ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 рокуСправа № 912/381/19
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошевської В.В. за участю секретаря судового засіданні ОСОБА_1 розглянув у відкритому судовому засіданні справу № 912/381/19

за позовом: Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК", 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Складський комплекс "Новомиргород", 68100, Одеська область, Татарбунарський район, м. Татарбунари, вул. Лесі Українки, буд. 22

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінагро", 65039, Одеська область, м. Одеса, вул. Середньофонтанська, буд. 16

про звернення стягнення на предмет іпотеки

Представники сторін:

від позивача - ОСОБА_2, адвокат, ордер КВ №767013 від 25.03.19 (в режимі відеоконференції);

від відповідача - участі не брали;

від 3-ї особи - участі не брали.

В судовому засіданні 24.04.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Акціонерне товариство "ТАСКОМБАНК" звернулось до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Складський комплекс "Новомиргород", яка містить вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: комплекс будівель, який знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Новомиргородський район, місто Новомиргород, вулиця Залізнична, будинок під номером 45 (сорок п'ять), загальною площею 38119,7 кв.м. (тридцять вісім тисяч сто дев'ятнадцять цілих сім десятих квадратних метра), реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна за Державним реєстром речових прав на нерухоме майно 8 та складається з: адмін. будівля - А, загальною площею 452,7 кв.м.; будівля прохідної - Б, загальною площею 29,1 кв.м.; будівля дитсадка - В,в, загальною площею 145,5 кв.м.; їдальня - Г, г, загальною площею 209,1 кв.м.; олійня - Д, загальною площею 88,7 кв.м.; цех обмолота - Д1, загальною площею 59,3 кв.м.; зерносклад №15 -Е, загальною площею 1002,0 кв.м.; зерносклад №14-3з, загальною площею 1627,9 кв.м.; вагонні ваги - з1; зерносклад №17 - Ж, загальною площею 1236,2 кв.м.; склад №1 - К, загальною площею 1014,0 кв.м.; вівчарник - К1, загальною площею 567,5 кв.м.; зерносклад №12 - Л, загальною площею 720,0 кв.м.; зерносклад №13-Л1, загальною площею 723,0 кв.м.; свинарник - М М1 м, загальною площею 978,9 кв.м.; зерносклад №3 - Н, загальною площею 1003,5 кв.м.; зерносклад №4 - Н1, загальною площею 1007,5 кв.м.; корівник №2 - О, загальною площею 630,6 кв.м.; зерносклад №7 - П, загальною площею 927,3 кв.м.; зерносклад №8 - П1, загальною площею 1233,8 кв.м.; зерносклад №9 - П2, загальною площею 1233,8 кв.м.; зерносклад №10 - Р1 р, загальною площею 1250,8 кв.м.; зерносклад №11 - Р, загальною площею 1229,2 кв.м.; зерносклад № 18 - С, загальною площею 1013,8 кв.м.; зерносклад №19 - С1, загальною площею 1334,5 кв.м.; зерносушилка ДСП-32 поточної лінії-У, загальною площею 78,8 кв.м.; дизельна електростанція - Ф Ф1 ф, загальною площею 277,7 кв.м.; склад №20-ф2, загальною площею 63,7 кв.м.; підстанція ТП №1-Ф3, загальною площею 59,5 кв.м.; автогараж будівля- З5, загальною площею 24,7 кв.м.; автогараж буділя-З6, загальною площею 39,0 кв.м.; автогараж будівля- Ф4, загальною площею 140,5 кв.м.; будівля мех.майстерні-Ф6, загальною площею 154,7 кв.м.; елеватор, Ц-Ц9, загальною площею 12891,9 кв.м.; точка автоприйому елеватора, ч, загальною площею 380,8 кв.м.; корівник №1- Ю, загальною площею 214,0 кв.м.; силосховище-Ю1, загальною площею 278,4 кв.м.; сарай- Я, загальною площею 129,7 кв.м.; автоваги №1-Б1, 61, загальною площею 92,3 кв.м.; автоваги №2-Б2, загальною площею 67,9 кв.м..; автоваги №3- б, загальною площею 75,2 кв.м.; насосна станція- Ш, загальною площею 5,5 кв.м.; насосна станція-С6, загальною площею 4,4 кв.м.; будівля прийомної лабораторії-БЗ, загальною площею 120,8 кв.м.; споруда механічно-обробної башні поточної лінії-У1-У4, загальною площею 274,2 кв.м.; цех обмолота (камерна сушилка)-Л3,Т-Т-8, загальною площею 860,4 кв.м.; насінева станція-З1, загальною площею 321,5 кв.м.; локомотивне депо, З4, загальною площею 97,5 кв.м.; пожежне депо- И1, И2, загальною площею 170,4 кв.м.; брудер для курчат- И3, загальною площею 96,6 кв.м.; побутове приміщення- Ж1, Ж2, загальною площею 689,1 кв.м.; будівля складу- Ж4, загальною площею 310,4 кв.м.; склад матеріальний- С2, загальною площею 96,0 кв.м.; склад матеріальний - СЗ, загальною площею 58,7 кв.м.; трансформаторний пункт-підстанція ТП №2- С4, загальною площею 124,4 кв.м.; робоча башня- ЕЗ, є, загальною площею 173,2 кв.м.; операторська- Ч1,ч,ч1,ч2 загальною площею 29,1 кв.м., убиральня (поточна)- X; убиральня- X1; убиральня- Х2; убиральня- Х4; убиральня- Х5; убиральня- Х6; АЗС- ч1; вхід в погріб- Я1; силосна яма- Я2; приймальний пристрій поточної лінії- Л2; сарай-Є; приймальний пристрій складу №14- 32; вхід в сховище- С5; приймальний пристрій складу №18- С7, С8; приймальний пристрій складу №15- Е2; зерносушилка ДСП-50-Е5; приймальний пристрій складу №7- П3 П4; водонапірна башня- Щ; водонапірна башня- Щ1; свердловина артезіанська- Щ2; приміщення в напівзруйнованому стані-Е1; сушарка- Ч2; норійна вишка - Ч3; пожежний резервуар- І; цистерна- II-VII; асфальтні площадки- VIII; огорожа- №1-10; водопровід, -; газопровід, -; залізнична колія, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Складський комплекс "Новомиргород" .

