ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/1326/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи - підприємця Воронова Івана Юрійовича, м. Барвінкове

до 1. Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, м. Харків

2. Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області

про визнання договору поновленим

за участю представників:

позивач - не з'явився;

першого відповідача - Щербак М.М.,

другого відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець Воронов Іван Юрійович 21.04.2017 р. звернувся до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, в якій просить суд визнати поновленим на тих самих умовах договір оренди земельної ділянки площею 44,7995 га, кадастровий № :05:000:0194, розташованої біля с. Семиланне Іванівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, з цільовим використанням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та строком на 5 (п'ять) років, який було зареєстровано 25.01.2006 р. Барвінківським районним відділом реєстрації земель за № 1, з урахуванням положень додаткової угоди від 09.12.2011 р. про поновлення вищезгаданого договору на 5 (п'ять) років, зареєстрованої Управлінням Держкомзему у Барвінківському районі Харківської області за № 00727, який було укладено 24.01.2006 р. між ФОП Вороновим Іваном Юрійовичем та Барвінківською районною державною адміністрацією Харківської області.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 09.08.2017 позов задоволено повністю.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 30.10.2017 апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області залишено без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 09.08.2017 у справі № 922/1326/17 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.12.2018 частково задоволено касаційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Харківській області; рішення Господарського суду Харківської області від 09.08.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 30.10.2017 у справі № 922/1326/17 скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.12.2018, для розгляду справи № 922/1326/17 визначено наступний склад суду: головуючий суддя - Шатерніков М. І.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 02.01.2019 прийнято справу № 922/1326/17 та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання по даній справі призначено на "29" січня 2019 р. о 10:00.

23.01.2019 р. першим відповідачем, через канцелярію суду за вх. № 2019, надано відзив на позовну заяву, в якому останній наголошує на безпідставності позовних вимог позивача та просить суд позов залишити без задоволення, оскільки строк дії договору оренди закінчився, позивач втратив переважне право на поновлення договору на новий строк, оскільки у визначений у п. 8 договору строк не надав першому відповідачу проект додаткової угоди про поновлення договору, у зв'язку з чим відповідач відмовив йому у поновленні договору на новий строк, і, відповідно має повернути земельну ділянку до земель запасу держаної власності.

У підготовчому засіданні 29.01.2019 у справі постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про відкладення підготовчого засідання в порядку п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України на 20.02.2019 року об 11:00 год.

У підготовчому засіданні 20.02.2019 у справі постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про продовження строку проведення підготовчого провадження на 30 днів до 02.04.2019 р. в порядку ч. 3 ст. 177 ГПК України та про закриття підготовчого провадження та призначення справи № 922/1326/17 до розгляду по суті у судовому засіданні 19.03.2019 року об 11:00.

У судовому засіданні 19.03.2019 р. з розгляду справи по суті судом було постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання, про оголошення перерви у судовому засіданні до 10:30 17.04.2019 року.

Позивача у судове засідання не з'явився, про факт призначення та дату проведення судового засідання був повідомлений належним чином. У підготовчому засіданні позивач підтримував позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у позову обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 17.04.2019 проти задоволення позову заперечував та просив суд відмовити позивачу в задоволенні позову.

Другий відповідач правом на участь свого повноважного представника у судовому засіданні не скористалась.

Перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані учасниками справи докази, суд встановив наступне.

24.01.2006 між ФОП Вороновим І.Ю. (позивач, орендар) та Барвінківською районною державною адміністрацією Харківської області (другий відповідач, орендодавець) було укладено договір оренди землі, за умовами якого, орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для сільськогосподарського використання, загальною площею 44,7995 га, кадастровий номер :05:000:0194, яка знаходиться біля с.Семиланне, Іванівської сільської ради Барвінківського району Харківської області.

Згідно п. 5 договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 437477,34 грн. станом на 01.01.2006 р.

Розмір та умови орендних платежів унормовані сторонами у розділі: "Орендна плата", зокрема у п. 9 сторонами узгоджено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовому виразі: 1571,5 грн. за 2005 р., а в послідуючі роки користування по 2240 грн. щорічно (з розрахунку 50 грн. за 1 га).

