ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" травня 2019 р. м. Київ Справа№ 910/8435/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Скрипки І.М.

суддів: Михальської Ю.Б.

Тищенко А.І.

при секретарі судового засідання Вайнер Є.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2018 (повний текст підписано 21.12.2018)

у справі №910/8435/18 (суддя Усатенко І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 36572,02 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2018 Товариство з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 36 572,02 грн. збитків.

Позов обґрунтований тим, що позивачем при здійсненні перевезень залізничним транспортом було виявлено пошкодження вагонів, що належать йому на праві власності (оренди). З огляду на вказану обставину позивач вважає, що збитки, які він поніс, усуваючи пошкодження (здійснюючи ремонту), підлягають відшкодуванню йому відповідачем у повному обсязі у розмірі 36572,02 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.12.2018 у справі №910/8435/18 позов задоволено.

Стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лемтранс" 36 572,02 грн. збитків та 1 762,00 грн. судового збору.

Задовольняючи позов, місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості належного позивачу майна (вагонів), завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів, та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому, відповідачем в свою чергу не доведено суду належними та допустимими доказами, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталось не з вини відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач 18.01.2019 звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі:

- таке поняття, як «вантаж на своїх осях», використовується лише для нарахування залізницею власнику вагонів тарифного збору за перевезення в порожньому стані власних або орендованих вагонів, а відтак, такі вагони не є вантажем та, відповідно, не має підстав для застосування терміну «вантаж на своїх осях» з метою відшкодування збитків на підставі ст. 110 Статуту залізниць України за нібито незабезпечення залізницею збереженості майна позивача, так як власний порожній вагон не є вантажем;

- судом не прийнято до уваги, що в ході виявлення працівниками структурного підрозділу «Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ - Вузол» регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Укрзалізниця» у грудні 2017 - січні 2018 на станції Богуславський розобладнаних вагонів №№56023914, 56040728, 62052162, 62966411, 62966585, 60357043 (відсутні головна та магістральна частини повітророзподільника) був зафіксований факт крадіжки, а не пошкодження, як зазначає позивач;

- розобладнання вагонів власності позивача сталося внаслідок крадіжки гальмівного обладнання сторонніми особами, проте з боку позивача не було здійснено жодних заходів щодо співпраці з правоохоронними органами;

- висновки суду про необхідність покладення відповідальності за завдання матеріальної шкоди позивачу на залізницю суперечать фактичним обставинам справи та вказують на застосування судом положень ст.ст. 1166 та 1187 ЦК України, які не мають застосовуватись до спірних правовідносин. Так, судом першої інстанції залишено поза увагою те, що спірні пошкодження вагонів були виявлені саме відповідачем під час виконання укладеного з позивачем договору на технічне обслуговування з відчепленням порожніх вагонів №ПР/В-18129/НЮдч від 01.02.2018, за умовами якого не передбачено відшкодування відповідачем позивачу вартості проведення ремонту вагонів;

- судом необґрунтовано зобов`язано відповідача відшкодувати позивачу збитки, завдані, нібито, внаслідок пошкодження вагонів (хоча фактично встановлений факт крадіжки), оскільки обґрунтованість таких витрат не підтверджена належними доказами у справі (комерційними актами чи актами загальної форми) та суперечить нормами матеріального права.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Заперечуючи проти доводів відповідача, викладених в апеляційній скарзі, представник позивача просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з посиланням на те, що правова оцінка, яку суд першої інстанції дав обставинам справи, не суперечить вимогам матеріального та процесуального права, і прийняте рішення судом першої інстанції відповідає нормам чинного законодавства.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача 29.01.2019 передано на розгляд судді Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Тищенко А.І., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.02.2019 у справі №910/8435/18 відкрито апеляційне провадження, вирішено розгляд справи здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" здійснювало перевезення пустих вагонів до місця завантаження, згідно залізничних накладних: № 35984426 в період з 11.01.2018 по 16.01.2018 зі станції Бурштин (Льв) до станції Богуславський (Придн), дозвіл на використання вагона №56023914 - № 200 від 08.01.2018; № 35934454 в період з 07.01.2018 по 12.01.2018 зі станції Бурштин (Льв) до станції Богуславський (Придн), дозвіл на використання вагона № 56040728 - № 136/ДД від 05.01.2018; № 35854751 в період з 02.01.2018 по 07.01.2018 зі станції Бурштин (Льв) до станції Богуславський (Придн), дозвіл на використання вагона № 62052162 - №11063/ДД від 31.12.2017; № 53645230 в період з 31.12.2017 по 02.01.2018 зі станції Роя (ДОН) до станції Богуславський (Придн), в тому числі вагон №62966411; № 35854769 в період з 02.01.2018 по 07.01.2018 зі станції Бурштин (Льв) до станції Богуславський (Придн), дозвіл на використання вагона №62966585 - № 11063/ДД від 31.12.2017; № 53728895 в період з 07.01.2018 по 09.01.2018 зі станції Маріуполь-Сортувальний (ДОН) до станції Миколаївка-Донецька (Придн), в тому числі вагон № 60357043.