Предмет іпотеки, розташований на земельній ділянці площею 17,6857 га за адресою: Кіровоградська область, Новомиргородський район, м. Новомиргород, вул. Залізнична, кадастровий номер :50:061:0004, цільове призначення - для розміщення виробничої бази

Звернення стягнення на Предмет іпотеки здійснити шляхом проведення торгів та встановити початкову ціну Предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/ незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Грошові кошти отримані від Предмету іпотеки, який належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Складський комплекс "Новомиргород" спрямувати на погашення заборгованості за Кредитним договором № НК 1851 від 06.03.2019 в розмірі 4 943 381,55 дол. США на користь АТ "ТАСКОМБАНК", з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена)4 877 00,00 дол. США, заборгованість по відсоткам (в т. ч. прострочені) 66 381,35 дол. США, пеня на суму простроченої заборгованості 0,20 дол. США, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог банк зазначає, що Товариство з обмеженою відповідальністю фірмою "Фінагро" (Позичальник), порушив свої зобов'язання за Кредитним договором №НК 1851 від 06.03.2018. Так як, зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінагро" за Кредитним договором №НК 1851 від 06.03.2018 забезпечено за договором іпотеки від 06.03.2018, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю "Складський комплекс "Новомиргород" (Іпотекодавець), то, за вимогою Банку, останній має правові підстави в рахунок зазначеної заборгованості звернути стягнення на відповідне майно.

Ухвалою господарського суду від 28.02.2019 подану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 912/381/19; ухвалено розглядати справу №912/371/19 за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 28.03.2019; на підставі ст. 50 Господарського процесуального кодексу України, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінагро".

28.03.2019 господарський суд розпочав підготовче засідання.

Протокольною ухвалою від 28.03.2019 на підставі ст. 183 Господарського процесуального кодексу України оголошено перерву в підготовчому засіданні по розгляду справи №912/381/19 до 08:45 год. 12.04.2019.

12.04.2019 господарський суд продовжив підготовче засідання.

Ухвалою від 12.04.2019 закрито підготовче провадження у справі № 912/381/19 та призначено її до судового розгляду по суті на 24.04.2019.

24.04.2019 господарський суд розпочав розгляд справи по суті.

Представники відповідача та третьої особи в судове засідання 22.04.2019 не з'явилися.

