РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.04.2019Справа № 910/2843/19

За позовом Державного підприємства «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна

служба Української державної будівельної експертизи»

до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА»

про стягнення 132 579,97 грн.

Суддя О.В. Гумега

секретар судового засідання

Мухіна Я.І.

Представники: без повідомлення (виклику) учасників справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державне підприємство «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» (відповідач) про стягнення 132 579,97 грн., з яких: 99 000,00 грн. страхового відшкодування, 17 898,67 грн. пені, 1 668,08 грн. 3% річних, 6 913,22 грн. інфляційних втрат, 7 100,00 грн. витрат на проведення досліджень з визначення розміру збитків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.03.2019 позовну заяву Державного підприємства «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/2843/19 та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

В матеріалах справи наявні докази отримання позивачем та відповідачем ухвали Господарського суду міста Києва від 12.03.2019 у справі № 910/2843/19.

27.03.2019 через відділ діловодства суду від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшов лист № 9-09/9243 від 22.03.2019 у відповідь на запит суду з інформацією про страхове покриття за полісом № АК/959143.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від останніх до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

Відповідачем без поважних причин відзив на позовну заяву у встановлений строк до суду не подано.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву і додані до неї докази, а також докази надані Моторним (транспортним) страховим бюро України на запит суду.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного та обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст.ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З'ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

04.05.2018 на вулиці Будівельників в місті Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля «MERCEDES BENZ 1520», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «HYUNDAI SONATA», реєстраційний номер НОМЕР_2, власником якого є Державне підприємство «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи» (позивач).

ДТП сталася в результаті порушення ОСОБА_2 п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України, що підтверджується постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 11.06.20185 у справі № 755/7561/18-п, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль «HYUNDAI SONATA», реєстраційний номер НОМЕР_2.

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 0677995від 04.05.2018, складеного співробітником поліції, на зворотній сторінці схеми місця ДТП, що сталося 04 травня 2018 вбачається, що власником автомобіля «MERCEDES BENZ 1520», реєстраційний номер НОМЕР_1, є ОСОБА_3.

На зворотній сторінці схеми ДТП також зазначена інформація про те, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «MERCEDES BENZ 1520», реєстраційний номер НОМЕР_1, застрахована в АСК «Омега» згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0959143.

Враховуючи зазначене, 14.05.2018 позивач звернувся до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «Омега» (відповідач) із заявою № 5332 від 14.05.2018 про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування від Потерпілої особи. Разом з вказаною заявою, позивачем також було надано відповідачу копії довіреності, паспорта, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія, полісу № АК 16451042 та фотографії з місця події.

Крім того, з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого позивачу внаслідок ДТП, останній замовив у суб'єкта оціночної діяльності Чистякова Сергія Михайловича проведення незалежної оцінки.

Звітом № 7502/06/18 про оцінку колісного транспортного засобу, складеним 05.06.2018 оцінювачем Чистяковим С.М. (надалі - звіт № 7502/06/18 від 05.06.2018), встановлено, що:

- вартість відновлювального ремонту «HYUNDAI SONATA», реєстраційний номер НОМЕР_2, становить 226 466,20 грн.;

- вартість відновлювального ремонту «HYUNDAI SONATA», реєстраційний номер НОМЕР_2, з урахуванням фізичного зносу становить 97 848,08 грн.;

- вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля «HYUNDAI SONATA», реєстраційний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП, становить 175 553,77 грн.

21.06.2018 позивач, разом із супровідним листом № 774 від 21.06.2018 про приєднання до матеріалів страхової справи направив на адресу відповідача копію звіту № 7502/06/18 «Про оцінку колісного транспортного засобу (КТЗ)», складеного суб'єктом оціночної діяльності Чистяковим С.М., щодо оцінки матеріальних збитків, завданих власнику автомобіля «HYUNDAI SONATA», реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок ДТП, що відбулося 04.05.2018.

Також, разом із супровідним листом № 1080 від 10.08.2018 відповідачу була надана копія постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 11.06.2018 у справі № 755/7561/18-п про визнання ОСОБА_2 винним у вчиненні вище вказаної ДТП.

Таким чином, позивач вважає, що надав відповідачу всі необхідні документи, що передбачені ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для визнання випадку страховим та для отримання страхового відшкодування.

Враховуючи положення ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також відсутність будь-якої інформації з боку відповідача про суму та орієнтовні строки сплати страхового відшкодування, позивач уклав Договір № 1/Д-15/01 від 15.01.2019 з Товариством з обмеженою відповідальністю «Український центр судових експертиз» на виконання досліджень щодо визначення ринкової вартості автомобіля «HYUNDAI SONATA», реєстраційний номер НОМЕР_2, після ДТП, що відбулося 04.05.2018 у м. Києві по вул. Будівельників.

Вказана експертиза була виконана судовим експертом Таракановим Юрієм Юрійовичем (свідоцтво № 354 від 24.11.2000, видане на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України), яким за результатами проведення експертного авто товарознавчого дослідження було складено Висновок експерта № 2-28/01 від 28.01.2019 (надалі - висновок № 2-28/01 від 28.01.2019).

