ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" квітня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/236/19

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.А. Липі

за участю представників:

Від позивача: не з`явився;

Від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом: фізичної особи-підприємця Лук`яна Михайла Федоровича / АДРЕСА_1 , /

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНАЛЕКС" / 65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 115, оф. 418/

про стягнення коштів у розмірі 84 130,11 грн.

ВСТАНОВИВ:

04.02.2019 року фізична особа-підприємець Лук`ян Михайло Федорович звернувся до господарського суду Одеської області з позовною заявою (вх. № 252/19) до товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНАЛЕКС" про стягнення коштів у розмірі 84 130,11 грн., з яких: 71 436,93 грн. - основна заборгованість, 12693,18 грн. - пеня за договором поставки товару № 10387 від 30.03.2016 року та судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки товару № 10387 від 30.03.2016 року.

Позов пред`явлено на підставі ст.ст. 11, 509, 525-526, 625 ЦК України, ст.ст. 174, 193 ГК України.

Разом із пред`явленим позовом до суду не надано жодних заяв та клопотань, що потребують розгляду без виклику сторін.

Ухвалою суду від 07.02.2019 року залишено без руху позовну заяву фізичної особи-підприємця Лук`яна Михайла Федоровича та надано позивачу строк на усунення недоліків.

18.02.2019 року через канцелярію до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків /вх. № 2-748/19/ на виконання ухвали суду від 07.02.2019 року.

Ухвалою суду від 19.02.2019р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання для розгляду справи по суті з повідомленням сторін призначено на "07" березня 2019 р. о 12:30 год.

Розпорядженням керівника апарату суду №108 від 22.02.2019року, у зв`язку з перебуванням судді Петренко Н.Д.. з 20.02.2019р. на тривалому лікарняному (відпустка у зв`язку з вагітністю та пологами), з метою дотримання строків, призначено повторний автоматичний розподіл вищезазначеної справи №916/236/19

Протоколом повторного автоматичного розподілу судової справи між суддями, справу №916/236/19 передано на розгляд судді Літвінову С.В.

Ухвалою суду від прийнято справу №916/236/19 до провадження судді Літвінова С.В., вирішено розгляд справи почати спочатку та призначити розгляд справи по суті на "25" березня 2019 р. о 10:15.

У зв`язку з тим, що Господарським судом Одеської області 25.03.2019р. у судовому засіданні оголошено протокольну ухвалу про перерву, про що було відображено в протоколі судового засідання, суд ухвалою суду від 26.03.2019р. повідомив товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНАЛЕКС" про дату та час судового засідання.

Позивач 01.04.2019р. звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності та позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судові засідання не з`являвся, про місце, дату та час судових засідань повідомлявся судом за юридичною адресою відповідно але, судова кореспонденція повернута поштою на адресу суду із позначкою „за закінченням терміну зберігання". Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ч.7 ст.120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за можливості сповістити їх з допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України.

У судовому засіданні 15.04.2019р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

« 30» березня 2016 року між ФОП Лук`яном М.Ф. та ТОВ «ЮНАЛЕКС» був укладений договір поставки товару № 10387 (надалі по тексту Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник передає у власність Покупця Товар (надалі по тексту Товар), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар на умовах Договору.

На виконання вищевказаного договору ФОП Лук`ян М.Ф. 05.07.2018 поставив товар на суму 50 069 грн. 16 коп., що підтверджується накладною №35432, 16.07.2018 поставив товар на суму 14 146 грн. 26 коп., що підтверджується накладною №37475 та 28.08.2018 поставив товар на суму 21 367 грн. 77 коп., що підтверджується накладною №46442.

Отже, загальна вартість поставленої продукції в період з 05.07.2018 по 28.08.2018р. становить 85 583 грн. 19 коп.

Відповідно до п.3.2. Договору Покупець зобов`язується провести оплату поставленого Постачальником товару протягом не більше 20 календарних днів з дати постачання товару за кожну окрему партію, тобто товар повинен був бути оплачений до 25.07.2018 в сумі 50 069 грн. 16 коп., до 05.08.2018 в сумі 14 146 грн. 26 коп. та до 17.09.2018 в сумі 21 367 грн. 77 коп.

Як зазначає позивач, 17.09.2018 ТОВ "ЮНАЛЕКС" здійснило оплату в розмірі 14 146 гри. 26 коп., що підтверджується звітом про дебетові та кредитові операції.

Станом на 30.01.2019 розмір простроченої заборгованості становить 71 436 грн. 93 коп.

Таким чином, заборгованість ТОВ «ЮНАЛЕКС» перед ФОП Лук`яном М.Ф. за Договором поставки № 10387 складає 71436,93 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення оплати товару в розмірі 12693,18грн.

Враховуючи, що відповідач Своїми діями порушив права та законні інтереси ТОВ «ЮНАЛЕКС», позивач звернувся до суду з позовною заявою, згідно якої просить суд стягнути з відповідача 84 130,11 грн., з яких: 71 436,93 грн. - основна заборгованість, 12693,18 грн. - пеня за договором поставки товару № 10387 від 30.03.2016 року та 1921грн. - судового збору.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема: припинення правовідношення.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Він може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ст.ст.202, 205 Цивільного кодексу України).

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За правилами ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст.530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст.627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Аналогічні положення містяться в ч.ч.1,7 ст.193 ГК України, в яких визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом; не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з частиною першою статті 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини другої статті 712 Цивільного кодексу України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частина перша статті 692 Цивільного кодексу України).

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У відповідності до ч.1 ст.510 ЦК України визначено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським Кодексом України.

Так, судом встановлено наявність заборгованості відповідача з поставлений товар у розмірі 71436,93 грн., у зв`язку з чим позовна вимога позивача підлягає судом задоволенню повністю.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 12693,18грн. - пені.

Згідно з ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

За правилами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до приписів ст.1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Відповідно до п.6.2. Договору у випадку несвоєчасної оплати одержаного товару Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день затримки, суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 24% від простроченої суми.

В зв`язку з порушенням відповідачем умов договору щодо розрахунків, відповідачу позивачем нарахована пеня в розмірі 12693,18грн.

Наданий позивачем розрахунок пені, на думку суду, здійснений належним чином, тому судом пеня у розмірі 21878,20грн. підлягає задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи приписи законодавства, встановлення судом заборгованості відповідача та несвоєчасне погашення заборгованості, заявлені позивачем позовні вимоги підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Станом на день розгляду справи, відповідач борг не сплатив, документів спростовуючих позовні вимоги не надав.

Згідно з ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ч.1 ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідачем у справі доказів щодо сплати боргу, пені до суду не надано.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов фізичної особи-підприємця Лук`яна Михайла Федоровича ( АДРЕСА_3 , ) до товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНАЛЕКС" (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 115, оф. 418) - задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "ЮНАЛЕКС" ( 65003, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 115, оф. 418, ) на користь фізичної особи-підприємця Лук`яна Михайла Федоровича ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) суму основної заборгованості в розмірі 71436 (сімдесят одна тисяча чотириста тридцять шість) грн. 93 коп., пеню в розмір 12693 (дванадцять тисяч шістсот дев`яносто три ) грн. 18 коп. та судовий збір в сумі 1 921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одна)грн..

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 10 травня 2019 р. у зв`язку з перебуванням судді С.В. Літвінова на лікарняному з 22.04.2019 року по 03.05.2019 року та з 06.05.2019 року по 08.05.2019 року у відпустці.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов