018р.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунок суми 3% річних, суд встановив, що цей розрахунок є арифметично правильним та відповідає вимогам чинного законодавства.

Суд вважає помилковими твердження відповідача про те, що у позивача був обовязок заявити до стягнення суму 3%річних за період до 04.09.2018р. у справі №904/2217/18.

Відповідно до статті 14 Господарського процесуального кодексу України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно статті 42 Господарського процесуального кодексу України збільшення позовних вимог є правом позивача.

Стосовно вимог про стягнення інфляційної складової в розмірі 608134грн.20коп. за періоди з вересня 2018р. по жовтень 2018р., суд зазначає наступне.

Умовами спірного договору і погодженою сторонами специфікацією, визначено обов'язок оплати продукції в національній валюті України з коригуванням вартості продукції, враховуючи зміну курсу іноземної валюти (євро) на дату оплати товару.

Таким чином, покриття втрат від знецінення коштів передбачено договором та відбувається за рахунок донарахування вартості товару з урахуванням курсової різниці національної валюти до євро на дату оплати.

Позивачем вже заявлена до стягнення сума згідно рахунку-коригування №8 від 28.01.2019р. (курсова різниця) на підставі договору.

Стягнення у цьому випадку суми інфляційної складової 608134грн.20коп., нарахованої на суму грошового зобов'язання, вираженого в гривнях, за своїм змістом є подвійною відповідальністю за невиконання зобов'язання, що суперечить нормам чинного законодавства.

Таким чином, у разі порушення грошового зобов'язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати стягненню не підлягають. Адже втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені курсовою різницею національної валюти до іноземної валюти.

Враховуючи викладене, суд задовольняє позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТС Аік-Еко» до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» в частині стягнення суми 1233870грн.83коп. та 3% річних у розмірі 220174грн.02коп. В задоволенні вимог про стягнення інфляційної складової в розмірі 608134грн.20коп. слід відмовити.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Керуючись нормами Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 4, 13, 20, 41, 42, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 81, 91, 126, 129, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТС Аік-Еко» до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про стягнення суми 1233870грн.83коп., 3% річних у розмірі 220174грн.02коп., інфляційних втрат у розмірі 608134грн.20коп. задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» (ідентифікаційний код: 24432974; місцезнаходження: 50095, м. Кривий Ріг, вул. Орджонікідзе (Криворіжсталі), 1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТС Аік-Еко» (ідентифікаційний код: 38285152; місцезнаходження: 69120, м. Запоріжжя, вул. Богдана Завади, 4/60) суму в розмірі 1233870грн.83коп., 3% річних у розмірі 220174грн.02коп. та судовий збір у розмірі 21810грн.68коп.

Видати наказ після набрання чинності рішенням.

Відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 608134грн.20коп.

В судовому засіданні 24.04.2019р. відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Дніпропетровської області.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складений 02.05.2019р.

Суддя Р.Г.Новікова