Відповідач своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні не скористався, уповноваженого представника в судове засідання не направив, вимоги ухвали суду не виконав, відзив на позов та інших витребуваних документів суду не подав.

Відповідно до ч. 5 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статі 120 цього Кодексу.

Судом були вчинені всі належні дії для повідомлення відповідача та третьої особи про призначене засідання суду - відповідні ухвали суду надсилалася на адреси місцезнаходження відповідача та третьої особи, які також є офіційними адресою їх місцезнаходження згідно Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Вказані ухвали надсилались рекомендованим листом з поміткою "судова повістка".

Разом з тим, конверти із вкладенням (ухвала про відкриття провадження у справі, ухвала-повідомлення, ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду) повернуті органом поштового зв'язку із відмітками "нема реєстрації", "за зазначеною адресою такої організації не має".

Згідно ч. 7 ст. 120, п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місце проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до п. 99 постанови КМУ від 05.03.2009 № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку", рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату.

У разі відсутності адресата до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення.

Відповідно до п.п. 116, 117 розділу "Строк зберігання поштових відправлень, поштових переказів" постанови КМУ від 05.03.2009 № 270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку", у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" з поважних причин рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою не пізніше ніж через 5 календарних днів з дня надходження листа до об'єкта поштового зв'язку місця призначення із зазначенням причини невручення.

Поштові відправлення, поштові перекази повертаються також у разі неможливості вручити їх через неправильно зазначену адресу або її відсутність (змита, відірвана чи пошкоджена в інший спосіб) та з інших причин, які не дають змоги оператору поштового зв'язку виконати обов'язки щодо пересилання поштових відправлень, поштових переказів.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання судової повістки (ухвал суду) відповідачем та третьою особою та повернення її до суду з відповідною поміткою є наслідками діяння (бездіяльності) відповідача та третьої особи щодо їх належного отримання та повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження, тобто їх власною волею.

З огляду на наведене, суд вважає відповідача та третю особу належним чином повідомленими про відкриття провадження у справі та призначене судове засідання, оскільки судом було виконано всі покладені на нього обов'язки, а відповідач та третя особа, натомість проявили протиправну процесуальну бездіяльність, тому судове засідання проводиться за їх відсутності і причини неявки представників відповідача та третьої особи у засідання судом не визнаються поважними.

При цьому, судом не встановлено обставин, що неявка представників відповідача та третьої особи перешкоджає вирішенню спору, і також суд прийняв до уваги, що явка представників сторін у засідання обов'язковою не визнавалась.

Клопотань про відкладення судового засідання не надходило та перед судом не доведено обставин, які б перешкоджали розгляду спору у даному судовому засіданні.

За правилами пунктів 2, 3 частини 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Згідно з частиною 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З підстав викладеного господарський суд розглядає справу по суті в судовому засіданні 24.04.2019 за відсутності представників відповідача та третьої особи та за наявними в матеріалах справи документами.

В судовому засіданні 24.04.2019 представником позивача позовні вимоги підтримано повністю.

В судовому засіданні 24.04.2019 судом досліджено докази у справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та оцінивши в засіданні суду докази у справі, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

06.03.2018 між Публічним акціонерним товариством "ТАСКОМБАНК" (далі - ОСОБА_3, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю " Фінагро" (далі - Позичальник, третя особа) укладено Кредитний договір № НК 1851 (далі - Кредитний договір) (а.с. 11-17).

05.10.2018 року Публічне акціонерне товариство "ТАСКОМБАНК" змінило назву на Акціонерне товариство "ТАСКОМБАНК", що підтверджується витягом зі статуту АТ "ТАСКОМБАНК".

Згідно п. 2 частини №1 (Предмет договору/ Визначення термінів) Кредитного договору ОСОБА_3 надає Позичальнику грошові кошти у вигляді мультивалютної кредитної лінії, що поновлюється, з графіком зменшення ліміту.

Відповідно до п. 2 частини №1 (Предмет договору. Визначення термінів) Кредитного договору розмір ліміту кредитної лінії складає 5 500 000 дол. США 00 центів.

Згідно умов Кредитного договору, строк користування кредитною лінією з 06.03.2018 по 05.03.2021 включно; 10 числа кожного місяця з моменту видачі першого Траншу Кредитної лінії до дати спливу Строку користування Кредитною лінією та повернення в повному обсязі кредитних коштів за цим ОСОБА_3.