Згідно з результатами проведених досліджень, викладених у висновку № 2-28/01 від 28.01.2019, було встановлено, що ринкова вартість пошкодженого автомобіля «HYUNDAI SONATA», реєстраційний номер НОМЕР_2, станом на 28.01.2019 становить 31 518,85 грн.

З урахуванням зазначеного та вимог ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем було визначено суму, що підлягає відшкодуванню, в розмірі 144 034,92 грн. (175 553,77 грн. (вартість автомобіля станом на 04.05.2018) - 31 518,85 грн. (вартість автомобіля після ДТП, що відбулася 04.05.2018)).

В позовній заяві позивач звертає увагу суду на те, що замовлення ним спеціальних експертних досліджень автомобіля зумовлено виключно невиконанням відповідачем зобов'язань по сплаті страхового відшкодування та відсутністю будь-якої інформації від відповідача з даного приводу.

При визначенні суми страхового відшкодування позивачем також було враховано положення п. 12.1 ст. 12 та п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

З огляду на зазначене, на думку позивача, відповідач був зобов'язаний відшкодувати позивачу шкоду, завдану власнику автомобіля «HYUNDAI SONATA», реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок ДТП, що відбулася 04.05.2018 у межах страхової суми зазначеної у страховому полісі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/0959143 (ліміт по майну - 100 000,00 грн.) та з урахуванням франшизи (1 000,00 грн.), а саме у розмірі: 99 000,00 грн.

Враховуючи, що відповідач в порушення вимог п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не повідомив позивача про прийняте ним рішення щодо визначення розміру та здійснення страхового відшкодування, позивач був змушений звернутись до відповідача з претензією № 1180 від 23.08.2018, відповідно до якої просив останнього відшкодувати вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «HYUNDAI SONATA», реєстраційний номер НОМЕР_2, внаслідок ДТП, що відбулася 04.05.2018, в розмірі 175 553,77 грн. у строк до 21.09.2018.

Проте, як вказує позивач у позовній заяві, відповідач жодним чином не відреагував на претензію та не здійснив виплату страхового відшкодування.

З огляду на зазначене, позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 132 579,97 грн., з яких: 99 000,00 грн. - страхове відшкодування, 17 898,67 грн. - пеня, 1 668,08 грн. - 3% річних 6 913,22 грн. - інфляційні втрати, 7 100,00 грн. - витрати на проведення досліджень з визначення розміру збитків.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Подані сторонами докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми (ст.ст. 76-79 ГПК України).

Згідно із ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач відзив на позовну заяву та належних і допустимих доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, суду не надав та не надіслав.

Проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно статті 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

По матеріалам справи судом встановлено, що, відповідно до полісу № АК/0959143, транспортний засіб, яким спричинено ДТП, що потягнуло нанесення шкоди автомобілю позивача «HYUNDAI SONATA», реєстраційний номер НОМЕР_2, взято на страхування Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» (відповідачем), ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну визначений в сумі 100 000,00 грн., строк дії з 23.05.2017 по 22.05.2018.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено, що ОСОБА_2 керував автомобілем «MERCEDES BENZ 1520», реєстраційний номер НОМЕР_1, на законних підставах.

Таким чином відповідач є відповідальною особою за завдані збитки позивачу, відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах, передбачених полісом № АК/0959143.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Згідно з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Таким чином, вимога позивача щодо стягнення страхового відшкодування в розмірі 99 000,00 грн. (100 000,00 грн. (ліміт відповідальності по майну за полісом № АК/0959143) - 1 000,00 грн. (франшиза за полісом № АК/0959143) визнається судом такою, що підлягає задоволенню.

В позовній заяві позивач також просить суд стягнути з відповідача 17 898,67 грн. пені за період з 13.08.2018 по 12.02.2019.

Відповідно до ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

За вказаними приписами закону вбачається обов'язок страховика сплатити в разі прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика на користь страхувальника (потерпілої особи) або ж вигодонабувача пеню.

З урахуванням положень п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідач був зобов'язаний сплатити страхове відшкодування позивача в сумі 99 000,00 грн. у строк не пізніше 12.08.2018.

Згідно з ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. Нарахування пені починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, при цьому день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення пені (п.п. 2.5, 1.9 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Здійснивши перевірку (за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга») доданого позивачем до позовної заяви розрахунку пені за період з 13.08.2018 по 12.02.2019, суд встановив, що позивач вірно визначив період нарахування пені та здійснив її нарахування, відповідно до вимог чинного законодавства України. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 17 898,67 грн. пені за період з 13.08.2018 по 12.02.2019 є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю за розрахунком позивача.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача 1 668,08 грн. 3% річних та 6 913,22 грн. інфляційних втрат за період з 13.08.2018 по 05.03.2019.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.

Частини 1 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певних дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом статей 524 та 533 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів.

Статтею 979 ЦК України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхувальнику грошову суму (страхову виплату).

