ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2019 року Справа № 923/18/18

Господарський суд Херсонської області у складі судді Остапенко Т.А., при секретарі судового засідання Фінаровій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1, ідентифікаційний код: НОМЕР_1

до ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_2, ідентифікаційний код: НОМЕР_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Адамант», місцезнаходження: м. Херсон, Острівське шосе, 2-б, ідентифікаційний код: 38480671

про визнання договору купівлі-продажу корпоративних прав недійсним

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1

від відповідача - не прибув

від третьої особи - не прибув

10.01.2018 ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Херсонської області із позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу 1/6 частки у статутному капіталі ТОВ «ФК «Адамант» від 11.01.2017 року, укладеного між ОСОБА_1 і ОСОБА_2, на підставі ст. ст. 16, 202, 203, 207, ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Справа на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2018 року розподілена судді Задорожній Н.О. Ухвалою від 22.01.2018 року судом відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 05.03.2018 р. продовжено строк підготовчого провадження, а судове засідання призначене на іншу дату. В підготовчому засіданні 27.03.2018 р. оголошено перерву до 29.03.2018 р., в якому на підставі ухвали суду призначена почеркознавча експертиза, провадження у справі № 923/18/18 зупинене до надання висновків судово-експертною установою.

Ухвалою від 12.04.2018 р. поновлено провадження у справі, призначене судове засідання для вирішення клопотання експерта про надання документів, необхідних для проведення експертизи та вирішення питання щодо здійснення попередньої оплати вартості експертизи. В судовому засіданні 04.05.2018 р. оголошено перерву до 07.05.2018 р., в якому клопотання старшого судового експерта Херсонського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз задоволено, направлено до Херсонського відділення Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз витребувані клопотанням від 06.04.2018 № 18-296 додаткові матеріали та матеріали справи № 923/18/18, провадження у справі зупинене на період одержання висновку судового експерта.

Ухвалою від 30.08.2018 р. провадження по справі поновлено, продовжено строк проведення підготовчого провадження, призначене підготовче засідання на 13.11.2018 р.

У підготовчому провадженні до матеріалів справи долучено заперечення (пояснення) третьої особи на позовну заяву, у яких останній просив відмовити у задоволенні позову, висновок судової почеркознавчої експертизи від 05.07.2018 за № 18-296, проведеної Херсонським відділенням Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз на підставі ухвали Господарського суду Херсонської області від 29.03.2018.

Ухвалою від 13.11.2018 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Розпорядженням керівника апарату суду № 451 від 23.11.2018 року, у зв'язку із звільненням судді Задорожної Н.О. у відставку, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи № 923/18/18.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2018 року справа розподілена судді Остапенко Т.А.

Ухвалою від 27.11.2018, справа прийнята суддею Остапенко Т.А. до свого провадження. На підставі абз. 2 ч. 14 ст. 32 ГПК України, ухвалено повторно провести підготовче провадження. Цією ж ухвалою вирішено питання про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Адамант» та запропоновано учасникам подати заяви по суті справи.

Ухвалами від 30.01.2019, 21.02.2019, 05.03.2019, 21.03.2019 відкладено підготовче засідання в зв'язку з неявкою учасників справи, продовженням строку для подачі доказів, витребуванням доказів. Ухвалою від 21.02.2019, на 30 днів продовжено строк проведення підготовчого провадження.

У підготовчому провадженні суду надано:

- копія листа звернення позивача про направлення договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «ФК «Адамант», разом із фіскальним чеком;

- пояснення відповідача щодо позовних вимог, у яких наголошено на необґрунтованості позовних вимог;

- копію висновку експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Красюка І.П. за результатами судово-почеркознавчої експертизи від 14.12.2018 року № 22834-22836/18-32, проведеної на підставі ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 12.10.2018 у справі № 766/19782/18.

Ухвалою від 03.04.2019 р. закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті.

Справу по суті розглянуто в судовому засіданні 17.04.2019 р., в якому проголошено вступну та резолютивну частини рішення, повідомлено про дату підготовки повного судового рішення, роз'яснено процедуру оскарження рішення.

Суд зазначає, що справу розглянуто поза строками, встановленими ч. 3 ст. 177, ч. 1 ст. 195 ГПК України, що обумовлено відпусткою судді з 17.12.2018 до 14.01.2019, її тимчасовою непрацездатністю з 16.01.2019 по 25.01.2019, відрядженням з 28.01.2019 по 30.01.2019, та, зокрема неявкою в судові засідання учасників справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 02.09.2010, «Смірнова проти України» від 08.1.2005, «Матіка проти Румунії» від 02.11.2006, «Літоселітіс проти Греції» від 05.02.2004 та інші).