Пунктом п. 2 частини №1 (Предмет договору. Визначення термінів) Кредитного договору встановлено плату за користування кредитною лінією у вигляді процентів, яка становить:

За траншами, що надаються на закупівлю с/г продукції:

За період користування кредитними коштами до 120 календарних днів (включно):

- 10% річних в доларах США або євро;

- 21% річних в гривні.

За період користування кредитними коштами від 121 до 365 календарних днів:

- 14% річних в доларах США або євро;

- 23,0% річних в гривні.

За траншами, що надаються на закупівлю паливно-мастильних матеріалів (ПММ), засобів захисту рослин ЗЗР, добрив, насіння:

За період користування кредитними коштами до 270 календарних днів (включно):

-10,0% річних в доларах США або євро;

21,0% річних в гривні.

За період користування кредитними коштами від 271 до 365 календарних днів:

- 14,0% річних в доларах США або євро;

- 23.0% річних в гривні.

При перевищенні фактичного строку користування коштами, проценти перераховуються на всю суму коштів, за весь строк користування коштами, починаючи з дати видачі, за відсотковою ставкою, що відповідає фактичному строку користування коштами. При цьому період користування кредитними коштами розраховується окремо для кожної видачі з дати фактичного надання кредитних коштів.

Транш - окрема частина Кредитної лінії, що була фактично надана Позичальнику в межах Ліміту Кредитної лінії. Максимальний строк дії кожного траншу 365днів.

Пунктом 1.1. Частини 2 (Загальні умови) Кредитного договору визначено, що відповідно до умов цього ОСОБА_3, Банк за наявності грошових коштів відкриває Позичальнику Кредитну лінію. Транші Кредитної лінії надаються в межах строку користування Кредитною лінією. Надання Кредитної лінії здійснюється окремими частинами (траншами) в гривні та/або доларах США та/або євро.

У межах встановленого Строку користування Кредитною лінією з урахуванням вимог п.1.2. Частини №2 цього ОСОБА_3 Позичальник може отримувати Транші в межах Ліміту Кредитної інші, та зобов'язаний погасити їх до дати сплину Строку користування Кредитною лінією з урахуванням Графіку (п. 1.3. Частини 2 (Загальні умови) Кредитного договору)).

Кредитна лінія надасться Позичальнику із щомісячною сплатою процентів у Термін сплати процентів, встановлений Частиною №1 цього ОСОБА_3 (п. 1.4. Частини 2 (Загальні умови) Кредитного договору)).

В якості забезпечення виконання власних зобов'язань. за цим ОСОБА_3, Позичальник зобов'язаний передати, забезпечити надання та/або передачу третіми особами в забезпечення Банку майна (в гаму числі, але невиключно нерухоме майно, рухоме майно, майнові права (права вимоги) тощо)) шляхом укладення ОСОБА_3 забезпечення, згідно переліку, зазначеного в Додатку №2 до цього ОСОБА_3 (перелік забезпечення), що є його невід'ємною частиною. Кредитна лінія, надана Банком, також може бути забезпечена заставою іншого майна в порядку та на умовах, передбачених Договорами забезпечення, які будуть укладені в період дії цього ОСОБА_3 в якості забезпечення виконання зобов'язань Позичальника за цим ОСОБА_3, а також забезпечується всім належним на прані власності Позичальнику майном і коштами, на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому законодавством України (п. 1.5. Частини 2 (Загальні умови) Кредитного договору)).

Відповідно до п. 2.2. Частини 2 (Загальні умови) Кредитного договору, датою повернення заборгованості за Кредитною лінією є день виконання Позичальником всіх своїх боргових зобов'язань перед банком в повному обсязі заборгованості за цим ОСОБА_3, включаючи повну сплату процентів, комісій банку, неустойки пені, штрафів (якщо такі будуть).

