ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2019 Справа № 904/257/18
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована пересувна механізована колона 788", м. Дніпро

до Приватного підприємства "Спецбудмонтаж-21", м. Дніпро

про розірвання договору та стягнення заборгованості у розмірі 984 348, 33 грн.

Суддя Ліпинський О.В.

Cекретар судового засідання Перебий ніс О.О.

Представники:

від позивача ОСОБА_1 дов. від 28.03.2019 адвокат

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована пересувна механізована колона 788" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного підприємства "Спецбудмонтаж-21" (далі - Відповідач), за змістом якого з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог просить суд:

- розірвати договір №160816 від 16.08.2016 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована пересувна механізована колона 788" та Приватного підприємства "Спецбудмонтаж-21";

- стягнути заборгованість у розмірі 984 348, 33 грн., з яких: основна заборгованість у розмірі 913 434,86 грн., пеня у розмірі 37 431,50 грн., інфляційні втрати у розмірі 33 481,97 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем зобов'язань за договором №160816 від 16.08.2016 щодо виконання будівельно-монтажних робіт.

Як стверджує Позивач, на виконання умов договору, протягом 2017 року на користь Відповідача було сплачено в порядку попередньої оплати (авансу) суму у розмірі 1 900 000,00 грн. Впродовж 2017 року Відповідачем були виконані роботи на суму 986 565,14 грн., що підтверджується підписаними сторонами актами виконаних робіт.

Зважаючи на те, що в строки встановлені договором (до кінця 2017) Відповідач не виконав роботи в повному обсязі, Позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що протягом січня-лютого 2018 року ним було виконано ряд будівельних робіт, про що складено відповідні акти форми КБ-2в, однак Позивач ухилився від підписання зазначених актів.

Крім того, заперечуючи проти заявлених вимог, Відповідач зазначив, що сплачені Позивачем протягом 2017 року грошові кошти не відносяться до авансових платежів, в звязку із чим, вважає безпідставними вимоги в частині нарахування пені (штрафу) та інфляційних втрат, які розраховані Позивачем від суми неосвоєного авансу.

Ухвалою суду від 02.02.2018 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

На стадії, що передує відкриттю судового засідання, судом призначено по справі будівельно-технічну експертизу, з метою встановлення загального обсягу фактично виконаних Відповідачем підрядних робіт, загально обсягу та періоду використання Відповідачем сум авансових платежів на придбання матеріалів, конструкцій, виробів.

У звязку з ненаданням сторонами доказів здійснення попередньої оплати вартості експертизи та документів, що були витребувані за клопотанням експерта, суд, ухвалою від 02.11.2018 поновив провадження у справі та продовжив вирішення спору за наявними матеріалами.

21.12.2018 з метою встановлення обставин, які віднесенні до завдань підготовчого провадження, суд ухвалив про повторне проведення підготовчого провадження.

Ухвалою суду від 05.03.2019 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Відповідач явку представника в судові засідання не забезпечив, причини неявки суду не повідомив.

В судовому засіданні оголошувалася перерва з 04.04.2019 по 22.04.2019.

Під час розгляду справи по суті, Позивач підтримав заявлені вимоги в повному обсязі.

Згідно положень ст.ст. 233, 240 ГПК України, в судовому засіданні 22.04.2019 року оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, складання повного рішення відкладено на строк до десяти днів із дня закінчення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні, заслухавши зміст та підстави вимог Позивача, оголосивши стислий зміст заперечень Відповідача, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

16.08.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована пересувна механізована колона 788" (далі Генпідрядник - Позивач) та Приватним підприємством "Спецбудмонтаж-21" (далі Субпідрядник - Відповідач) укладено договір № 160816 (далі - договір).

За змістом п. 1.1. 1.2 Договору сторони погодили, що генпідрядник доручає, а субпідрядник забезпечує відповідно до проектно-кошторисної документації та умов договору виконання будівельно-монтажних робіт з реконструкції Обєкта - 12-ти квартирного житлового будинку в с. Вербуватівка, Юрївського району Дніпропетровської області.

Склад та обсяги робіт, що доручаються до виконання субпідряднику, визначені на підставі проектно-кошторисної документації. Склад та обсяги робіт можуть бути переглянуті в процесі реконструкції у разі внесення змін до проектної документації (п. 1.3 договору).

Пунктом 1.4 договору встановлено, що субпідрядник розпочинає виконання робіт після виконання генпідрядником зобовязань щодо сплати авансу, і завершує виконання робіт до кінця 2017 року.