По прибуттю вагону № 56023914 на станцію призначення Богуславський (Придн) 16.01.2018 було встановлено розукомплектування ручного гальма, вказана обставина підтверджується повідомленням № 308 від 16.01.2018 (форма ВУ-23М, затверджена Наказом Укрзалізниці від 01.04.2011 № 114-Ц). Крім того, згідно повідомлення № 6809 від 08.02.2018 вагон був прийнятий на ремонт (форма ВУ-36М). Згідно дефектної відомості (форма ВУ-22) у вагоні відсутня коротка тяга, авторегулятор. Начальником експлуатаційного вагонного депо Нижньодніпровськ-Вузол затверджено калькуляцію № 421 на технічне обслуговування та відчеплення вагону № 56023914.

По прибуттю вагону № 56040728 на станцію призначення Богуславський (Придн) 12.01.2018 було встановлено розукомплектування ручного гальма, вказана обставина підтверджується повідомленням № 231 від 12.01.2018 (форма ВУ-23М, затверджена Наказом Укрзалізниці від 01.04.2011 № 114-Ц). Крім того, згідно повідомлення № 6809 від 08.02.2018 вагон був прийнятий на ремонт (форма ВУ-36М). Згідно дефектної відомості (форма ВУ-22) у вагоні відсутня магістральна частина повітророзподільника. Начальником експлуатаційного вагонного депо Нижньодніпровськ-Вузол затверджено калькуляцію № 428 на технічне обслуговування та відчеплення вагону №56040728.

По прибуттю вагону № 62052162 на станцію призначення Богуславський (Придн) 07.01.2018 було встановлено розукомплектування ручного стояночного гальма, вказана обставина підтверджується повідомленням № 166 від 07.01.2018 (форма ВУ-23М, затверджена Наказом Укрзалізниці від 01.04.2011 № 114-Ц). Крім того, згідно повідомлення № 6809 від 08.02.2018 вагон був прийнятий на ремонт (форма ВУ-36М). Згідно дефектної відомості (форма ВУ-22) у вагоні відсутня головна частина повітророзподільника. Начальником експлуатаційного вагонного депо Нижньодніпровськ-Вузол затверджено калькуляцію № 427 на технічне обслуговування та відчеплення вагону № 62052162.

По прибуттю вагону № 62966411 на станцію призначення Богуславський (Придн) 02.01.2018 було встановлено розукомплектування ручного стояночного гальма, вказана обставина підтверджується повідомленням № 74 від 02.01.2018 (форма ВУ-23М, затверджена Наказом Укрзалізниці від 01.04.2011 № 114-Ц). Крім того, згідно повідомлення № 6802 від 06.02.2018 вагон був прийнятий на ремонт (форма ВУ-36М). Згідно дефектної відомості (форма ВУ-22) у вагоні відсутня головна частина повітророзподільника. Начальником експлуатаційного вагонного депо Нижньодніпровськ-Вузол затверджено калькуляцію № 358 на технічне обслуговування та відчеплення вагону № 62966411.

