ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

25.04.2019 Справа № 908/850/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя господарського суду Запорізької області Проскуряков К.В., розглянувши заяву Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод» № б/н від 19.04.2019 (вх. № 08-11/69/19 від 23.04.2019) про вжиття заходів забезпечення позову

За позовом: Дочірнього підприємства Старокостянтинівський молочний завод (31104, Хмельницька область, м. Старокостянтинів, вул. І. Франка, буд. 47, )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ (69006, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 25, кімната 207, )

про стягнення 2 457 733,15 грн.,

Без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ:

09.04.2019 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Дочірнього підприємства Старокостянтинівський молочний завод № б/н від 05.04.2019 (вх. №919/08-07/19 від 09.04.2019) до Товариства з обмеженою відповідальністю УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ про стягнення 2 457 733,15 грн.

ОСОБА_1 з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2019 справу №908/850/19 розподілено судді Проскурякову К.В.

Ухвалою суду від 12.04.2019 позовну заяву Дочірнього підприємства Старокостянтинівський молочний завод № б/н від 05.04.2019 (вх. №919/08-07/19 від 09.04.2019) до Товариства з обмеженою відповідальністю УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ про стягнення 2 457 733,15 грн. на підставі п 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України залишено без руху та надано ДП Старокостянтинівський молочний завод строк для усунення недоліків терміном 10 днів з дня отримання вказаної ухвали шляхом направлення на адресу відповідача та суду письмової інформації щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, докази чого надати до суду у вказаний вище строк.

22.04.2019 до господарського суду Запорізької області від ДП Старокостянтинівський молочний завод надійшла заява про усунення недоліків від 19.04.2019, до якої позивачем додано належними чином завірені копії: додатку № 1 Розрахунок відсотків за користування грошовими коштами; копію видаткової накладної СК-002364 від 15.01.2019р.; копію товарно-транспортної накладної СК-002897 від 26.01.2019.

Ухвалою суду від 24.04.2019, у звязку з ненаданням суду письмової інформації щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви, на підставі ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України позовну заяву Дочірнього підприємства Старокостянтинівський молочний завод № б/н від 05.04.2019 (вх. №919/08-07/19 від 09.04.2019) до Товариства з обмеженою відповідальністю УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ про стягнення 2 457 733,15 грн. повернуто на адресу заявника.

Крім цього, 23.04.2019 від ДП Старокостянтинівський молочний завод на адресу суду надійшла письмова заява № б/н від 19.04.2019 (вх. № 08-11/69/19 від 23.04.2019) про забезпечення позову, відповідно до якої позивач просить:

- накласти арешт на грошові кошти ТОВ УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ (), що обліковуються на банківських рахунках у фінансових установах: р/р 9078 в АТ «ПУМБ», МФО 334851; р/р 5876 в АТ «ПУМБ», МФО 334851; р/р 4342 в АТ «ПУМБ», МФО 334851, р/р НОМЕР_1 в АТ «ПУМБ», МФО 334851; р/р НОМЕР_2 в АТ «ПУМБ», МФО 334851; р/р 4980 в АТ «ПУМБ», МФО 334851;

- накласти арешт на транспортні засоби ТОВ УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ () у кількості 38 штук згідно доданого переліку, про що винести відповідну ухвалу.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник вказує, що згідно відомостей з Єдиного державного судового реєстру, станом на 19.04.2019 щодо Товариства з обмеженою відповідальністю УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ відкрито близько 200 проваджень про стягнення заборгованості згідно договорів. Даний факт безумовно вказує на наявність тяжкого фінансового становища відповідача, що з урахуванням великої кількості кредиторів може ускладнити чи унеможливити виконання рішення по даній справі. При нестачі грошових коштів на банківських рахунках, суми яких з урахуванням вищевказаного можуть зникнути в будь-який момент, не створить умов для задоволення вимог позивача, а серед майна є лише транспортні засоби, які можуть швидко реалізуватись. В ході проведення заходів спрямованих на досудове врегулювання спору представниками позивача було встановлено, що відповідач не планував і не планує в подальшому здійснювати погашення заборгованості, про що свідчить відсутність відповіді на претензію позивача, яка була отримана 22.02.2019 та залишена без розгляду. З урахуванням того, що відповідач знаходиться в скрутному матеріальному становищі та не бажає повертати борг, позивач вважає, що ТОВ УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ намагатиметься здійснити заходи по умисному зменшенню своїх активів під час судового розгляду, що зробить неможливим виконання рішення суду.

