ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"15" квітня 2019 р. Справа № 924/1231/18

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Смаровоза М.В. при секретарі судового засідання Желіхівській О.О., розглянувши справу

за позовом регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області

до фізичної особи-підприємця Партики Людмили Василівни

про стягнення 799,1 грн. орендної плати, 161,99 грн. пені, 56,95 грн. штрафу

за участю представників:

позивача: Гоцанюк О.Р. - за довіреністю від 08.11.2018р.;

відповідача: не з'явився.

У судовому засіданні 15.04.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача 1018,04 грн. заборгованості, з яких 799,10 грн. орендної плати (за березень та квітень 2016р.), 161,99 грн. пені (за період з 04.04.2016р. по 29.04.2016р.), 56,95 грн. штрафу на підставі укладеного між сторонами договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна), що належить до державної власності № 1538 від 18.03.2014р.

В обґрунтування поданої позовної заяви, представник позивача відзначив, що відповідно до акту приймання-передавання орендоване майно повернуто балансоутримувачу 29.04.2016 р. Рішенням господарського суду Хмельницької області по справі № 924/49/16 від 16.04.2016р. вирішено стягнути з фізичної особи-підприємця Партики Л.В. на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області для зарахування до державного бюджету України 5256,83 грн. заборгованості по оренді, 1356,54 грн. пені та 744,19 грн. штрафу за період травень 2015 - лютий 2016 рр. На виконання вищевказаного рішення господарським судом Хмельницької області видано наказ про примусове виконання рішення №924/49/16 від 16.06.2016р. Як стверджує позивач на момент подання цієї позовної заяви виконавчий документ перебуває на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби.

Також, як зазначив позивач, відповідно до умов договору, а саме п. 5.3. орендар зобов'язувався своєчасно й у повному обсязі сплачувати орендну плату. Однак, орендар всупереч договірним умовам сплачував орендну плату несвоєчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість за березень та квітень 2016 року.

Крім того, як вказує позивач, орендна плата за базовий місяць оренди лютий 2014 року становила 458,29 грн. Пунктом 17 Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої Постановою КМУ №786 від 04.10.1995р. передбачено, що за оренду нерухомого майна державних підприємств, установ, організацій 70 відсотків орендної плати спрямовується до державного бюджету, а 30 відсотків державному підприємству, організації, на балансі яких перебуває це майно. Балансоутримувач орендованого майна по договору - Хмельницька філія концерну «Військторгсервіс», що є державним підприємством.

Разом з тим, позивач звертає увагу на те, що 29.04.2016р. орендоване майно було здано балансоутримувачу згідно акту прийому-передачі. При цьому, відповідно до умов договору, а саме п. 3.11. договору за квітень 2016р. орендна плата нараховується до дня повернення майна включно.

Також, позивачем відзначається, що після повернення майна за актом прийому-передачі, завдаток в сумі 321 грн., який було внесено 14.04.2014р. на виконання п. 5.2 договору оренди, було зараховано в рахунок орендної плати за останній місяць оренди, тобто - квітень 2016р., після чого заборгованість по орендній платі становить 799,10 грн.

3 метою досудового врегулювання господарського спору 15.06.2016р. відповідачеві було відправлено рекомендованим листом претензію про сплату заборгованості № 18-08-01696, яка станом на 14.06.2016р. становила 1329,81грн., а саме: заборгованість по орендній платі до державного бюджету за березень-квітень 2016 року в розмірі - 1120,10 грн., пеня в сумі 152,76 грн., штраф в сумі 56,95 грн. Однак, заборгованість відповідачем погашена не була.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд задовольнити позов.

Незважаючи на те, що відповідач повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи (ухвали у справі було надіслано за належною адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань), відзив на позов не подав, позовні вимоги не оспорив, повноважного представника для участі у судовому засіданні не направив, справу може бути розглянуто за наявними в ній матеріалами, враховуючи при цьому закінчення передбаченого законом строку розгляду справи та зміст положення ст. 202 ГПК України, яка передбачає випадки, у яких суд може розглядати справу за відсутності учасника справи.