По прибуттю вагону № 62966585 на станцію призначення Богуславський (Придн) 07.01.2018 було встановлено розукомплектування ручного стояночного гальма, вказана обставина підтверджується повідомленням № 167 від 07.01.2018 (форма ВУ-23М, затверджена Наказом Укрзалізниці від 01.04.2011 № 114-Ц). Крім того, згідно повідомлення № 6809 від 08.02.2018 вагон був прийнятий на ремонт (форма ВУ-36М). Згідно дефектної відомості (форма ВУ-22) у вагоні відсутня головна частина повітророзподільника. Начальником експлуатаційного вагонного депо Нижньодніпровськ-Вузол затверджено калькуляцію № 426 на технічне обслуговування та відчеплення вагону № 62966585.

По прибуттю вагону № 60357043 на станцію призначення Миколаївка-Донецька (Придн) 09.01.2018 було встановлено розукомплектування ручного гальма, вказана обставина підтверджується повідомленням № 6425 від 09.01.2018 (форма ВУ-23М, затверджена Наказом Укрзалізниці від 01.04.2011 № 114-Ц). Крім того, згідно повідомлення № 1961 від 07.02.2018 вагон був прийнятий на ремонт (форма ВУ-36М). Згідно дефектної відомості (форма ВУ-22) у вагоні відсутня головна частина повітророзподільника, магістральна частина повітророзподільника, затяжка гальмівного циліндра. Начальником експлуатаційного вагонного депо Нижньодніпровськ-Вузол затверджено калькуляцію № 575 на технічне обслуговування та відчеплення вагону № 60357043.

У всіх вищезазначених вагонах була необхідність у здійсненні ремонту (технічного обслуговуванні) ТОВ-2 (код 04).

Комерційні акти по даним випадкам не складались, оскільки відповідно до інформації з перевізного документа вагони були порожні.

З метою подальшого використання вагонів №№ 56023914, 56040728, 62052162, 62966411, 62966585, 60357043 у господарській діяльності позивача, останнім було придбано у Товариства з обмеженою відповідальністю "АВ металл групп" за договором поставки № 410/11 від 17.06.2011 болти 12*50 ГОСТ 7798:2008 пр у кількості 16 шт (0,96 кг) на загальну суму 28,80 грн. та гайки М12 ГОСТ 5915:2008 у кількості 0,42 кг на загальну суму 11,71 грн. На оплату деталей було виставлено рахунки на оплату № 500050181 від 16.06.2017 на загальну суму 203324,76 грн.; № 500102091 від 06.11.2017 на загальну суму 152431,66 грн. Вартість деталей була оплачена позивачем на рахунок постачальника, що підтверджується платіжним дорученням № 111393 від 04.12.2017 на суму 152431,56 грн. та платіжним дорученням № 554 від 19.06.2017 на суму 203324,76 грн.

Також на підставі договору поставки № 710/16 від 01.11.2016, укладеного між ТОВ "Лемтранс" та ТОВ "Попаснянський вагоноремонтний завод" позивачем було придбано головну частину 270.023-1 у кількості 4 штуки на загальну суму 20692,16 грн. та затяжку горизонтальних важелів кр532.40.100-0сб у кількості 1 штука на загальну суму 1380,00 грн., та магістральні частини 483.010.-01 у кількості 2 штуки на загальну суму 11258,08 грн. Вартість головної частини, магістральної частини рами, балки, п`ятника за договором № 710/16 від 01.11.2016 була оплачена позивачем, що підтверджується платіжним дорученням № 1140 від 19.02.2018 на загальну суму 2424112,44 грн.

Крім того, згідно договору поставки № 558/14 від 11.12.2014. укладеного між ТОВ "Лемтранс" та ТОВ "Фірма "ЛІК-РТІ" та специфікації, позивачем було придбано прокладку 270.326 ТУУ 600152135.047-97 у кількості 2 штуки на загальну суму 29,88 грн. та прокладку (00032-НУ) 270.399.2 ТУУ 600152135.047-97 у кількості 2 штуки на загальну суму 26,16 грн. На підставі рахунку № 50 від 17.01.2018 на суму 256973,40 грн. вартість вищезазначених деталей була оплачена, що підтверджується платіжним дорученням № 778 від 05.02.2018 на суму 256973,40 грн.