Розглянувши заяву Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод» про забезпечення позову, господарський суд зазначає наступне.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на ефективний засіб юридичного захисту, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal у. the United Kingdom, (22414/93) 119961 ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Іншими словами ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

За приписами статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

В постанові пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" від 26.12.2011р. №16 (з наступними змінами), розяснено, що у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Поряд з цим, заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинена відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарем діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Отже, відповідно до ст. 74 ГПК України Позивач зобов'язаний надати докази наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу забезпечення позову.

В той же час, відповідно до заяви про забезпечення позову та інших матеріалів позивачем жодними доказами не підтверджена наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову, а саме, позивачем разом із заявою про забезпечення позову не надано до суду доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду такі як:

- реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації;

- витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем;

- укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання, тощо.

Посилання у заяві про забезпечення позову на відкриті судові провадження у відношенні ТОВ "Український Рітейл" саме по собі не є доводами в підтвердження неплатоспроможності відповідача.

Позиція ДП «Старокостянтинівський молочний завод» викладена у заяві, а саме нездійснення розрахунків за поставлений товар та відсутність відповіді на претензію про сплату заборгованості не є підставою для застосування заходів забезпечення позову, оскільки такі заходи застосовуються не в залежності від визнання чи невизнання Відповідачем позовних вимог, а в залежності від наявності належних та допустимих доказів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, не можуть бути підставою для забезпечення позову доводи позивача про зловживання відповідачем процесуальними правами, ухилення останнього від виконання зобов'язань за спірним договором, оскільки на час звернення із заявою про забезпечення позову ці доводи не є достовірно встановленими фактами, вони потребують дослідження, перевірки та оцінки під час розгляду самої позовної заяви, а не заяви про забезпечення позову, оскільки є безпосереднім предметом позову.

Тому, не можна розглядати твердження заявника як безспірні та такі, що обґрунтовують необхідність забезпечення позову, зокрема в сумі, що заявлена до стягнення.

Крім цього, як зазначає ДП «Старокостянтинівський молочний завод», в прохальній частині позовної заяви до стягнення з ТОВ УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ вказані суми: 3% річних 6 151,70 грн., інфляційні збитки 12 662,08 грн., пеня 73 820,37 грн. та основна заборгованість 2 365 099,00 грн., проте у заяві про забезпечення позову заявник просить суд накласти арешт на 38 транспортних засобів та арешт на усі грошові кошти, що обліковуються на банківських рахунках у фінансових установах, без зазначення конкретної суми, зокрема, що заявлена до стягнення.

Крім цього, як вбачається із заяви ДП «Старокостянтинівський молочний завод», предметом позову є стягнення грошових коштів, а не витребування майна, в даному випадку відповідних транспортних засобів.

Належних та допустимих доказів в підтвердження того, що зазначені транспортні засоби перебувають у власності відповідача заявником також суду не надано.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в матеріалах заяви відсутні:

- будь-які докази ухилення Відповідача від виконання зобовязання до предявлення цієї заяви та відповідного позову до суду;

- докази того, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти та транспортні засоби, що належать Відповідачеві, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, у разі задоволення позову.

Саме лише посилання в заяві позивача про забезпечення позову на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Також суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. ОСОБА_1 практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", - право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до порушення провадження у справі.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (Рішення ЄСПЛ у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні ЄСПЛ у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи одстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та обєктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

ОСОБА_1 з абз. 1 ч. 6, ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

З урахуванням викладеного, оскільки відсутні підстави для забезпечення позову станом на час розгляду цієї заяви, суд відмовляє в задоволенні заяви № б/н від 19.04.2019 про забезпечення позову з покладенням судових витрат в цій частині на позивача.

Керуючись ст.ст. 137, 139, 140, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Дочірнього підприємства «Старокостянтинівський молочний завод» № б/н від 19.04.2019 (вх. № 08-11/69/19 від 23.04.2019) про забезпечення позову - відмовити.

Суддя К.В. Проскуряков