ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2019 р., м. Київ Справа№ 910/5106/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Мартюк А.І.

Буравльова С.І.

за участю секретаря судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Литвин П.В.,

від відповідача: Халимон С.В.,

розглянув апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Київенерго" та Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.01.2019р., м. Київ (повний текст складено 31.01.2019р.) у справі №910/5106/18 (суддя Ващенко Т.М.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Публічного акціонерного товариства "Київенерго"

про стягнення 395266,00 грн.

1. Зміст заяви та пояснення по суті

1.1. 17.09.2018р. Відповідачем подано до суду клопотання про залучення до участі у справі правонаступника Відповідача та заміну ПАТ "Київенерго" його правонаступником - Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго".

В даному клопотанні Позивач просить поновити пропущений строк для подачі клопотання про заміну сторони у справі правонаступником та поновити строк для подачі доказів, копії яких додаються до цього клопотання.

1.2. Вказане клопотання обґрунтоване тим, що Відповідачем на підставі рішення Київської місткої ради від 20.06.2017р. у зв'язку із припиненням угоди від 27.09.2011р. повернуто майно до комунальної власності територіальної громади м. Києва, що належить до енергетичного комплексу міста Києва. Вказане майно на підставі розпорядження Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017р. №1693 та наказу Департаменту комунальної власності м. Києва від 01.08.2018р. №370 закріплено на праві господарського відання за КП "Київтеплоенерго".

Також Позивач зазначає, що у зв'язку з тим, що Відповідачем повернуто майно до комунальної власності територіальної громади м. Києва 31.07.2018р., тобто після призначення даної справи до розгляду по суті, а наказ Департаменту комунальної власності м. Києва №370 від 01.08.2018р., який підтверджує закріплення майна за КП "Київтеплоенерго", отримано лише 13.08.2018р., існують обставини, які унеможливили подання клопотання про заміну сторони правонаступником та доказів в межах строку, визначеного судом.

2. Обставини, встановлені місцевим та апеляційним судом

2.1. 27.09.2001р. між АЕК "Київенерго" (енергопостачальник), яка змінила найменування на Відповідача та Київською міською державною адміністрацією укладено угоду щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва.

Згідно з п.1.1. угоди, в редакції додаткової угоди від 30.04.2007р., за цією угодою з метою реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва, вирішення питань підвищення надійності енергопостачання споживачів м. Києва, проведення єдиної тарифної та технічної політики, забезпечення стабільних надходжень до бюджету, відновлення, реконструкції та ефективного використання основних фондів, створення нових потужностей та впорядкування існуючих у місті систем енергопостачання, створення єдиного технологічного циклу та системи розрахунків за спожиті енергоносії, забезпечення соціальної захищеності та гарантованої зайнятості працівників енергетичного комплексу адміністрація передає енергопостачальнику, а енергопостачальник приймає майно, що відноситься до комунальної власності територіальної громади міста Києва, перелік якого наведено у додатку 1, додатку 2 та додатку 3 до цієї угоди, у володіння та користування з обмеженням правомочності розпорядження щодо майна за згодою власника, відповідно до умов цієї угоди та вимог чинного законодавства.

2.2. 20.06.2017р. Київською міською радою прийнято рішення №439/2661 "Про припинення угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001р., укладеної з Київською міською адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", яким вирішено продовжити дію угоди до 26.04.2018р. включно, та внести відповідні зміни до угоди згідно з додатком 1 до цього рішення; припинити дію угоди з 27.04.2018р. Відповідна додаткова угода до угоди підписана сторонами 19.12.2017р.

2.3. Відповідно до п.4 рішення №439/2661 від 20.06.2017р. Виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації) доручено визначити комунальне підприємство та закріпити за ним на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, повернуте із володіння та користування Відповідачем після припинення угоди.

2.4. Відповідно до п.5 розпорядження Київської міської державної адміністрації №1693 від 27.12.2017р. "Про деякі питання припинення угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001р., укладеної з Київською міською адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго" визначено комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" підприємством, за яким буде закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що буде повернуто з володіння та користування Відповідачем після припинення угоди.

2.5. 24.04.2018р. Київською міською радою прийнято рішення №517/4581, відповідно до якого продовжено дію угоди до 31.07.2018р. в частині користування майном ТЕЦ-5, ТЕЦ-6, електроенергетичним майном, необхідним для передачі та постачання електричної енергії, майном сміттєспалювального заводу, розташованого на вул. Колекторній, 44 (Завод "Енергія"), що є комунальною власністю територіальної громади міста Києва та відповідно до угоди перебуває у володінні та користування Відповідача, в частині іншого майна дію угоди продовжено до 30.04.2018р. Відповідна додаткова угода до угоди підписана сторонами 26.04.2018р.