Згідно акту від 28.02.2018 використання запасних частин, наданих ТОВ "Лемтранс" для технічного обслуговування полу вагонів власності і оренди ТОВ "Лемтранс" згідно договору № ПР/В-18129/НЮдч від 01.02.2018 для ремонту вагонів №№ 56023914, 56040728, 62052162, 62966411, 62966585, 60357043 було використано затяжка горизонтальних важелів у кількості 1 штука, головна частина повітророзподільника у кількості 4 штуки, магістральна частина повітророзподільника у кількості 2 штуки, прокладки 270.326 у кількості 2 штуки, прокладки 270.399.2 у кількості 2 штуки, болти М12 у кількості 0,36 кг, шпилька М12 у кількості 16 штук, гайка М12 у кількості 0,42 кг.

Місцевим судом встановлено, що згідно наданих до матеріалів справи доказів вартість використаних для ремонту вагонів деталей, що були передані ремонтній організації саме позивачем, становить 33426,79 грн.

Виконання робіт щодо встановлення придбаних деталей на розкомплектовані вагони було здійснено у структурному підрозділі "Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" на підставі договору № ПР/В-18129/НБдч від 01.02.2018, що підтверджується складеними калькуляціями, дефектними відомостями, повідомленнями за формою ВУ-36М, повідомленнями за формою ВУ-23М.

Відповідно до Актів виконаних робіт № 144 від 01.02.2018 та акту № 145 від 01.02.2018 в структурному підрозділі "Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" було виконано роботи, а саме:

- технічне обслуговування з відчепленням вагона № 56023914 - 434,73 грн.;

- технічне обслуговування з відчепленням вагона № 56040728 - 423,76 грн.;

- технічне обслуговування з відчепленням вагона № 62052162 - 423,76 грн.;

- технічне обслуговування з відчепленням вагона № 62966585 - 423,76 грн.;

- технічне обслуговування з відчепленням вагона № 62966411 - 423,76 грн.;.

технічне обслуговування з відчепленням вагона № 60357043 - 491,26 грн.

Загальна вартість виконаних по вищевказаним вагонам робіт становить 2621,03 грн. без ПДВ та 3145,23 грн. з урахуванням ПДВ.

Кошти за надані послуги були сплачені на підставі рахунків № 144 від 28.02.2018 на загальну суму 6796,21 грн., № 145 від 28.02.2018 на загальну суму 7889,51 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 2466 від 28.03.2018 на суму 6796,21 грн., № 2465 від 28.03.2018 на суму 7889,51 грн.

Обґрунтовуючи позов, позивач зазначає, що у зв`язку з незабезпеченням збереженості при перевезенні майна ТОВ "Лемтранс", а саме вагонів №№56023914, 56040728, 62052162, 62966411, 62966585, 60357043, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу суму збитків, понесених останнім в результаті заміни розукомплектованих деталей на суму 36572,02 грн. (33426,79 грн. - вартість деталей + 3145,23 грн. - вартість виконаних робіт).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

За змістом ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у вказаній справі становить менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з урахуванням обставин вказаної господарської справи, а також з огляду на відсутність клопотань учасників справи про розгляд справи з викликом осіб, виклик сторін (учасників справи) колегією суддів не здійснювався.

Згідно з частиною першою статті 270 ГПК України в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій Главі.

У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

У відповідності до ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому колегія суддів зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін (рішення Суду у справі Трофимчук проти України no.4241/03 від 28.10.2010).

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскарженого рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Питання, пов`язані з перевезенням вантажів, в тому числі залізничним транспортом, регулюються статтями 908-928 ЦК України, статтями 306-315 ГК України.

Відповідно до ст. 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч. 1 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За приписами ч. 3 ст. 909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Статтею 307 ГК України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно з ст. 5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Статтею 6 Статуту залізниць України визначено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів, і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи-одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Отже, накладна в розумінні Статуту залізниць є договором перевезення вантажу.

Згідно з п 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138) та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №863/5084 (далі - Правила оформлення перевізних документів), на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (ЕЦП). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Тобто накладна як договір перевезення вантажу оформлюється на кожне відправлення як вантажу, так і порожніх власних вагонів.

Відповідно до п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №861/5082, договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній.

Як слідує зі змісту вищезгаданих залізничних накладних №№35984426, 35934454, 35854751, 53645230, 35854769, 53728895 у графі 55 кожної з них міститься відмітка про накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці - прийомоздавачем, яким підтверджується правильність внесених до накладної відомостей.

Отже, сторонами у встановлений законом спосіб укладено договори перевезення вантажу щодо спірних вагонів.

Згідно з п. 1.5 Правил оформлення перевізних документів, перевезення власних (орендованих) вагонів у завантаженому та порожньому стані оформлюються перевізними документами, в яких у графі 20 «Найменування вантажу» відправником зазначається: «Порожній власний (орендований) вагон. З-під ... (найменування вантажу). Власник (орендар) (найменування власника, оператора, орендаря). Направляється до пункту навантаження (в ремонт тощо)».

Відповідно до п. 4.14 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених Наказом Міністерства інфраструктури України № 17 від 29.01.2015, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14.02.2015 за №168/26613 (далі - Правила експлуатації власних вантажних вагонів), перевезення власних вантажних вагонів із заводськими номерами (від вагонобудівного підприємства до покупця, на утилізацію тощо) здійснюється за погодженням із відправником і залізницею як «вантаж на своїх осях».

Порядок та розмір нарахування плати за перевезення власних приватних порожніх вагонів визначається за тарифною схемою відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги (Тарифне керівництво № 1), затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України 26.03.2009 № 317, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356.

У графі 34 кожної накладної, оформленої на спірні вагони, зазначені відомості щодо сплаченої позивачем відповідачу плати за перевезення.

Отже, спірні вагони перевозились відповідачем за договором перевезення вантажу зі сплатою перевізної плати.

Президією Вищого господарського суду України в роз`ясненнях від 29.05.2002 № 04-5/601 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» в п. 1.6. вказано, що порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус «вантажу», які залізниця зобов`язана доставити на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній, а одержувач має щодо залізниці права та обов`язки, передбачені Статутом залізниць України, зокрема, право у разі втрати частини вагонів із групи, оформленої одним перевізним документом, - витребувати у залізниці складання комерційного та інших актів та заявити вимоги про відшкодування збитків у встановлених Статутом розмірах; право заявити до залізниці вимогу про сплату штрафу за прострочення в доставці вантажу; а також обов`язок отримати їх від залізниці, а у разі несвоєчасного приймання вагонів від залізниці - сплатити плату за користування вагонами, які знаходяться на коліях залізниці, та збір за зберігання у розмірах, встановлених Тарифним керівництвом № 1, а також інші права та обов`язки, які має одержувач відносно вантажу, що прибув на його адресу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 23.03.2017 у справі № 904/4195/16, від 17.01.2017 у справі № 904/3013/16.

Отже, власні (приватні) порожні вагони, які перевозяться залізницею за перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають правовий статус «вантажу».

Згідно з п. 3.4 Правил експлуатації власних вантажних вагонів, власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до п. 4.1 вказаних Правил випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред`явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Як вбачається із матеріалів справи, згідно залізничних накладних було здійснено перевезення пустих вагонів, що перебувають у власності (оренді) позивача № 35984426 в період з 11.01.2018 по 16.01.2018 зі станції Бурштин (Льв) до станції Богуславський (Придн), дозвіл на використання вагона № 56023914 - № 200 від 08.01.2018; № 35934454 в період з 07.01.2018 по 12.01.2018 зі станції Бурштин (Льв) до станції Богуславський (Придн), дозвіл на використання вагона № 56040728 - № 136/ДД від 05.01.2018; № 35854751 в період з 02.01.2018 по 07.01.2018 зі станції Бурштин (Льв) до станції Богуславський (Придн), дозвіл на використання вагона № 62052162 - № 11063/ДД від 31.12.2017; № 53645230 в період з 31.12.2017 по 02.01.2018 зі станції Роя (ДОН) до станції Богуславський (Придн), в тому числі вагон № 62966411; № 35854769 в період з 02.01.2018 по 07.01.2018 зі станції Бурштин (Льв) до станції Богуславський (Придн), дозвіл на використання вагона № 62966585 - № 11063/ДД від 31.12.2017; № 53728895 в період з 07.01.2018 по 09.01.2018 зі станції Маріуполь-Сортувальний (ДОН) до станції Миколаївка-Донецька (Придн), в тому числі вагон № 60357043.