Пунктом 8 договору встановлено, що його укладено на 5-ть років, а після закінчення строку договору, орендар має переважне право на його поновлення на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити чи припинити дію договору.

Згідно пункту 16 договору цільове призначення земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

25.01.2006 вказаний договір був зареєстрований у встановленому законом порядку за № 01.

09.12.2011 між ФОП Вороновим І.Ю. (позивач, орендар) та Барвінківською районною державною адміністрацією Харківської області було укладено додаткову угоду про поновлення договору оренди землі № 01 реєстр. 25.01.2006 р.

За взаємною згодою сторін, відповідно до приписів ст. 33 ЗУ "Про оренду землі", сторонами встановлено істотні умови:

- строк (термін) дії поновлення договору оренди землі: на 5 (п'ять) років;

- розмір річної орендної плати за оренду земельної ділянки встановлюється в розмірі 2,5% від нормативної грошової оцінки з урахуванням індексів інфляції.

Додаткова угода була зареєстрована Управлінням Держкомзему у Барвінківському районі Харківської області 09.12.2011 за № 00727.

З матеріалів справи вбачається, що 28.11.2016 позивач звернувся до Барвінківської районної державної адміністрації Харківської області із заявою про продовження терміну дії договору, яка листом від 07.12.2016 № 01-63/3448 рекомендувала звернутись з даним питанням до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, оскільки саме останній має повноваження розпоряджатися землями сільськогосподарського призначення.

У листі від 07.12.2016 № 01-63/3449, який був адресований першому відповідачу, Барвінківська районна державна адміністрація не заперечувала проти поновлення договору оренди.

15.12.2016 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області із заявою про поновлення дії договору оренди землі на той самий строк і на тих самих умовах.

Листом від 11.01.2017 № 19-20-14,2-571/0/19-17 перший відповідач відмовив позивачу у поновленні дії договору посилаючись на те, що ним пропущено строк звернення із заявою про поновлення договору.

03.02.2017 позивач повторно звернувся до першого відповідача із заявою про поновлення договору оренди на тих самих умовах з посиланням на п. 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі", додавши два примірника додаткової угоди, які перший відповідач не підписав та відхилив листом від 21.02.2017, оскільки позивачем порушено умови пункту 8 договору та запропоновано, у зв'язку із закінченням строку дії договору оренди землі від 24.01.2006, повернути земельну ділянку до земель запасу державної власності у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому вона була одержана.

Такі обставини щодо відмови позивачу в поновлені договору оренди на тих самих умовах шляхом укладення додаткової угоди, на підставі ч. 6 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", враховуючи факт продовження орендарем правомірного користування земельною ділянкою та сплати орендної плати, свідчать про порушення з боку першого відповідача права мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку та є підставою для звернення до господарського суду з відповідним позовом про визнання поновленим на тих самих умовах договору оренди.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам суд виходить з наступного.

Постановою Верховного суду від 11.12.2018 року рішення господарського суду Харківської області від 09.08.2017 року та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 30.10.2017 було скасовано, а справу направлено на новий розгляд до господарського суду Харківської області.

В даній постанові зазначено про те, що судами не надано оцінку обставинам, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, а саме:

- судами попередніх інстанцій не було перевірено запропонований позивачем 03.02.2017 р. проект додаткової угоди на відповідність її умовам договору оренди землі, та дійшли передчасного висновку про можливість визнання договору поновленим без укладення до нього додаткової угоди на тих самих умовах;

- судами в оскаржуваних рішеннях не навели правових висновків з приводу заявлених позовних вимог до другого відповідача та з цього приводу не вчинили відповідних процесуальних дій.

Відповідно до ст. 316 ГПК вказівки, що містяться у постанові касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої інстанції під час нового розгляду справи.

Враховуючи вказівки Верховного суду, викладені у постанові від 11.12.2018 року по справі № 922/1326/17, суд, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля є об'єктом права власності українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної чи комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

За частиною першою статті 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування шляхом укладення договору оренди земельної ділянки.