Розглядом наявних матеріалів справи встановлено таке.

18.03.2014р. між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області (орендодавцем) та фізичною особою-підприємцем Партикою Людмилою Василівною (орендарем) укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна), що належить до державної власності № 1538 (далі договір), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування індивідуально визначене (нерухоме) майно - нежитлове приміщення (майно), загальною площею 84,1 кв.м., розміщене за адресою: вул. Ватутіна, 11, м. Хмельницький, 29000, в будівлі, що перебуває на балансі Хмельницької філії Концерну «Військторгсервіс» (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31.10.2013р. і становить за незалежною оцінкою 27089грн. (п. 1.1. договору).

Згідно із п. 2.1. договору орендар вступає у строкове платне користування майном у термін, указаний у договорі, але не раніше дати підписання сторонами цього договору та акта приймання-передавання майна.

Як передбачено п. 3.1. договору орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. № 786, із змінами та доповненнями, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - лютий 2014 року - 458,29грн.

Відповідно до п. 3.3. договору орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України.

Згідно із п. 3.6. договору орендна плата перераховується щомісяця, не пізніше 12 числа місяця, у співвідношенні: 70% - до державного на відповідний рахунок та 30% балансоутримувачу відповідно до розрахункового документу.

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення включаючи день оплати (п. 3.7.).

Як передбачено п. 3.8. договору у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10 % від заборгованості.

Відповідно до п. 3.9. договору надміру сплачена сума орендної плати, що надійшла до бюджету, підлягає в установленому порядку заліку в рахунок майбутніх платежів, а у разі неможливості та у зв'язку з припиненням орендних відносин - поверненню орендарю. Для забезпечення повернення зазначених коштів сторони керуються вимогами Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Державного казначейства України від 10 грудня 2002 року № 226 (у редакції наказу Державного казначейства України від 29 травня 2008 року № 181), зареєстрованого в Міністерстві України 25 грудня 2002 року за № 1000/7288, та постанови Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2011 року № 106 «Деякі питання ведення обліку податків і зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету» (зі змінами).

Згідно із п. 3.11. договору у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії оренди не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу.

Розділом 5 договору визначені обов'язки орендаря, де вказано, що орендар зобов'язується, зокрема: протягом місяця після підписання договору внести завдаток, передбачений п. 3.10. цього договору. Завдаток стягується до державного бюджету і балансоутримувачу у співвідношенні, визначеному у пункті 3.6 цього договору. Після закінчення основного строку договору оренди здійснюється перерахування орендної плати за останній місяць (останні місяці) з урахуванням внесеного орендарем завдатку. У разі порушення орендарем зобов'язання зі сплати орендної плати він має відшкодувати державному бюджету і балансоутримувачу збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір завдатку. Якщо, в разі дострокового припинення договору за згодою сторін, сума сплачених орендних платежів і завдатку перевищить передбачені договором платежі за період фактичної оренди, то це перевищення розглядається як зайва сума орендної плати; своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу.

Розділом 9 договору визначена відповідальність і вирішення спорів за договором, де в п. 9.1. вказано, що за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Цей договір укладено строком на 2 роки 11 місяців, що діє з 18 березня 2014 року по 17 лютого 2017 року включно (п. 10.1.).

Відповідно до п. 10.8. договору у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу.

У разі, якщо орендар затримав повернення майна, він несе ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження.

Згідно із п.10.9. договору майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання акта приймання-передавання. Обов'язок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна балансоутримувачу покладається на орендаря.

Як передбачено п. 10.10. договору якщо орендар не виконує обов'язку щодо повернення майна, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування майном за час прострочення.

Цей договір скріплений підписами та печатками обох сторін.

До договору доданий додаток №1 «Розрахунок плати за базовий місяць оренди державного нерухомого майна», де зазначено, що оренда плата за базовий місяць оренди нежитлового приміщення у місті Хмельницькому, по вулиці Ватутіна, 11, площею 84,1кв.м., вартість об'єкта станом на 31.10.2013р. якого 27089 грн., складає 458,29 грн.

