ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

07 травня 2019 року Справа № 915/241/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М. при секретарі судового засідання Ковальжи А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Акціонерного товариства "Миколаївобленерго", вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв, 54017 ()

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Електротехніка", вул. Новозаводська, 18, м. Миколаїв, 54028 ()

про стягнення коштів в розмірі 46 976, 74 грн.

Представники сторін у судове засідання не з`явились.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Миколаївської області звернулось Акціонерне товариство "Миколаївобленерго" з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Електротехніка" коштів в сумі 46 976, 74 грн., в тому числі: 44 766, 77 грн. - заборгованість по активній електроенергії; 2 039, 97 грн. - пені та 170, 00 грн. - 3 % річних.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 18.02.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті в судовому засіданні на 19.03.2019 року.

В судовому засіданні 19.03.2019 року судом постановлено ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, якою відкладено судовий розгляд справи на 10.04.2019 року у зв`язку з неповідомленням відповідача. Відповідачу направлено ухвалу про повідомлення від 19.03.2019 року.

У зв`язку з перебуванням судді Олейняш Е.М. у відпустці, розгляд справи № 915/241/19, призначений на 10.04.2018 року на 14 год. 00 хв., не відбувся.

Ухвалою господарського суду Миколаївської області від 02.05.2019 року призначено розгляд справи на 07.05.2019 року.

Сторони явку повноважних представників в судове засідання 07.05.2019 року не забезпечили.

Судом встановлено, що ухвали від 18.02.2019 року та 19.03.2019 року, надіслані на адресу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Електротехніка", вул. Новозаводська, 18, м. Миколаїв, 54028 повернуті до суду поштовою установою із відміткою пошти "за закінченням строку зберігання" (арк. 52-55, 63-65).

Відповідно до ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через п`ять календарних днів з дня надходження листа до об`єкта поштового зв`язку місця призначення із зазначенням причин невручення. Поштові відправлення повертаються об`єктом поштового зв`язку відправнику у разі, зокрема, закінчення встановленого строку зберігання.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

За приписами ч. 1 ст. 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

В Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема місцезнаходження юридичної особи (п. 10 ч. 2 ст. 9 вказаного Закону).

Ухвали направлялись на адресу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Електротехніка", вул. Новозаводська, 18, м. Миколаїв, 54028, вказану в позовній заяві та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Крім того, судом додатково вжито заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи телефонограмами за допомогою засобів зв`язків, зазначених у ЄДРЮОФОП (арк. 62, 74).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні 07.05.2019 року судом відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

ІІ. ЗАЯВИ ТА КЛОПОТАННЯ У СПРАВІ.

07.05.2019 року до господарського суду Миколаївської області від позивача надійшло клопотання (вх. № 7443/19), в якому позивач повідомляє, що станом на 06.05.2019 року заборгованість відповідачем сплачена в повному обсязі. Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, позивач просить суд закрити провадження у справі № 915/241/19 у зв`язку з відсутністю предмету спору та стягнути з відповідача судовий збір.

ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

1. Правова позиція позивача.

Позивач зазначає, що предметом спору є вимога про стягнення грошової заборгованості. Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов договору № 44/3423 від 20.02.2007 року про постачання електричної енергії, укладеного між сторонами, внаслідок чого позивачем заявлено до стягнення суму заборгованості за активну електроенергію, спожиту за період листопад-грудень 2018 року, та нараховано відповідачу штрафні санкції та 3 % річних відповідно до умов договору та вимог законодавства. Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 525, 526, 527, 714 ЦК України, ст. 232 ГК України, ст. 3 Закону України "Про відповідальність за неналежне виконання грошових зобов`язань" та умовами договору.

2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

Відповідачем ТзОВ "Завод "Електротехніка" письмового відзиву по суті спору суду не подано.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

ІV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

V. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

20.02.2007 року між Відкритим акціонерним товариством енергопостачальна компанія "Миколаївобленерго" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод "Електротехніка" (споживач) був укладений Договір про постачання електричної енергії № 44/3423 (арк. 11-22).

До договору між сторонами було укладено додаткові угоди від 11.12.2015 року та від 29.03.2018 року (арк.17, 20).

Відповідно до п. 9.4 Договору цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2007, а в частині розрахунків до повного їх завершення. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Доказів припинення дії договору, визнання недійсним суду не подано.

Договір та додаткові угоди підписані сторонами та скріплені печатками сторін.

Умовами договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до розділу 1 Договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 315 кВа, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Точка продажу електричної енергії по кожному об`єкту споживача визначається додатком № 8 "Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін".

Відповідно до п. 2.1 Договору під час виконання його умов, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов`язуються керуватися чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі - ПКЕЕ), затвердженими в установленому порядку.

Відповідно до п. 3.1.1 Договору постачальник має право отримувати від споживача плату за поставлену електричну енергію за роздрібними тарифами, розрахованими згідно з Умовами та правилами здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, та інші платежі, обумовлені цим договором.

Відповідно до п. 2.3.1, 2.3.3 Договору споживач зобов`язався виконувати умови цього Договору; оплачувати постачальнику вартість електричної енергії, а також здійснювати інші платежі згідно з умовами цього договору та додатків № 10 "Порядок розрахунків" та № 4 "Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії".

Відповідно до п. 1 Додатку № 4 (в редакції додаткової угоди від 29.03.2018 року) до договору сторони домовились, що споживач в останній календарний день місяця на 24.00 год. знімає покази засобів обліку і 1 числа місяця, наступного за розрахунковим, повідомляє про них постачальнику за допомогою інтернет-магазину комунальних послуг (далі-сервіс), що розміщені за адресою www.ukrbilling.com.

Відповідно до п. 4 Додатку № 4 (в редакції додаткової угоди від 29.03.2018 року) до договору споживач на підставі показів засобів обліку самостійно формує рахунок на оплату за спожиту електричну енергію, інші рахунки, «Акти про прийняття-передавання товарної продукції» за допомогою сервісу. У разі необхідності споживач може отримати у постачальника рахунки та інші документи у паперовому вигляді.

Відповідно до п. 1, 2 Додатку № 10 до договору розрахунковим вважається період з 01 числа місяця по 31 число цього місяця (або іншого останнього дня місяця) включно.

Покази розрахункових засобів обліку відповідно до переліку об`єктів споживача і точок комерційного обліку фіксуються споживачем на останній календарний день місяця та оформлюються "Актом про використану електричну енергію" по наведеному у додатку № 4 зразку у 2-х примірниках по одному для кожної сторони.

Споживач до 05 числа місяця до початку розрахункового періоду здійснює оплату на наступний розрахунковий період (попередню оплату) у сумі вартості 100% заявленого обсягу споживання електроенергії на поточний рахунок із спеціальним режимом використання.

Відповідно до абз. 3, 4 п. 2 Додатку № 10 в день надання "Акту про використану електричну енергію" постачальник надає споживачу рахунки за фактично спожиту активну електроенергію і фактичне перетікання реактивної електроенергії за розрахунковий період та рахунок на здійснення попередньої оплати.

Якщо фактичне споживання електричної енергії виявиться більшим ніж очікуване, різниця між сумою попередньої оплати та вартістю фактично спожитої електроенергії має бути сплачена протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунків за фактично використану у розрахунковому періоді електричну енергію.

1. Щодо стягнення основного боргу.

На підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що на виконання умов договору позивач за період листопад - грудень 2018 року відпустив відповідачу активну електричну енергію у кількості 19 244 кВТ/год. на загальну суму 50 091, 06 грн., що підтверджується Актами про використану електричну енергію за листопад 2018 року та грудень 2018 року (арк. 32, 36).

Для проведення оплати за надану електричну енергію позивачем було виставлено відповідачу рахунки № 44/3423/11/1 від 05.12.2018 року на суму 23 723, 23 грн. та № 44/3423/12/1 від 02.01.2019 року на суму 26 367, 83 грн. (арк. 33, 37). Всього на загальну суму 50 091, 06 грн.

Судом встановлено, що до відкриття провадження у даній справі відповідачем частково проведено оплату за отриману електричну енергію на загальну суму 5 324, 29 грн., що підтверджується довідкою позивача про розподіл заборгованості (арк. 23).

Отже, станом на день звернення до суду із даним позовом заборгованість відповідача перед позивачем за надану електричну енергію становила 44 766, 77 грн. (50 091, 06 грн. - 5 324, 29 грн.).

Після відкриття провадження у даній справі відповідачем повністю проведено оплату за отриману електричну енергію на загальну суму 44 766, 77 грн., що підтверджується:

- платіжним дорученням № @2PL562098 від 01.03.2019 року на суму 15 000 грн. (арк. 57);

- платіжним дорученням № @2PL651539 від 20.02.2019 року на суму 25 818, 70 грн. (арк. 57);

- платіжним дорученням № @2PL129376 від 28.03.2019 року на суму 5 000 грн. (з яких, як вказано в призначенні платежу, спрямовано на погашення заборгованості за активну електроенергію 3 948, 07 грн.) (арк. 73).

44 766, 77 грн. - 15 000 грн. - 25 818, 70 грн. - 3 948, 07 грн. = 0

Отже, станом на день розгляду справи відповідачем повністю погашено заборгованість за електричну енергію, спожиту в листопаді-грудні 2018 року, що також підтверджено позивачем у клопотанні (вх. № 7443/19 від 07.05.2019 року).