2.6. Згідно наказу Департаменту комунальної власності м. Києва №224 від 04.05.2018р. "Про закріплення основних засобів за комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" закріплено за комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" на праві господарського відання з дня, наступного за днем підписання акта приймання-передавання основних засобів комунальної власності територіальної громади міста Києва, які передаються виконавчому органу Київради (Київської міської державної адміністрації) з володіння та користування Відповідача у зв'язку з припиненням угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001р., укладеної з Київською міською адміністрацією та АЕК "Київенерго", що на момент передачі обліковуються за СВП "Київські теплові мережі" ПАТ "Київенерго", основні засоби згідно додатком 3.

2.7. Згідно наказу Департаменту комунальної власності м. Києва №370 від 01.08.2018р. внесено зміни до наказу №224 від 04.05.2018р. та доповнено наступним.

Відповідно до актів приймання-передачі основних засобів комунальної власності територіальної громади м. Києва, які передаються виконавчому органу Київської міської ради (Київській міській державній адміністрації) з володіння та користування Відповідача у зв'язку з припиненням угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001р., укладеної між Київською міською державною адміністрацією та АЕК "Київенерго", що на момент передачі обліковуються за СВП "КТЕЦ" ПАТ "Київенерго" від 31.07.2018р., майно повернуто з володіння та користування Відповідача.

2.8. 11.09.2018р. Київською міською радою прийнято рішення №1364/5428 «Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 23 травня 2018 року №834/4898 «Про питання заборгованості перед ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», згідно з пп.1.1 п.1 якого боргові зобов'язання з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання, що виникли у Відповідача в результаті його власної господарської діяльності, перед Позивачем та залишаються непогашеними за час користування та володіння Відповідачем майном комунальної власності територіальної громади міста Києва з вироблення теплової енергії відповідно до угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001р. не підлягають прийняттю КП "Київтеплоенерго" та відповідно до комунальної власності територіальної громади міста Києва, за винятком, якщо буде досягнуто домовленість про передачу від Відповідача до КП "Київтеплоенерго" джерел для погашення такої заборгованості.

Відповідно до п/п.1.2 п.1 якого КП "Київтеплоенерго" не є правонаступником штрафних санкцій та будь-яких додаткових нарахувань, нарахованих на боргові зобов'язання Відповідача перед Позивачем, зазначених у пп.1.1 п.1 цього рішення.

3. Зміст ухвали місцевого суду

3.1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2019р. відмовлено в задоволенні заяви Відповідача про заміну сторони правонаступником у справі №910/5106/18.

3.2. Ухвала мотивована тим, що у даному випадку відсутні підстави для здійснення заміни сторони у даній справі, а саме ПАТ "Київенерго" на Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго", оскільки КП "Київтеплоенерго" стало правонаступником Відповідача лише в частині зобов'язань з оплати спожитого останнім природного газу, тобто в частині основного боргу, з дати затвердження мирової угоди, якою не було передбачено передання КП "Київтеплоенерго" боргу зі штрафних санкцій, інфляційних, 3% річних.

Також, місцевий суд зазначив, що положення ч.3 ст.22 Закону України "Про теплопостачання" в частині їх поширення на суб'єктів господарювання, яким надано в користування (оренду, концесію, управління тощо) цілісний майновий комплекс (індивідуально визначене майно) з вироблення теплової енергії, кінцевий власник яких є відмінним від кінцевого власника суб'єкта господарювання, який раніше використовував зазначене майно (володів або користувався ним) суперечить положенням ч.4 ст.13, ч.1, 4 ст.41, ч.2 ст.61 Конституції України та не підлягають застосуванню до даного спору.

За вказаних обставин, місцевий суд дійшов висновку, що ч.4 ст.13, ч.1, 4 ст.41, ч.2 ст.61 Конституції України виключать можливості заміни боржника (Відповідача) на КП "Київтеплоенерго" за зобов'язаннями Відповідача перед Позивачем за відсутності волі КП "Київтеплоенерго" та факту передачі йому кореспондуючих такому зобов'язанню прав вимоги до споживачів, а відтак відсутні передбачені ст.52 Господарського процесуального кодексу України умови для визначення КП "Київтеплоенерго" правонаступником Відповідача за борговими зобов'язаннями.