18.03.2014р. між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області (орендодавцем) та фізичною особою-підприємцем Партикою Людмилою Василівною (орендарем) складено, скріплено підписами та печатками обох сторін акт приймання-передавання індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, про те, що відповідно до договору № 1538 оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 18.03.2014р. орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне окреме індивідуально визначене (нерухоме) майно - нежитлове приміщення, загальною площею 84,1 кв.м., розміщене за адресою: вулиця Ватутіна, 11, м. Хмельницький, 29000, в будівлі, що перебуває на балансі Хмельницької філії концерну «Військторгсервіс».

На підставі заяви фізичної особи-підприємця Партики Л.В. про припинення договору оренди № 1538 від 18.03.2014р. комісією було складено, скріплено підписами та затверджено начальником Хмельницької філії концерну «Військторгсервіс» 29.04.2016р. акт прийому-передачі індивідуально визначеного (нерухомого) майна в зв'язку із припиненням договору оренди № 1538 від 18.03.2014р., відповідно до якого Хмельницька філія концерну «Військторгсервіс» приймає нежитлове приміщення площею 84,1 кв.м., а фізична особа-підприємець Партика Л.В. його передає 29.04.2016р.

У претензії № 18-08-01696 від 15.06.2016р. регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області, адресованій фізичній особі-підприємцю Партиці Людмилі Василівні повідомлено про те, що станом на 14.06.2016р. загальна сума заборгованості до Державного бюджету України, крім сум задоволених рішенням господарського суду Хмельницької області від 14.04.2016р. по справі № 924/49/16 за період з травня 2015р. по лютий 2016р. , борг становить 4312,69 грн. Тому, пропонують протягом місяця з дня отримання цієї претензії сплатити заборгованість по орендній платі, пеню, штраф та надати регіональному відділенню копії платіжних доручень з відміткою обслуговуючого банку про перерахування орендної плати до Держаного бюджету України.

В матеріалах справи також наявні копії: Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 31.10.2014р.; Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 21.12.2018р.; Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 26.12.2018р.; Наказу Фонду державного майна № 270-р від 30.11.2018р.

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань позивач звернувся до суду із позовом.

Досліджуючи надані докази, оцінюючи їх в сукупності, судом береться до уваги таке.

Пунктом 3 ст.3, ст.627 Цивільного кодексу України закріплено принцип свободи договору, який передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Ст. 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Як передбачено ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст.174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Згідно із ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Як передбачено ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до ч. 6 ст. 283 ГК України до відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З огляду на положення ч. 1 ст. 283 ГК України, ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Як встановлено судом, 18.03.2014р. між регіональним відділенням Фонду державного майна України по Хмельницькій області (орендодавцем) та фізичною особою-підприємцем Партикою Людмилою Василівною (орендарем) укладено договір оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна), що належить до державної власності № 1538 (далі договір), відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування індивідуально визначене (нерухоме) майно - нежитлове приміщення (майно), загальною площею 84,1 кв.м., розміщене за адресою: вул. Ватутіна, 11, м. Хмельницький, 29000, в будівлі, що перебуває на балансі Хмельницької філії Концерну «Військторгсервіс» (балансоутримувач), вартість якого визначена згідно з висновком про вартість станом на 31.10.2013р. і становить за незалежною оцінкою 27089грн.

Також, умовами договору передбачено, що орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04.10.1995р. № 786, із змінами та доповненнями, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - лютий 2014 року - 458,29грн. (п. 3.1.).

Судом зауважується, що відповідно до п. 3.6. орендна плата перераховується щомісяця, не пізніше 12 числа місяця, у співвідношенні: 70% - до державного на відповідний рахунок та 30% балансоутримувачу відповідно до розрахункового документу.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі заяви фізичної особи-підприємця Партики Л.В. про припинення договору оренди № 1538 від 18.03.2014р. комісією було складено, скріплено підписами та затверджено начальником Хмельницької філії концерну «Військторгсервіс» 29.04.2016р. акт прийому-передачі індивідуально визначеного (нерухомого) майна в зв'язку із припиненням договору оренди № 1538 від 18.03.2014р., відповідно до якого Хмельницька філія концерну «Військторгсервіс» приймає нежитлове приміщення площею 84,1 кв.м., а фізична особа-підприємець Партика Л.В. його передає 29.04.2016р.