З аналізу практики ЄСПЛ щодо тлумачення положення "розумний строк" вбачається що строк який можна визначити розумним не може бути однаковим для всіх справ і було би неприродно встановлювати один строк у конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку яка залежить від певних критеріїв вироблених практикою ЄСПЛ складність справи поведінка заявника поведінка державних органів значущість питання для заявника.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

За змістом ст. 114 ГПК України, суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій, строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

В судових засіданнях позивач підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позові, з посиланням на положення ст.202, ч.ч. 3, 5 ст. 203, ст. 207, ч. 1 ст. 215 ЦК України. Зазначив про переоформлення його корпоративних прав засновника ТОВ «ФК Адамант» на Відповідача на підставі оспорюваного правочину. Також, Позивач наполягав на відсутності наміру укладати правочин на невигідних для нього умовах, оспорюваний договір він не підписував, кошти від продажу частки не отримував. Стверджує, що підпис, який проставлений від його імені на примірнику договору, отриманому ним від Відповідача, йому не належить.

Відповідач явку свого представника в жодне судове засідання не забезпечив. Ухвали, що надсилалися за адресою місця реєстрації відповідача повернулися до суду без вручення, із відміткою на конверті про те, що «адресат за зазначеною адресою не проживає».

Відповідно до ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Днем вручення судового рішення, згідно п.п. 4,5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, зокрема, є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, справу розглянуто за відсутності відповідача, якого належним чином повідомлено про судові засідання. Відповідачем подано суду письмові пояснення із викладенням заперечень проти позову, які залучені судом до матеріалів справи як відзив. Зокрема, відповідач повідомив про укладення з позивачем оспорюваного правочину та заперечив передачу примірнику договору у відповідь на звернення позивача.

В поясненнях щодо предмету спору та судових засіданнях третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ «ФК «Адамант» зазначила про безпідставність позовних вимог та недоведеність обставин, якими вони обґрунтовані.

З'ясувавши обставини справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи, суд

в с т а н о в и в:

Відповідно до п. 1.6. Статуту ТОВ «ФК «Адамант», затвердженому рішенням Установчих зборів засновників товариства, оформлених протоколом №1 від 28.12.2012 р., одним із засновників товариства є Позивач - ОСОБА_1 (а.с. 11-16).

За п.п. 6.2., 6.3., 6.4. Статуту, статутний капітал товариства становить 3000000 грн. та утворюється за рахунок грошових коштів. Вклади учасників передаються в статутний капітал товариства у вигляді грошових коштів. Частка Позивача у статутному капіталі дорівнює 1000000 грн., що складає 1/3 частину.

Згідно із п.п.6.7., 6.8. Статуту товариства, учасник товариства може за згодою решти учасників відступити свою частку (її частину) одному чи кільком учасникам цього ж товариства або третім особам. Учасники товариства користуються переважним правом придбання частки (її частини) учасника, який її відступив, пропорційно їх часткам у статутному капіталі товариства або в іншому погодженому ними розмірі. При передачі частки (її частини) третій особі відбувається одночасний перехід до неї всіх прав та обов'язків, що належали учаснику , який відступив її повністю або частково.

Станом на 04.01.2017 р. до переліку засновників ТОВ «ФК «Адамант» включено: ОСОБА_4, розмір внеску до статутного фонду 1000000 грн.; ОСОБА_1 розмір внеску до статутного фонду 1000000 грн.; ОСОБА_5 розмір внеску до статутного фонду 1000000 грн. (а.с. 18-20).

11.01.2017 р. між ОСОБА_1 (Позивач) та ОСОБА_2 (Відповідач) укладено договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ФК «Адамант», за умовами якого передано 1/6 частину у статутному капіталі товариства, що еквівалентно 500000 грн., за договірною ціною 1000 грн. Оплата вартості частки здійснюється Покупцем до підписання договору. Сторони домовились, що підписуючи цей договір, вони підтверджують факт отримання продавцем від покупця грошової суми в розмірі 1000 грн. та майнових претензій одна до одної не мають. Після підписання договору, продавець втрачає усі права та обов'язки по відношенню до товариства, що були передбачувані відчужуваною часткою, а покупець стає учасником товариства з відповідними правами та обов'язками. Перехід права власності на частку сторони пов'язують із укладенням договору, а корпоративних прав учасника товариства із державною реєстрацією змін до установчих документів юридичної особи (а.с. 31-33).