Обставини щодо перебування вищезазначених вагонів у власності (оренді) ТОВ "Лемтранс" сторонами визнаються та не заперечуються та підтверджуються наданими до матеріалів справи договорами.

До матеріалів справи долучено копії телеграм, в яких зазначено про прибуття розукомплектованих вагонів №№ 56023914, 56040728, 62966411, 60357043 та зобов`язано припинити відправлення розукомплектованих вагонів. Вказані телеграми були складені та направленні по факту прибуття несправних вагонів на станції призначення, з яких вони були направлені для проведення ремонту.

Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції, несправності у вагонах були виявлені по прибутті на вищезазначені у накладних станції, після чого вагони були направлені для проведення ремонту. Доказів того, що вони експлуатувались після виявлення несправностей та до здійснення ремонту, суду не надано, у зв`язку з чим судом першої інстанції вірно зазначено, що позивачем помилково вказано у позові, що несправності у всіх вагонах були виявлені 24.01.2018. Дата 24.01.2018 зазначена в скаргах та листах до відповідача як дата звернення з приводу складання відповідних актів, а не є датою виявлення пошкоджень. З огляду на вказане, докази відповідача у вигляді телеграм не спростовують обставин щодо виявлення розукомплектування вагонів після їх транспортування, здійсненого згідно вищезазначених накладних в процесі здійснення їх транспортування залізницею.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження невідповідності технічного стану спірних вагонів при прийнятті їх відповідачем до перевезення, проте під час їх перевезення було встановлено їх розукомплектування.

Відповідно до пункту 2 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 № 334, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855 (далі - Правила складання актів), акт про пошкодження вагона (контейнера) складається у разі пошкодження вагона (контейнера) під час перевезення, навантаження, вивантаження вантажу, виконання маневрових робіт, а також в інших випадках для засвідчення обставин і розмірів пошкодження і є підставою для матеріальної відповідальності винних у пошкодженні згідно зі ст. 124 Статуту залізниць.

При цьому, як встановлено судом, по прибуттю вагонів на станції призначення (Богуславський та Миколаївка-Донецька Придніпровської залізниці) було виявлено розкомплектування вагонів №№ 56023914, 56040728, 62052162, 62966411, 62966585, 60357043, зокрема розукомплектування ручного стояночного гальма.

Відповідно до п. 6.2.7. Інструкції з експлуатації гальм рухомого складу на залізницях України, затверджена наказом Укрзалізниці №264-Ц від 28.10.1997 (зі змінами та доповненнями згідно наказом №312-Ц від 07.06.2001) забороняється ставити в состав поїзда вагони, гальмівне обладнання яких має хоча б одну з наступних несправностей:

несправні повітророзподільники, електроповітророзпо-дільники, електричний ланцюг ЕПГ (у пасажирському поїзді), авторежим, кінцевий або роз`єднувальний кран, випускний клапан, гальмівний циліндр, резервуар, робоча камера.

Згідно п. 6.2.1. зазначеної інструкції при технічному обслуговуванні вагонів слід перевіряти дію автогальм на чутливість до гальмування і відпускання. Повітророзподільники й електроповітророзподільники, що працюють незадовільно, замінити справними.

Таким чином, відсутність головної та/або магістральної частини повітророзподільника є саме пошкодженням вагону, а їх несправність є забороною для поставки такого вагону в состав поїзду.

За фактом встановлення відсутності вищезазначених деталей, працівниками Придніпровської залізниці було складено повідомлення форми ВУ-23М та форми ВУ-36М.

Відповідно до п. 4.6. Правил обслуговування залізничних під`їзних колій, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, обов`язок охорони вагонів і вантажів на під`їзній колії покладається на підприємство. Якщо під`їзна колія обслуговується локомотивом залізниці, то охорону вагонів і вантажів до моменту фактичної подачі вагонів і з моменту збирання вагонів з під`їзної колії організовує залізниця.

Згідно з пунктами 20, 21 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, пошкодження вантажного вагона - це порушення справного стану вагона або його складових частин унаслідок зовнішніх впливів, що перевищують рівні, установлені ГОСТ 22235-76, а також унесення змін у конструкції вагонів, заварювання дверей, люків, знімання бортів платформ, дверей напіввагонів, знімного устаткування вагонів тощо, свердління (пробивання, пропалювання) отворів для кріплення вантажів у деталях вагонів, а також кріплення до них вантажів за допомогою зварювання без дозволу залізниці.

Ремонт пошкодженого вагона здійснюється на підприємстві, що має право на виконання таких робіт, або на найближчому до місця пошкодження вагоноремонтному підприємстві. Перелік таких підприємств оприлюднюється у товарних конторах станцій обслуговування.

На виконання вищезазначених Правил, у зв`язку з розукомплектуванням вказаних вагонів, їх було відправлено до структурного підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" для проведення ремонтних робіт, про що останнім складено відповідні повідомлення на ремонт та технічне обслуговування вагонів форми ВУ-23М, затвердженої наказом Укрзалізниці від 01.04.2011 № 114-Ц, повідомлення про приймання вантажний вагонів із ТОВ-2(4) форми ВУ-36М, а також дефектні відомості форми ВУ-22.

Як встановлено судом першої інстанції, для ремонту пошкоджених вагонів позивачем було придбано та надано необхідні деталі на загальну суму 33426,79 грн., а також здійснено оплату виконаних робіт на суму 3145,23 грн.

Відповідно до п. 22 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 25.02.1999 № 113, витрат на транспортування пошкодженого вагона від місця пошкодження до місця його ремонту в розмірі провізної плати, визначеної відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України, затвердженого наказом Міністерства транспорту України від 15.11.1999 N 551, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.1999 за N 828/4121, з урахуванням коригувальних коефіцієнтів, що діють на момент транспортування; вартості ремонту пошкодженого вагона з урахуванням вартості втрачених та (або) пошкоджених частин; витрат на перевантаження вантажу з пошкодженого вагона, якщо його неможливо відремонтувати в навантаженому стані, які визначаються за калькуляцією вартості робіт, що надається разом з розрахунком збитків; плати за користування вагоном за нормативний час перебування пошкодженого вагона в деповському, капітальному ремонті або технічному обслуговуванні з відчепленням (додаток 9), визначеної за ставками плати за користування вагонами згідно з пунктом 14 цих Правил.

З наявних у матеріалах справи платіжних доручень вбачається, що позивачем було здійснено витрати на придбання деталей згідно виставлених рахунків на суму 33426,79 грн., а також витрати на оплату вартості ремонту вагонів на суму 3145,23 грн.

Отже, загальна сума витрат понесених позивачем на ремонт розукомплектованих вагонів № 56023914, 56040728, 62052162, 62966411, 62966585, 60357043 склала 36572,02 грн.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 ГК України зобов`язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов`язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов`язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються як втрата, яку особа отримала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 225 ГК України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Проте, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов`язань та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням зобов`язань та заподіяними збитками.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02.06.2010 у справі № 6-469св10).

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказує на відсутність належних доказів, які б могли бути для підставою матеріальної відповідальності залізниці а саме, акту форми ВУ-25 та акту загальної форми.