Станом на час виникнення спірних правовідносин здійснення повноважень на передачу в оренду земельних ділянок було покладено на районні державні адміністрації.

Разом з тим, у подальшому згідно положень Закону України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності №5245-VI від 06.09.2012, з 01.01.2013р. повноваження по розпорядженню земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності віднесено до компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів.

Центральним органом виконавчої влади з питань земельних ресурсів є Державне агентство земельних ресурсів України. Відповідно адміністративно-територіального поділу, на місцях діють відповідні територіальні органи.

Органом, уповноваженим державою передавати земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною 8 ст. 122 Земельного кодексу України, у власність або у користування для всіх потреб із 2013 року на території Харківської області є Головне управління Держгеокадастру у Харківській області.

Головне управління Держгеокадастру у Харківській області не приймало прав та обов'язків за договором оренди землі, строк дії за якими ще не закінчився та не приймало документацію щодо таких договорів (оригінали договорів оренди землі додаткових угод до них), оскільки законодавством це не передбачено.

З позовної заяви вбачається, що Фізична особа - підприємець Воронов Іван Юрійович просить задовольнити позовні вимоги на підставі ч. 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі", посилаючись на ту обставину, що він, як орендар, продовжує користуватись земельною ділянкою.

Однак, з матеріалами справи підтверджено, що попередньо ФОП Воронов Іван Юрійович вчиняв дії з метою реалізації своїх переважних прав на поновлення договору оренди землі від 25.01.2006 у відповідності до ч. 1-5 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі".

Так, спірний договір оренди земельної ділянки, площею 44,7995 га, розташованої біля с. Семиланне Іванівської сільської ради Барвінківського району Харківської області, було укладено строком на 5 (п'ять) років, який було зареєстровано 25.01.2006 р. Барвінківським районним відділом реєстрації земель за № 1.

У подальшому, 09 грудня 2011 року між ФОП Вороновим І.Ю. та Барвінківською районною державною адміністрацією Харківської області було укладено додаткову угоду про поновлення вищезгаданого договору на 5 (п'ять) років, яку було зареєстровано Управлінням Держкомзему у Барвінківському районі Харківської області за № 00727 .

Таким чином, строк дії договору було продовжено до 09 грудня 2016 року.

Пунктом 8 договору оренди від 25.01.2006 визначено, що для поновлення договору на новий строк орендар повинен не пізніше ніж за 90 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Так, за доводами позивача, 28 листопада 2016 року до Барвінківської районної державної адміністрації від Воронова І.Ю. надійшла заява № 274/25 від 28.11.2016 року з проханням продовжити договір оренди землі від 24 січня 2006 року, зареєстрованого 09 грудня 2011 року, на земельну ділянку площею 44,7995 га, із земель державного резервного фонду на території Іванівської сільської ради.

Барвінківською районною державною адміністрацією на адресу Воронова І.Ю. був надісланий лист №01- 63/3448 від 07.12.2016 року в якому були надані пояснення щодо подальшого вирішення даного питання та необхідності звернення до визначеного законом належного орендодавця - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області.

Розглянувши звернення Воронова І.Ю., Барвінківська районна державна адміністрація листом № 01-63/3449 від 07.12.2016 року повідомила Головне управління Держгеокадастру у Харківській області про те, що не заперечує проти поновлення договору оренди землі, укладеного 24 січня 2006 року, зареєстрованого 25 січня 2006 року за № 01 на земельну ділянку площею 44,7995 га, із земель державного резервного фонду на території Іванівської сільської ради.

Як зазначає перший відповідача, 15.12.2016 ФОП Воронов І.Ю. звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області із заявою 15.12.2016 про поновлення в порядку статті 33 Закону України «Про оренду землі» договору оренди земельної ділянки із кадастровим номерам №:05:000:0194, позивач просив поновити договір оренди землі строком на 7 років з розміром орендної плати на рівні 8% від нормативної грошової оцінки, з додатком копією додаткової угоди від 09.12.2011 про поновлення дії договору на 5 років до 09.12.2016 в 1-му примірнику, копії листів Барвінківської - районної державної адміністрації, копію паспорту.