Відповідно до п. 2.1. договору договірна ціна складає 4 900 000,00 грн., у тому числі ПДВ 20% - 816 666,67 грн.

Пунктом 3.1.6 договору передбачено, що генпідрядник має право ініціювати внесення змін до договору, вимагати розірвання договору та відшкодування збитків за наявності істотних порушень субпідрядником умов договору підряду.

Розрахунки за виконанні роботи здійснюються на підставі акту здачі-приймання виконаних робіт по формі КБ-2в, довідки про вартість виконаних будівельних робіт по формі КБ-3 та рахунку на оплату робіт; поетапно проміжними платежами в міру виконання робіт (п. 10.1 договору).

Генпідрядник при наявності бюджетних коштів перераховує субпідряднику аванс на придбання матеріалів, конструкцій, виробів у розмірі не більше 30 % від вартості річного обсягу робіт за цим договором згідно з календарним графіком виконання робіт, протягом 10 банківських днів, для придбання субпідрядником необхідних для виконання кожного виду робіт у порядку, передбаченому постановами Кабінету Міністрів України № 1764 від 27.12.2001 р. Про затвердження Порядку державного фінансування капітального будівництва та № 117 від 23.04.2014 Питання попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти. Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 117 від 23.04.2014 попередня оплата передбачається на строк не більше трьох місяців (п. 10.6 договору).

Пунктом 10.8 Договору сторони погодили, що субпідрядник зобовязується згідно постанови Кабінету Міністрів України № 1764 від 27.12.2001 р. використати одержаний аванс на придбання і постачання необхідних для виконання робіт, матеріалів, конструкцій, виробів протягом трьох місяців після одержання авансу. По закінченні зазначеного терміну невикористані суми авансу повертаються генпідряднику, з нарахуванням річної відсоткової плати на рівні облікової ставки НБУ із застосуванням коефіцієнта 1.2.

За змістом п. 12.2 Договору сторони визначили, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобовязань субпідрядник сплачує генпідряднику штрафні санкції (пеню) у розмірі облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, а у разі здійснення попередньої оплати субпідрядник, крім сплати штрафних санкцій, повертає генпідряднику неосвоєні вчасно кошти з урахуванням індексу інфляції.

На виконання умов договору, в період із 31.05.2017 по 31.10.2017 генпідрядник перерахував субпідряднику грошові кошти в загальному розмірі 1 900 000,00 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними дорученнями (а.с. 21-26).

Субпідрядник, в порушення строків встановлених для виконання робіт, впродовж 2017 року частково виконав роботи, про що свідчать підписані з обох сторін акти здачі приймання виконаних робіт по формі КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт по формі КБ-3 на загальну суму 986 565,14 грн.

Таким чином, різниця між сплаченою Позивачем у 2017 році сумою, та вартістю виконаних Відповідачем протягом зазначеного періоду робіт, складає 913 434,86 грн. (1 900 000,00 986 565,14=913 434,86) та фактично становить суму авансового платежу, оскільки сплачена підряднику до остаточної здачі робіт.

Відповідно до частини першої ст. 837 Цивільного кодексу України За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина перша статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як убачається з матеріалів справи, Відповідач допустив порушення умов договору як в частині завершення виконання підрядних робіт до кінця 2017 року, так і в частині дотримання строків використання авансового платежу, а отже, в силу положень п. 10.8. сума одержаного та невикористаного Відповідачем авансового платежу в розмірі 913 434,86 грн., підлягає поверненню на користь Позивача.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коди внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавлена того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як убачається з матеріалів справи, внаслідок порушення Відповідачем умов Договору, Позивач був позбавлений можливості своєчасно отримання результату попередньо оплачених ним будівельно-монтажних робіт, на який розраховував під час укладання договору.

За вищенаведених обставин, суд вважає, що порушення умов договору, які мали місце з боку Відповідача, є істотними, що є достатньою підставою для розірвання договору в судовому порядку.

Крім вимог щодо розірвання спірного договору та стягнення суми у розмірі 913 434,86 грн., Позивач вимагає стягнення 37 431,50 грн. пені та 33 481, 97 грн. інфляційних втрат, нарахованих від суми здійснених Позивачем платежів в розмірі 600 000,00 грн. (100 000,00 грн. від 01.03.2017 та 500 000,00 грн. від 15.03.2017).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляд обов'язку сплатити неустойку.