Таким чином, правовідношення, в якому страховик у разі настання страхового випадку зобов'язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов'язанням. А правовідношення з відшкодування шкоди в порядку регресу, які склалися між сторонами у справі, що розглядається, також є грошовим зобов'язанням.

Cтаття 625 ЦК України розміщена в розділі «Загальні положення про зобов'язання» книги 5 ЦК, а тому визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов'язань.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язання виникають із підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Таким чином, грошове зобов'язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема і факту завдання майнової шкоди іншій особі.

Аналогічні висновки по застосуванню положень закону містяться у постанові Верховного Суду України судової палати у господарських справах від 01.06.2016 № 3-295гс16 та у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16.

Здійснивши перевірку (за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга») доданого позивачем до позовної заяви розрахунку 3% річних, судом встановлено, що позивач здійснив нарахування 3% річних відповідно до вимог чинного законодавства України, але з допущенням арифметичних помилок. За таких обставин, вимога позивача про стягнення з відповідача 1668,08 грн. 3% річних за період з 13.08.2018 по 05.03.2019 підлягає частковому задоволенню в сумі 1 497,21 грн.

Здійснивши перевірку (за допомогою інформаційно-пошукової системи «Ліга») доданого позивачем до позовної заяви розрахунку інфляційних втрат за період з 13.08.2018 по 05.03.2019 в сумі 6 913,22 грн., суд встановив, що позивач здійснив нарахування інфляційних втрат відповідно до вимог чинного законодавства України. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 6 913,22 грн. інфляційних втрат є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю за розрахунком позивача.

Також позивач просив суд стягнути з відповідача 7 100,00 грн. витрат на проведення досліджень з визначення розміру збитків.

Відповідно до вимог ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

В позовній заяві позивач зазначив про те, що в нього відсутня інформація щодо виконання відповідачем вимог ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки від відповідача на адресу позивача не надходило жодної інформації щодо дій відповідача по визначенню розміру збитків (як і взагалі не надходило жодної інформації щодо розміру та сплати належних сум страхового відшкодування).

З урахуванням зазначеного позивач був змушений самостійно замовляти та проводити оплату досліджень з визначення розміру збитків суб'єктами оціночної діяльності.

Для визначення розміру збитків позивачем 24.05.2018 було укладено Договір з Фізичною особою-підриємцем Чистяковим Сергієм Михайловичем про проведення незалежної оцінки. Вартість робіт за цим договором склала 2 100,00 грн., що підтверджується доданими позивачем до позовної заяви копіями акту прийому-передачі від 05.06.2018, рахунку № 7502/05 від 24.05.2018 та платіжного доручення № 802 від 24.05.2018.

15.01.2019 між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український центр судових експертиз» було укладено Договір № 1/Д-15/01 про надання експертних послуг. Вартість робіт за цим договором склала 5 000,00 грн., що підтверджується доданими позивачем до позовної заяви копіями акту виконаних робіт (наданих послуг) від 28.01.2019, рахунку № 1-15/01 від 15.01.2019 та платіжного доручення № 48 від 17.01.2019.

Враховуючи вищезазначене, по матеріалам справи судом встановлено, що загальна вартість витрат позивача на проведення експертиз (досліджень) склала 7 100,00 грн. (2 100,00 грн. + 5 000,00 грн. = 7 100,00 грн.).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 7 100,00 грн. витрат на проведення досліджень з визначення розміру збитків є обґрунтованою та підлягає задоволенню повністю.

Стосовно розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи. При цьому частиною 2 наведеної статті ГПК України передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Позивачем в позовній заяві викладено попередній (орієнтовний) розрахунок витрат, які він поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи. Вказаний розрахунок складається лише із суми судового збору в розмірі 1 988,70 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, судовий збір в сумі 1986,14 грн. покладається на відповідача, а судовий збір в сумі 2,56 грн. покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 56, 58, 73, 74, 76-80, 86, 123, 124, 129, 236-238, 241, 327 ГПК України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ОМЕГА» (04053, м. Київ, вул. Обсерваторна, буд. 17-А; ідентифікаційний код 21626809) на користь Державного підприємства «Спеціалізована державна експертна організація - Центральна служба Української державної будівельної експертизи» (01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 26; ідентифікаційний код 35691621) 99 000,00 грн. (дев'яносто дев'ять тисяч гривень 00 коп.) страхового відшкодування, 17 898,67 грн. (сімнадцять тисяч вісімсот дев'яносто вісім гривень 67 коп.) пені, 1 497,21 грн. (одну тисячу чотириста дев'яносто сім гривень 21 коп.) 3% річних, 6 913,22 грн. (шість тисяч дев'ятсот тринадцять гривень 22 коп.) інфляційних втрат, 7 100,00 грн. (сім тисяч сто гривень 00 коп.) витрат на проведення досліджень з визначення розміру збитків та 1 986,14 грн. (одну тисячу дев'ятсот вісімдесят шість 14 коп.) судового збору.

3. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 26.04.2019.

Суддя Гумега О.В.