До матеріалів справи сторонами не надано заяви ФОП Воронов І.Ю. 15.12.2016 про поновлення в порядку статті 33 Закону України «Про оренду землі», а відтак неможливо встановити які саме умови договору були запропоновані орендарем, проте останнім твердження Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про запропоновані умови щодо поновлення договору оренди землі строком на 7 років з розміром орендної плати на рівні 8% від нормативної грошової оцінки, не заперечені та не спростовані

Тобто, маючи намір поновити умови договору оренди землі від 21.01.2006, позивач одночасно пропонував змінити його умови, зокрема, в частині збільшення строку дії договору до 7 років та визначення порядку розрахунку орендної плати.

За результатами розгляду Головним управлінням листа позивача та доданих до нього документів було надано відповідь від 11.01.2017 за №19-20-14,2- 571/0/19-17 про відмову у поновленні договору оренди землі від 24.01.2006 (із змінами, внесеними додатковою угодою від 09.12.2011), з підстав порушення позивачем терміну, визначеному в п.8 Договору.

Згідно ч. 4 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" при поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Як вже встановлено судом, строк дії договору оренди землі від 21.01.2006 закінчився 09 грудня 2016 року включно. При цьому перший відповідач висловив заперечення проти поновлення договору оренди землі від 21.01.2006, сторони попередньо не дійшли згоди про зміну умов договору та приведення його умов до вимог чинного законодавства.

В свою чергу, вже 07.02.2017 ФО-П Воронов І.Ю. звернувся до першого відповідача із заявою від 03.02.2017 про поновлення в порядку вимог ч. 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" на тих самих умовах договору оренди земельної ділянки із кадастровим номером №:05:000:0194, який було укладено 24.01.2006 між позивачем та Барвінківською районною державною адміністрацією Харківської області, з урахуванням положень додаткової угоди від 09.12.2011 про поновлення вказаного договору строком на 5 років.

За результатами розгляду вказаного листа та доданих до нього документів, управлінням на адресу позивача надіслано письмову відповідь №19-20-14- 0 19-17 від 21.02.2017, в якому відмовлено у поновленні договору оренди землі від 24.01.2006, у зв'язку із порушенням позивачем терміну, визначеному в п.8 Договору та запропоновано повернути земельну ділянку до земель запасу державної власності у не гіршому порівняно з тим, у якому одержано в оренду.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору найму регулюються актами земельного законодавства - Земельним Кодексом України, Законом України "Про оренду землі".

Законом України Про оренду землі від 06.10.1998 визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі, які повинні враховуватися обома сторонами в договірних зобов'язаннях.

Згідно із статтею 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Стаття 764 ЦК України передбачає таку правову конструкцію, як поновлення договору найму, яка зводиться по суті до автоматичного продовження попередніх договірних відносин на той самий строк без укладення нового договору за умови, по-перше, що наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, та, по-друге, відсутні заперечення наймодавця протягом одного місяця.

У ч. 1 статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Як зазначено в Постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 р. № 6 "Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин", у вирішенні спорів, пов'язаних з поновленням (пролонгацією) договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, судам слід враховувати положення ст. 33 Закону України "Про оренду землі".

У відповідності до ч. 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

З матеріалів справи вбачається, що заперечення відповідача щодо поновлення договору оренди на той самий строк і на тих самих умовах були висловлені першим відповідачем у листах від 11.01.2017р. та 21.02.2017 р.

Отже місячний термін після закінчення строку дії договору оренди (з 10 грудня 2016 по 10 січня 2017 включно) для направлення заперечення у поновленні договору оренди по ч. 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" відповідачем дотримано належним чином.

Ця обставина унеможливлює поновлення договору оренди землі між сторонами в порядку приписів ч. 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі".

Суд наголошує, що ч. 1 та 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" в аспекті поновлення договору оренди говорять лише про можливість його поновлення на тих же умовах і на той же строк. Позивач же при первісному зверненні до відповідача в порядку ч. 2-5 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" намагався змінити умови свого договору оренди, зокрема в частині збільшення терміну дії договору та збільшення нормативної грошової оцінки землі, з приводу чого сторони не дійшли згоди і переважне право позивача на поновлення договору оренди припинилося. При цьому, орендарем в порушення умов договору (п. 8 договору оренди) та вимог чинного законодавства було пропущено строк на повідомлення орендодавця про бажання скористатись своїм переважним правом на продовження дії договору оренди.

Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній у Постановах ВСУ від 25.02.2015 у справах №№6-219цс14, 6-10цс15, від 18.03.2015 у справах №№6-3цс15, 6-4цс15, від 15.04.2015 у справі №6-55цс15, якими визначено, що стаття 33 Закону України "Про оренду землі" фактично об'єднує два випадки пролонгації договору оренди земельної ділянки, а саме:

- для застосування частини першої статті 33 цього Закону та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідні такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обов'язки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатись переважним правом укладення договору на новий строк, до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення;

- для поновлення договору оренди землі з підстав, які передбачені частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою, орендар належно виконує свої обов'язки за договором, відсутнє письмове повідомлення орендодавця про відмову в поновленні договору оренди.

При прийнятті даного рішення суд також враховує і правові позиції Верховного Суду, викладені у п. 2.2. та 2.3. Огляду вирішених господарськими судами України справ у спорах, що виникають із земельних відносин, судові рішення в яких переглянуто у касаційному порядку Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду.

Суд наголошує, що вчинення орендарем дій, спрямованих на поновлення договору оренди землі у межах процедури, передбаченої частиною п'ятої статті 33 Закону України "Про оренду землі", виключає у подальшому можливість поновлення договору оренди землі на підставі частини шостої зазначеної статті. Поновлення договору оренди земельної ділянки на підставі частини шостої статті 33 Закону України "Про оренду землі" проводиться за принципом мовчазної згоди обох сторін договору і можливе за відсутності звернення орендаря та за відсутності заперечень орендодавця щодо продовження землекористування відповідною земельною ділянкою. Право на укладення додаткової угоди згідно з частиною шостою статті 33 Закону України "Про оренду землі" виникає автоматично зі спливом місячного строку оренди за умови, що орендар не ініціював зміни, а орендодавець не направив заперечень упродовж одного місяця після закінчення строку дії договору.

Також, якщо орендарем ініційовано поновлення договору оренди землі у порядку частин першої - п'ятої статті 33 Закону України "Про оренду землі", за наслідками чого сторони не досягли домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припинилося і правових підстав для продовження строку дії договору оренди немає.

Таким чином правомірність підстав своїх позовних вимог та дотримання умов ч. 6 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" позивач не довів, відповідач вчасно заперечив проти поновлення договору оренди землі в місячний термін після закінчення його дії, попереднє звернення позивача за поновленням договору на підставі п.2-5 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" виключає можливість застосування ч. 6 ст. 33 цього ж Закону (як просить позивач), з цих підстав договір оренди землі між сторонами від 25.01.2006 не є поновленим, а тому у позові слід відмовити повністю.

Щодо заявлених позовних вимог до другого відповідача - Барвінківської районної державної адміністрації, суд зазначає наступне.

У розумінні приписів ст. 15, ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України, спосіб захисту повинен бути таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб'єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема, ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Оскільки, правовою підставою для звернення до господарського суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, право на позов у особи виникає після порушення відповідачем її права та захисту підлягає порушене право, а матеріалами справи не підтверджено порушення прав позивача з боку другого відповідача, то відсутність порушеного права позивача також є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині. При цьому позивачем й не зазначено про порушення його прав Барвінківською районною державною адміністрацією.

Відповідно статей 55 Конституції України, статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно статті 73 ГПК України: доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Керуючись приписами ст. 129 ГПК України, суд враховує, що при відмові в позові судові витрати покладаються на позивача і відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 73-80, 129, 233, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити повністю

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене до апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено "26" квітня 2019 р.

Суддя М.І. Шатерніков