В матеріалах справи наявні неодноразові запити ТОВ "Лемтранс", направлені структурному підрозділу "Експлуатаційне вагонне депо Нижньодніпровськ-Вузол" Регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця"; Богуславському структурному підрозділу "Дніпровської дирекції залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця"; Миколаївка-Донецькому структурному підрозділу "Дніпровської дирекції залізничних перевезень" регіональної філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця"; регіональній філії "Придніпровська залізниця" ПАТ "Укрзалізниця"; з вимогою про повідомлення причин пошкодження (розукомплектування) вагонів та надання актів про їх пошкодження, актів загальної форми, скарги (запит № 220/ДВ від 24.01.2018, № 221/ДВ від 24.01.2018, № 222/ДВ від 24.01.2018, № 223/ДВ від 24.01.2018, скарга № 272/ДВ від 29.01.2018, скарга № 273/ДВ від 29.01.2018). Докази направлення листів наявні в матеріалах справи).

У листах № НЗ-1-09/103 від 13.02.2018, № НЗ-1-09/102 від 13.02.2018 ПАТ "Укрзалізниця" зазначила про відмову у задоволенні скарг, оскільки комерційні акти не складаються при здійсненні перевезення порожніх вагонів. Листами від 26.01.2018 № 6/004 та № 021 зазначено про необхідність звертатись до ПАТ "Укрзалізниця" як єдиної юридичної особи та про долучення до запитів копій документів.

Отже, фактично всі запити та скарги не були розглянуті по суті, в тому числі не спростовано факт розукомплектування вагонів №№ 56023914, 56040728, 62052162, 62966411, 62966585, 60357043 при здійсненні їх перевезення відповідачем.

Отже, розглянувши заперечення відповідача щодо відсутності складених в порядку наведених Правил актів як підстави для покладення на нього відповідальності, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду, що відсутність цих документів не обмежує та не позбавляє суд можливості встановити обставини протиправності дій/бездіяльності відповідача у завданні збитків на підставі інших доказів у їх сукупності.

Як зазначено в п. 11 Оглядового листа Вищого господарського суду України "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства" від 29.11.2007 № 01-8/91, порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", і якими залізниця не має права розпоряджатись на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов`язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 23.03.2017 у справі №904/4195/16, від 17.01.2017 у справі № 904/3013/16.

Відповідно до ст. 924 ЦК України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею 23 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

За приписами п. 110 Статуту, залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до п. 114 Статуту залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження - у розмірах тієї суми, на яку було зниженого його вартість.

Згідно з п. 2 ст. 126 Статуту за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості належного позивачу майна (вагонів), завданої шкоди - пошкодження складових частин вагонів, та причинного зв`язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому, відповідачем в свою чергу не доведено суду належними та допустимими доказами, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталось не з вини відповідача.

Отже, оскільки позивачем доведено наявність в діях відповідача повного складу цивільного правопорушення, а відповідачем не доведено відсутності його вини, позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного відповідачем в апеляційній скарзі

Доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про задоволення позову. У правовідносинах, пов`язаних з відшкодуванням позивачеві шкоди, відповідач виступає саме як перевізник, і те, що пошкодження спірних вагонів було відповідачем виявлено під час дії іншого, укладеного ним з позивачем договору, а саме вищезгаданого договору на технічне обслуговування з відчепленням порожніх вагонів №ПР/В-18129/НЮдч від 01.02.2018, не звільняє відповідача, як перевізника, відшкодувати завдані перевезенням збитки.

Також не може бути підставою для звільнення відповідача від вказаного обов`язку і те, що, як стверджує відповідач в апеляційній скарзі, з боку позивача не було здійснено жодних заходів щодо співпраці з правоохоронними органами щодо крадіжок обладнання.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Відповідно до п.58 рішення ЄСПЛ Справа «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303-А, п.29).

За таких обставин решту аргументів відповідача (апелянта) суд визнає такими, що не мають суттєвого впливу на прийняття рішення у даній справі та не спростовують правильних висновків суду про задоволення позову.

Таким чином, застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права відповідає встановленим обставинам справи, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає правових підстав для задоволення апеляційної скарги Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2018 у справі №910/8435/18.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні на підставі ст.129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2018 у справі №910/8435/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.12.2018 у справі №910/8435/18 залишити без змін.

3. Матеріали справи №910/8435/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строки, передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя І.М. Скрипка

Судді Ю.Б.Михальська

А.І. Тищенко