13.01.2017 р. здійснено державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи - змінено склад засновників, інформацію про них. Також, внесено зміни до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах - змінено керівника.

Станом на 14.01.2017 р. до переліку засновників ТОВ «ФК «Адамант» включено: ОСОБА_4, розмір внеску до статутного фонду 1500000 грн.; ОСОБА_2, розмір внеску до статутного фонду 1500000 грн. Керівником товариства зазначено ОСОБА_6 (а.с. 21-30).

Як вбачається із матеріалів справи, в проваджені слідчого відділу Херсонського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області знаходиться кримінальне провадження № 0000106, розпочате за заявою службових осіб ТОВ «Фінансова компанія «Адамант» (код ЕДРПОУ 38480671) про те, що невстановлена особа у січні 2017 року знаходячись у м. Херсоні внесла завідомо неправдиві відомості до офіційних документів ТОВ ФК «Адамант», які в подальшому подала для проведення державної реєстрації до відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Херсонської міської ради.

Ухвалою від 12.10.2018 р. слідчим суддею Херсонського міського суду Херсонської області Гонтар Д.О. призначено по кримінальному провадженню № 0000106 від 22.08.2018 р. почеркознавчу експертизу. Зокрема, на вирішення та розгляд експерта поставлене питання: «Чи належать підписи виконані у документах ТОВ «ФК «Адамант» вилучені у відділі державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Херсонської міської ради громадянину ОСОБА_1, а саме: В Договорі купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Адамант» від 11.01.2017року в рядку «капіталі ТОВ ФК Адамант_ОСОБА_1» В Договорі купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Адамант» від 11.01.2017року в рядку «ПРОДАВЕЦЬ: ОСОБА_1.» В Договорі купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Адамант» від 11.01.2017року в рядку «ПРОДАВЕЦЬ: ОСОБА_1.».

У висновку експерта від 14.12.2018 р. №22834-22836/18-3 щодо цього питання зазначено: «Підписи від імені гр. ОСОБА_1 у документах ТОВ «ФК «Адамант» вилучені у відділі державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Херсонської міської ради, а саме: в Договорі купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Адамант» від 11.01.2017року в рядку «капіталі ТОВ ФК Адамант_ОСОБА_1» В Договорі купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Адамант» від 11.01.2017року в рядку «ПРОДАВЕЦЬ: ОСОБА_1.» В Договорі купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Адамант» від 11.01.2017року в рядку «ПРОДАВЕЦЬ: ОСОБА_1 виконано гр. ОСОБА_1».

Станом на 14.01.2019 р. до переліку засновників ТОВ «ФК «Адамант» включено: ОСОБА_7, розмір внеску до статутного фонду 1500000 грн.; ОСОБА_8, розмір внеску до статутного фонду 1500000 грн. Керівником товариства зазначено ОСОБА_6.

Предметом цього спору є визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ФК «Адамант» від 11.01.2017 р. на підставі ч. ч. 3, 5 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України, у зв'язку із відсутністю вільного волевиявлення одного із учасників та спрямування на реальне настання правових наслідків, що обумовлені цим договором.

Відповідно до статті 167 Господарського кодексу України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Згідно із ч. 2 ст. 147 ЦК України та ч. 2 ст. 53 Закону України «Про господарські товариства», відчуження учасником товариства з обмеженою відповідальністю своєї частки (її частини) третім особам допускається, якщо інше не встановлено статутом товариства.

Статут ТОВ «ФК «Адамант» в редакції від 28.12.2012 р. не містить заборони відступлення частки третім особам.

Учасники ТОВ «ФК «Адамант» користуються переважним правом купівлі частки (її частини) учасника пропорційно до розмірів своїх часток або в іншому погодженому між ними розмірі, що передбачено Статутом товариства та ч.3 ст. 147 ЦК України, ч. 3 ст. 53 Закону України «Про господарські товариства».

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності на частку в статутному капіталі ТОВ у третьої особи виникає з моменту укладення договору, якщо інше не встановлено домовленістю сторін (стаття 363 ЦК України). Набуття права власності на частку в статутному капіталі надає третій особі право на вступ до ТОВ.