4. Вимоги та обґрунтування апеляційної скарги

4.1. Не погодившись з прийнятою ухвалою, Відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.01.2019р. у справі №910/5106/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання Відповідача про заміну Відповідача правонаступником КП "Київтеплоенерго".

4.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до ст.52 Господарського процесуального кодексу України до правонаступника переходять всі права та обов'язки, якими наділений праводатель та належали останньому в момент правонаступництва. Тому в порядку правонаступництва відбувається заміна особи у зобов'язальних відносинах без зміни складу як основного зобов'язання, так і нерозривно пов'язаних з ним похідних зобов'язань.

Відповідач зазначає, що ст.22 Закону України «Про теплопостачання» не містить інших обов'язкових умов щодо набуття боргових зобов'язань з оплати спожитих енергоносіїв, окрім факту отримання у користування майна з вироблення теплової енергії.

Відповідач стверджує, що виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності. Водночас у цивільному законодавстві відсутні обмеження за видом та складом зобов'язань щодо заміни боржника у зобов'язанні. При цьому, стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань не є заходами відповідальності, визначеної законом чи договором, а є способами захисту порушеного майнового права Позивача. з огляду на вказане, правовідносини між сторонами не підпадають під дію ст.61 Конституції України.

На думку Відповідача, факт правонаступництва у даній справі підтверджується також мировою угодою, укладеною між Позивачем, Відповідачем та КП "Київтеплоенерго" та затвердженою ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018р. у справі №910/7807/18.

4.3. Не погодившись з прийнятою ухвалою, Позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.01.2019р. у справі №910/5106/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити клопотання Відповідача про заміну Відповідача правонаступником КП "Київтеплоенерго".

4.4. Апеляційна скарга мотивована тим, що Закон України «Про теплопостачання», як єдину підставу для правонаступництва КП "Київтеплоенерго" за борговими зобов'язаннями з оплати спожитих енергоносіїв, що виникли у Відповідача, визначає факт надання КП "Київтеплоенерго" в користування майна з вироблення теплової енергії. Водночас факт надання КП "Київтеплоенерго" в користування майна з вироблення теплової енергії, яке раніше використовував Відповідач є таким, що встановлений на підставі належних доказів та не заперечується сторонами.

На думку Позивача, боргове зобов'язання у розумінні ст.22 Закону України «Про теплопостачання» є грошовим зобов'язанням та включає в себе як основне так і додаткові нарахування, оскільки неустойка, інфляційні нарахування та проценти річних входять до складу боргового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання.

5. Заперечення на апеляційну скаргу

5.1. 20.03.2019р. КП "Київтеплоенерго" подано до суду заперечення на апеляційні скарги Позивача та Відповідача, які апеляційним судом не приймаються, оскільки КП "Київтеплоенерго" не є учасником даного судового процесу.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

6.1. 11.02.2019р. Відповідач звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу місцевого суду від 24.01.2019р. у справі №910/5106/18.

6.2. 12.02.2019р. Позивач звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу місцевого суду від 24.01.2019р. у справі №910/5106/18.

6.3. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2019р. відкрито апеляційне провадження у справі №910/5106/18, розгляд апеляційної скарги призначено на 21.03.2019р.

6.4. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2019р. відкрито апеляційне провадження у справі №910/5106/18, розгляд апеляційної скарги призначено на 21.03.2019р. У судовому засіданні 21.03.2019р. була оголошена перерва до 02.04.2019р.

6.5. Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/809/19 від 01.04.2019 р. у зв`язку з перебуванням судді Пашкіної С.А. у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2019р. апеляційну скаргу у справі №910/5106/18 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Власов Ю.Л., судді: Буравльов С.І., Мартюк А.І.

6.6. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2019р. справу №910/5106/18 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду. У судовому засіданні 02.04.2019р. оголошено перерву до 25.04.2019р.

7. Застосоване законодавство

7.1. Відповідно до ст.52 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

7.2. Згідно з ст.104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов'язки переходять до правонаступників.

7.3. Відповідно до ч.3 ст.22 Закону України "Про теплопостачання" у разі якщо суб'єкту господарювання надано в користування (оренду, концесію, управління тощо) цілісний майновий комплекс (індивідуально визначене майно) з вироблення теплової енергії, такий суб'єкт стає правонаступником за борговими зобов'язаннями з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання, що виникли у суб'єкта господарювання, який раніше використовував зазначене майно (володів або користувався ним).

8. Позиція апеляційного суду

8.1. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційні скарги Позивача і Відповідача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

8.2. За загальним правовим регулюванням у разі передачі майна з володіння і користування однієї особи до іншої правонаступництва прав та обов'язків, пов'язаних з користування цим майно, не відбувається.

Проте норма ч.3 ст.22 Закону України "Про теплопостачання" містить виключення з загального правила, та встановлює, що у разі якщо суб'єкту господарювання надано в користування цілісний майновий комплекс з вироблення теплової енергії, такий суб'єкт стає правонаступником за борговими зобов'язаннями з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання, що виникли у суб'єкта господарювання, який раніше використовував зазначене майно.

Вказаною нормою передбачено правонаступництво в чітко визначеному обсязі, а саме, за борговими зобов'язаннями з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання.

Тобто, переходу в порядку правонаступництва підлягають невиконані вчасно зобов'язання з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання.

Як вбачається з матеріалів справи предметом спору у даній справі є невиконані вчасно Відповідачем зобов'язання зі сплати Позивачу пені, 3% річних та інфляційних втрат, які виникли у Відповідача внаслідок невиконання своїх договірних зобов'язань за договорами купівлі-продажу природного газу.

Вказані спірні зобов'язання є окремими зобов'язаннями та не входять до складу (обсягів) зобов'язань з оплати спожитих енергоносіїв та послуг з їх транспортування і постачання.

За вказаних обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що норми ст.22 Закону України "Про теплопостачання" не передбачають правонаступництва за борговими зобов'язаннями з оплати пені, 3% річних та інфляційних втрат.

8.3. Судом встановлено, що цілісний майновий комплекс був повернутий власнику (територіальній громаді м. Києва, яку представляє Київська міська рада) попереднім користувачем (Відповідачем) у зв'язку з припиненням дії угоди, на підставі якої попередній користувач володів та користувався комплексом. В подальшому комплекс був переданий власником у володіння та користування іншому суб'єкту господарювання - КП "Київтеплоенерго". Тобто мають місце обставини, за яких кінцевими власниками юридичних осіб - попереднього та наступного користувачів цілісного майнового комплексу є різні особи.

У випадку передачі комплексу з вироблення теплової енергії від одного користувача до іншого (за умови, що кінцевим власником користувачів є різні особи) відбувається перехід зобов'язань до нового суб'єкта, а відтак і зміна особи кінцевого учасника (власника).

За таких обставин здійснення правонаступництва на підставі ч.3 ст.22 Закону України "Про теплопостачання" буде мати своїм наслідком покладення тягаря сплати боргів іншої особи - попереднього користувача цілісного майнового комплексу на нового користувача, який не може нести відповідальність за неефективне використання об'єктів теплопостачання конкретним суб'єктом господарювання - попереднім користувачем комплексу, який відповідно до ст.42 Господарського кодексу України здійснює господарську діяльність самостійно, ініціативно, систематично та на власний ризик з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.12.2018р. №910/5082/18.

Також покладення ст.22 Закону України "Про теплопостачання" обов'язку суб'єкта господарювання приватної форми власності на орган місцевого самоврядування (в т.ч. через створювані ним комунальні підприємства) сплатити боргові зобов'язання (в тому числі похідні зобов'язання у вигляді відповідальності за неналежне виконання основного зобов'язання) без передачі кореспондуючого цьому борговому зобов'язанню права вимоги до споживачів теплової енергії призводить до покращення майнового стану (збагачення) попереднього користувача за рахунок нового.

Тобто, у разі здійснення правонаступництва на підставі ч.3 ст.22 Закону України "Про теплопостачання" з попереднього користувача цілісного майнового комплексу на нового, кінцевими власниками яких є різні особи, на нового користувача та особу, яка здійснює управління таким суб'єктом, буде покладений надмірний тягар відповідальності за борги іншої особи.

8.4. Відповідно до ч.4 ст.13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до ч.1, 4 ст.41 Конституції кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведені положення поширюються на всіх суб'єктів права власності, в тому числі на органи місцевого самоврядування (створювані ними комунальні підприємства).

Правова сутність ст.13, 41 Конституції України полягає у проголошенні рівних можливостей володіння, користування і розпорядження власністю та гарантіях держави щодо забезпечення захисту цих прав.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що поширення положень ч.3 ст.22 Закону України "Про теплопостачання" до даних правовідносин буде мати наслідком протиправне позбавлення органу місцевого самоврядування (в т.ч. через створювані ним комунальні підприємства) права розпорядження своєю власністю, та містить ознаки дискримінаційного підходу в частині визначення юридичної поведінки сторін господарських правовідносин з порушенням принципу рівності та пропорційності, а отже суперечить справедливому застосуванню норми права як елементу верховенства права.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 20.12.2018р. №910/5082/18.