При цьому судом відзначається, що умовами договору передбачено, що у разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передавання включно. Закінчення строку дії оренди не звільняє орендаря від обов'язку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до державного бюджету та балансоутримувачу (п. 3.11).

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідач порушив свої зобов'язання за договором, оскільки всупереч договірним умовам сплачував орендну плату несвоєчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість за березень та квітень 2016 року.

Судом зауважується, що пунктами 10.8, 10.9. договору передбачено, що у разі припинення або розірвання цього договору майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу. Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання акта приймання-передавання.

При цьому, враховуючи норми законодавства та матеріали справи, а також те, що дію договору оренди № 1538 від 18.03.2014р. припинено на підставі акту прийому-передачі індивідуально визначеного (нерухомого) майна від 29.04.2016р., суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача 799,10 грн. орендної плати (за березень та квітень 2016р.), тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно із п. 2 ст. 218 Господарського Кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання.

Як передбачено ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Судом відзначається, що розділом 9 договору визначена відповідальність і вирішення спорів за договором, де зокрема вказано, що за невиконання або неналежне виконання зобов'язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України.

Орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення включаючи день оплати (п. 3.7.).

Як передбачено ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

При цьому, судом відзначається, що згідно із ч. 6 ст. 232 Господарського Кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Також, умовами договору визначено, що у разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 10 % від заборгованості (п. 3.8.).

Як вбачається з матеріалів справи, у претензії № 18-08-01696 від 15.06.2016р. регіональне відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області, адресованій фізичній особі-підприємцю Партиці Людмилі Василівні, пропонує протягом місяця з дня отримання цієї претензії сплатити заборгованість по орендній платі, пеню, штраф та надати регіональному відділенню копії платіжних доручень з відміткою обслуговуючого банку про перерахування орендної плати до Держаного бюджету України.

Беручи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти, зміст позовних вимог та положення договору оренди індивідуально визначеного (нерухомого) майна), що належить до державної власності № 1538 від 18.03.2014р., суд вважає правомірними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача існуючої станом на час подання позову та на час вирішення спору заборгованості у вигляді 799,10 грн. орендної плати, 161,99 грн. пені, 56,95 грн. штрафу, що виникла внаслідок того, що відповідач неналежно виконав свої зобов'язання, визначені умовами вищезазначеного договору, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідачем доказів на підтвердження добровільного погашення вказаної заборгованості не подано.

Судові витрати згідно відповідно до ст.129 ГПК України покладаються на відповідача.

Повний текст рішення (враховуючи зміст положень ст.233 ГПК України, а також перебування судді 22, 23 квітня 2019р. у відпустці; 2 та 3 травня 2019р. у відрядженні) остаточно складено у 9-ий робочий день після оголошення вступної та резолютивної частин рішення, тобто 07.05.2019р.

Керуючись ст.ст. 2, 20, 24, 73, 74, 129, 232, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Партики Людмили Василівни (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області (м. Хмельницький, вул. Соборна, 75, ідентифікаційний код 02898152) для зарахування до Державного бюджету України 799,1 грн. орендної плати, 161,99 грн. пені, 56,95 грн. штрафу.

Видати наказ.

Стягнути з фізичної особи-підприємця Партики Людмили Василівни (АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь регіонального відділення Фонду державного майна України по Хмельницькій області (м. Хмельницький, вул. Соборна, 75, ідентифікаційний код 02898152) 1762 грн. відшкодування судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України, з урахуванням пп. 17.5 Розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст рішення складено 07.05.2019р.

Суддя М.В. Смаровоз

Віддруков. 3 прим. (всім рек. з пов. про вруч.): 1 - до справи; 2 - позивачу (29013, м. Хмельницький, вул. Соборна, 75); 3 - відповідачу (АДРЕСА_1).