У даному випадку таким правочином є договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ФК «Адамант», укладений 11.01.2017 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Згідно зі статтею 16 ЦК України, визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього Кодексу.

Так, відповідно до частини першої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частини друга, третя статті 215 ЦК України).

При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист саме порушеного цивільного права. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правомірність правочину презюмується, а тому обов'язок доведення наявності обставин, з якими закон пов'язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Згідно із ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд зазначає, що позивачем не доведено наявність підстав, передбачених ч. 3, 5 ст. 203, ч.1 ст.215 ЦК України для визнання недійсним правочину.

Так, обґрунтовуючи вимогу про визнання недійсним оспорюваного правочину, позивач послався на відсутність наміру на його укладення та не підписання договору, на підставі якого проведено державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи: включено до складу засновників ТОВ «ФК «Адамант» Відповідача.

Позивачем надано суду примірник оспорюваного договору, який ним отриманий від Відповідача. За висновком експерта №18-296 від 05.07.2018 р. судової почеркознавчої експертизи за матеріалами господарської справи №923/18/18 підпис від імені ОСОБА_1 в оригіналі договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ФК «Адамант» від 11.01.2017 р. у розділі «підписи сторін» у графі «продавець» виконано не ОСОБА_1, а іншою особою (а.с. 118-128).

Однак, докази, надані Позивачем, не підтверджують отримання примірника оспорюваного договору, переданого на експертизу, саме від Відповідача, оскільки, за відсутності опису вкладення, не можливо встановити вміст конверта, який надісланий Відповідачем Позивачеві (а.с. 159-160).

Таким чином, враховуючи заперечення Відповідача щодо передачі Позивачеві цього договору та не надання Позивачем належних доказів на підтвердження цієї обставини, у суду відсутні підстави вважати, що наданий на експертизу примірник договору є достовірним, а тому висновок експерта, як доказ не підписання оспорюваного договору саме Позивачем, судом відхиляється.

Окрім цього, результати експертизи від 14.12.2018 р. №22834-22836/18-3, проведеної в межах кримінального провадження № 0000106, свідчать про підписання позивачем договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ФК «Адамант» від 11.01.2017 р., екземпляр якого вилучений у відділі державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Херсонської міської ради.

Що стосується посилань Позивача щодо відсутності отримання коштів та невигідності умов оспорюваного договору, суд зазначає таке.

Принцип свободи договору встановлено статтею 627 ЦК України, відповідно до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорі про продаж частки сторони мають право встановити будь-яку ціну так само, як і строк розрахунку за неї, що не суперечить ст.ст. 691, 692 ЦК України.

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в частині другій статті 18 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів». Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу. Зазначена правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 08.06.2016 р. у справі №6-330цс16.

Тобто, умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони, по-перше, порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, завдають шкоди стороні.

Суд зазначає, що обов'язок доведення зазначених обставин покладається на позивача. Однак, жодних доказів на їх підтвердження останнім не надано.

Згідно із ч. 4 ст. 238 ГПК України, змістом п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та ін. проти України» щодо тлумачення належного обґрунтування рішення, інші доводи, заперечення, аргументи сторін судом до уваги не беруться, як явно необґрунтовані та такі, що не відносяться до предмету спору.

Таким чином, Позивачем, у спосіб передбачений процесуальним законом, не доведено як порушення його права, внаслідок укладення оспорюваного договору, так і наявність підстав, передбачених ч. 3, 5 ст. 203, ст. 215 ЦК України, для визнання недійсним договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі ТОВ «ФК «Адамант» від 11.01.2017 р. Отже, відсутні підстави для задоволення позову.

Також, суд зазначає, що обраний позивачем спосіб захисту не забезпечує відновлення права за захистом якого Позивач звернувся до суду, оскільки Відповідачем відчужено частку у статутному капіталі товариства іншим особам, що підтверджено інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо складу засновників ТОВ «ФК «Адамант» станом на 14.01.2019 р.

Внаслідок відмови у задоволенні позову, судовий збір, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на Позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 237, 238, 240, п.п. 17.5 п. 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

1. Відмовити повністю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу 1/6 частки у статутному капіталі ТОВ «ФК «Адамант» від 11.01.2017 року.

2. Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Херсонської області (підпункт 17.5 пункту 1 Розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України).

Дата складення повного рішення 26.04.2019 року

Суддя Т.А. Остапенко