Як вище встановлено судом, п. 12.2 Договору сторони погодили, що у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобовязань субпідрядник сплачує генпідряднику штрафні санкції (пеню) у розмірі облікової ставки НБУ за кожний день прострочення, а у разі здійснення попередньої оплати субпідрядник, крім сплати штрафних санкцій, повертає генпідряднику неосвоєні вчасно кошти з урахуванням індексу інфляції.

Здійснивши перевірку розрахунку заявлених до стягнення сум пені та інфляційних втрат, розрахованих на суму авансових платежів в розмірі 100 000,00 грн., та 500 0000,00 грн., суд дійшов висновку, що оскільки такі платежі були проведені Позивачем 01.03.2017 та 15.03.2017, період прострочення щодо зазначених сум слід розраховувати по закінченню встановленого п. 10.8. договором трьохмісячного терміну, тобто, з 02.06.2017 та 16.06.2017 відповідно.

За підрахунками суду, з урахуванням визначених вище дат початку періоду прострочення повернення сум авансових платежів та визначених Позивачем кінцевих дат нарахування (01.12.2017 року), загальний розмір належної до сплати пені становить 35 698, 62 грн., розмір інфляційних втрат за відповідний період складає 27 209,87 грн.

Враховуючи викладене, заявлені вимоги підлягають задоволенню частково шляхом розірвання укладеного сторонами договору № 160816 від 16.02.2016, та стягнення з Відповідача 913 434,86 грн. основного боргу, 35 698,62 грн. пені, 27 209,87 грн. інфляційних втрат. В решті позову слід відмовити.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, Відповідач зазначає, що на початку 2018 року, на виконання умов спірного договору ним були виконані підрядні роботи на суму 1 386 886,06 грн., що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт за січень та лютий 2018 року та довідками про вартість виконаних робіт (том 2, а.с. 142-169), які не містять підпису Позивача. Суд не приймає зазначені Відповідачем односторонні акти в якості належних доказів виконання підрядних робіт, виходячи з наступного.

Для зясування обставин щодо фактичного виконання підрядних робіт за спірним договором, судом було призначено проведення експертизи, від оплати вартості якої сторони ухилилися, у звязку із чим, суд був вимушений розглядати спір за наявними у справі матеріалами.

В силу приписів ч. 4 ст. 882 ЦК України, акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Як убачається з матеріалів справи, відмовляючи у підписання актів приймання виконаних будівельних робіт за 2018 рік, Позивач по справі направив Відповідачу лист із вимогою про надання виконавчої документації, а також підтвердження вартості фактично витрачених матеріальних ресурсів (том 1, а.с. 181-182). Доказів виконання зазначеної вимог Відповідач суду не надав.

Зважаючи на те, що згідно умов п. 8.8. договору забезпечення повного, якісного і своєчасного ведення виконавчої документації, передбаченої ДБН А.3.1-5-2009 «Організація будівельного виробництва» покладається на Субпідрядника, відмову Позивача в підписанні актів слід визнати обґрунтованою.

Крім того, відхиляючи заперечення Відповідача щодо виконання ним підрядних робіт в 2018 році, суд зауважує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які підтверджують придбання Відповідачем матеріалів та виробів, використання обладнання чи устаткування необхідних для виконання робіт, що також свідчить про не доведення Відповідачем факту виконання робіт за вказаними актами.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивач подав клопотання про повернення суми зайво сплаченого судового збору, у звязку зі зменшенням розміру позовних вимог.

Згідно ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Суд вважає за необхідне клопотання Позивача задовольнити та повернути надмірно сплачений судовий збір в розмірі 9 000,00 грн. на користь особи, яка його сплатила Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована пересувна механізована колона 788", шляхом винесення відповідної ухвали.

Керуючись статями 73-79, 86, 91, 129, 231, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Розірвати договір № 160816 від 16.08.2016 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована пересувна механізована колона 788" () та Приватним підприємством "Спецбудмонтаж-21" () .

Стягнути з Приватного підприємства "Спецбудмонтаж-21" (49017, АДРЕСА_1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спеціалізована пересувна механізована колона 788" (49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Вячеслава Липинського, буд. 18, ) борг у розмірі 913 434, 86 грн., пеню в розмірі 35 698,62 грн. інфляційні втрати в розмірі 27 209,87 грн. витрати зі сплати судового збору в розмірі 16 407,15 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 26.04.2019

Суддя О.В. Ліпинський