2. Щодо вимоги про стягнення трьох процентів річних.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене ст. 625 ЦК України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова Верховного Суду України від 23.01.2012 року по справі № 37/64).

Позивачем нараховано відповідачу 170, 00 грн. - 3 % річних за несвоєчасну оплату рахунків за період жовтень-листопад 2018 року. Нарахування 3 % річних здійснено за період з 01.11.2018 року по 01.01.2018 року.

Розрахунок суми 3 % річних у сумі 170, 00 грн. є арифметично правильним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, фактичним обставинам та матеріалам справи. Розгорнутий розрахунок трьох відсотків річних наявний в матеріалах справи (арк. 26).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та підставність нарахування 3 % річних у сумі 170, 00 грн.

При цьому, судом встановлено, що після відкриття провадження у даній справі відповідачем проведено оплату 3 % річних, що підтверджується меморіальним ордером № @2PL129390 від 28.03.2019 року (арк. 73).

3. Щодо вимоги про стягнення пені.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Стаття 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань врегульовано Законом України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань".

Відповідно до п. 4.2.1 Договору за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3 - 2.3.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком № 10 "Порядок розрахунків", споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, 3 % річних та індекс інфляції. Сума зазначених нарахувань вказується у окремих розрахункових документах.

Відповідно до п. 6 Додатку № 10 у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним договором платежів, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування за весь час прострочення:

- пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період, за який здійснюється нарахування;

- 3 % річних з простроченої суми.

Перевіривши розрахунок розміру пені, судом встановлено, що позивачем здійснено нарахування пені за прострочення виконання грошового зобов`язання за період жовтень-листопад 2018 року на суму 2 039, 97 грн. Нарахування пені здійснено позивачем за період з 01.11.2018 року по 01.12.2018 року. Розрахунок пені здійснено позивачем арифметично правильно відповідно до вимог чинного законодавства та умов договору. Нарахування здійснено позивачем, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Період нарахування визначено позивачем правильно. Детальний розрахунок пені наявний в матеріалах справи (арк. 25). Отже, нарахування пені в сумі 2 039, 97 грн. є обґрунтованим та підставним.

При цьому, судом встановлено, що після відкриття провадження у даній справі відповідачем проведено оплату пені, що підтверджується меморіальним ордером № @2PL129390 від 28.03.2019 року (арк. 73).

VІ. ВИСНОВКИ СУДУ.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Правовідносини між сторонами у даній справі регулюються договором про постачання електричної енергії. Договір в силу ст. 629 ЦК України є обов`язковим до виконання. Умовами договору встановлено чіткі строки проведення оплати за отриману електричну енергію. Відповідачем оплату за отриману електричну енергію проведено з порушенням строків та після відкриття провадження у даній справі. За порушення виконання грошового зобов`язання, а саме строків оплати за отриману електричну енергію, умовами договору передбачено нарахування пені, яку позивачем нараховано обґрунтовано, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Крім того, на підставі ст. 625 ЦК України позивачем також обґрунтовано нараховано три відсотки річних.

Як вказано вище, станом на 07.05.2019 року заборгованість, 3 % річних та пеня відповідачем сплачена в повному обсязі, що підтверджується документально, у зв`язку з чим позивачем подано клопотання (вх. № 7443/19) про закриття провадження у справі № 915/241/19 у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Враховуючи, що відповідачем в повному обсязі проведено оплату заборгованості, яка є предметом спору, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття провадження у справі № 915/241/19 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

VІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

В зв`язку тим, що спір виник в результаті неправильних дій відповідача, що призвело до необхідності позивачу звертатися з позовом до суду та здійснювати додаткові витрати на сплату судового збору, суд, відповідно до свого права, передбаченого ч. 9 ст. 129 ГПК України, покладає на відповідача відшкодування позивачу судового збору.

Відповідно до ч. 5 ст. 231 ГПК України ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Керуючись ст. 129, 231, 233-235, 254-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі № 915/241/19 за позовом Акціонерного товариства "Миколаївобленерго" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Електротехніка" про стягнення грошових коштів в сумі 46 976, 74 грн. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

2. Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Електротехніка", вул. Новозаводська, 18, м. Миколаїв, 54028 () на користь позивача Акціонерного товариства "Миколаївобленерго", вул. Громадянська, 40, м. Миколаїв, 54017 () 1 921, 00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна грн.) витрат по сплаті судового збору.

3. Роз`яснити учасникам справи, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (ч. 3 ст. 231 ГПК України).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повний текст ухвали складено та підписано 11.05.2019 року.

Суддя Е.М. Олейняш