8.5. Вирішуючи питання процесуального правонаступництва відповідно до ст.52 Господарського процесуального кодексу України суд зобов'язаний керуватися доказами, які беззаперечно підтверджують факт настання матеріального правонаступництва за конкретним предметом спору та відносно конкретного учасника у відносинах, щодо яких виник спір.

Судом встановлено, що спір у даній справі виник у зв'язку з неналежним виконанням Відповідачем договору постачання природного газу, укладеного між Позивачем та Відповідачем, в частині своєчасної оплати за поставлений природний газ.

Предметом спору у даній справі є виключно стягнення з Відповідача додаткових нарахувань за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання: пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Пеня є одним із видів цивільної відповідальності, яку учасник господарських відносин несе у разі невиконання або неналежного виконання ним господарського зобов'язання. Інфляційні нарахування та три відсотки річних є видом цивільної відповідальності за порушення грошового зобов'язання та є способом захисту майнового права та інтересу кредитора.

Відповідно до ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно з ст.218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання зобов'язання чи порушення правил здійснення діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення правопорушення.

За загальним правилом покладення обов'язку боржника на третю особу є можливим лише за волею такої особи або в результаті універсального правонаступництва (переходу прав та обов'язків).

У випадку повернення цілісного майнового комплексу по виробленню теплової енергії з користування Відповідача власнику, яким у цьому випадку є орган місцевого самоврядування (КП "Київтеплоенерго") в особі створеного нею комунального підприємства, якому передано таке майно, такий власник позбавлений права відмовитися від експлуатації такого об'єкту, що свідчить про відсутність волевиявлення власника чи нового користувача комплексу на прийняття боргів попереднього власника.

При цьому, Відповідач, звертаючись до суду із заявою про заміну сторони правонаступником в порядку ст.52 Господарського процесуального кодексу України не надав ні доказів в підтвердження того, що Третя особа 1 фактично стала правонаступником за кожною із заявлених позовних вимог у цій справі (штрафних санкцій та додаткових нарахувань) і в конкретних сумах, ні доказів того, що ці боргові зобов'язання були визнані новим користувачем та обліковувались у його бухгалтерському обліку відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

8.6. Апеляційний суд відхиляє аргументи Відповідача, що факт правонаступництва у даній справі підтверджується мировою угодою, укладеною між Позивачем, Відповідачем та Третьою особою 1 та затвердженою ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.10.2018р. у справі №910/7807/18.

Як вбачається з ухвали Господарського суду міста Києва від 10.10.2018р. у справі №910/7807/18, п.1.1. мирової угоди сторони визнають та погодили, що неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних, нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов'язаннями станом на дату підписання мирової угоди і тих, що будуть нараховані відповідно до умов договорів за борговими зобов'язаннями не є предметом врегулювання цієї мирової угоди, а питання їх стягнення підлягає вирішенню у судовому порядку в рамках окремого судового спору/судових спорів. При цьому, сторони домовились, що наявність підстав для стягнення з Третьої особи 1 таких нарахувань буде визначатися за результатами розгляду судами спорів за відповідними вимогами Позивача.

Тобто у затвердженій мировій угоді сторони дійшли згоди що неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не є предметом мирової угоди, а спори щодо таких вимог Позивача можуть бути розглянуті у судовому порядку, що і є предметом спору у даній справі.

8.7. Крім того, судом також встановлено, що Київська міська рада прийняла рішення від 23.05.2018р. №834/4898 «Про питання заборгованості перед ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», зі змінами внесеними рішенням від 11.09.2018р. №1364/5428, в частині, що Третя особа 1 не є правонаступником штрафних санкцій та будь-яких додаткових нарахувань, що нараховані на боргові зобов'язання Відповідача.

9. Висновки апеляційного суду

9.1. За вказаних обставин, апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду про відсутність підстав для визнання КП "Київтеплоенерго" правонаступником боргових зобов'язань Відповідача відповідно до ч.3 ст.22 Закону України "Про теплопостачання" та правильно відмовив у задоволенні заяви Відповідача про заміну його правонаступником.

9.2. На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування ухвали місцевого суду згідно з ст.280 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Київенерго" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.01.2019р. у справі №910/5106/18 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.01.2019р. у справі №910/5106/18 залишити без задоволення.

3. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.01.2019р. у справі №910/5106/18 залишити без змін.

4. Судові витрати за розгляд апеляційних скарг покласти на Публічне акціонерне товариство "Київенерго" та Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287, ст.288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 06.05.2019р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді А.І. Мартюк

С.І. Буравльов