Розділом 3 Частини 2 (Загальні умови) Кредитного договору, сторонами обумовлено плату за користування кредитною лінією. Так, Проценти на відповідну суму заборгованості за кредитною лінією нараховуються та сплачуються за час фактичного користування грошовими коштами Банку відповідно до умов, визначених цим ОСОБА_3, виходячи з розміру Процентної ставки, що діє на відповідну дату. Нарахування та сплата процентів здійснюються у валюті отриманого кредиту. Проценти за користування Кредитною лінією нараховуються Банком щоденно за фактичну кількість днів користування грошовими коштами методом «факт/360» (виходячи із розрахунку 360 днів у році). При цьому, враховується перший день та не враховується останній день користування Кредитною лінією. Проценти нараховуються за фактичну кількість днів користування Кредитною лінією, на суму щоденного залишку заборгованості за Кредитною лінією. Позичальник зобов'язаний сплачувати проценти за користування Кредитною лінією щомісячно не пізніше Терміну сплати процентів за користування Кредитною лінією, з урахуванням вимог п.. 7.10 частини 2 цього ОСОБА_3

У випадку нездійснення/відмови здійснювати Позичальником сплати процентів за користування Кредитною лінією з урахуванням умов цього ОСОБА_3, Сторони, підписанням цього ОСОБА_3. домовились та дійшли взаємної згоди, що ОСОБА_3 набуває право вимагати від Позичальника повного виконання всіх Боргових зобов'язань за цим ОСОБА_3, а Позичальник зобов'язаний повністю виконати Боргові зобов'язання, в тому числі шляхом дострокового виконання всіх Боргових зобов'язань за цим ОСОБА_3, після спливу Терміну сплати процентів за користування Кредитною лінією (п. 3.1. - 3.3. Частини 2 Кредитного договору).

Відповідно до п. 5.1.1 Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний виконувати боргові зобов'язання, у строки визначені цим договором.

Згідно п. 5.4.1. Кредитного договору, ОСОБА_3 має право, відмовити Позичальнику у наданні Траншу Кредитної лінії, призупинити/зупинити надання Позичальнику Кредитної лінії без попереднього повідомлення Позичальника, та/або зменшити Ліміт Кредитної лінії, та/або вимагати дострокового виконання Позичальником Боргових зобов'язань перед Банком за цим ОСОБА_3, змінивши при цьому строк виконання Боргових зобов'язань в порядку, визначеному п. 7.13 Частини №2 цього ОСОБА_3, при настанні будь-якої обставини або події, які визначені Сторонами як такі, що явно свідчать про те, що кредитні кошти не будуть своєчасно повернуті, у тому числі:

- при порушенні/невиконанні Позичальником будь-яких зобов'язань за цим ОСОБА_3.

Даний Договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та діє до дати повного погашення заборгованості Позичальника перед Банком за цим ОСОБА_3, але в будь-якому випадку до повного виконання Позичальником своїх Боргових зобов'язань за цим ОСОБА_3 (п. 9.1. Частини 2 Кредитного договору).

Кредитний договір підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками.

Як підтверджується матеріалами справи, позивачем були виконані зобов'язання за Кредитним договором належним чином та видано Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінагро" кредит 5 002 000,00 доларів США (а.с. 39-49).

Позичальником - ТОВ "Фінагро" зобов'язання за Кредитним договором не виконано, кредитні кошти не повернуто.

Керуючись зазначеними положеннями Кредитного договору Банком на адресу Позичальника була направлена вимога від 01.02.2019 про погашення заборгованості за Кредитним договором в строк по 04.02.2019 року (а.с. 32).

Таким чином, станом на 05.02.2019, за розрахунком позивача, сума заборгованості Позичальника за Кредитним договором становить 4 943 381 дол. США 55 центів, з яких:

- прострочена заборгованість по тілу кредиту - 4 877 000,00 дол. США;

- прострочена заборгованість по відсоткам - 66 381,35 дол. США;

- пеня - 0,20 дол. США.

В забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за Кредитним договором між ПАТ "ТАСКОМБАНК" та ТОВ "Складський комплекс "Новомиргород" (далі - Іпотекодавець) було укладено іпотечний договір (із застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя) від 06.03.2018 (а.с. 23-31).

Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим №5681 (надалі - Іпотечний договір).

Відповідно до п. 1.2. Іпотечного договору Відповідач передав в іпотеку належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме:

комплекс будівель, який знаходиться за адресою:: Кіровоградська область, Новомиргородський район, місто Новомиргород, вулиця Залізнична, будинок під номером 45 (сорок п'ять), загальною площею 38119,7 кв.м. (тридцять вісім тисяч сто дев'ятнадцять цілих сім десятих квадратних метра), реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна за Державним реєстром речових прав на нерухоме майно 8 та складається з: адмін. будівля - А, загальною площею 452,7 кв.м.; будівля прохідної - Б, загальною площею 29,1 кв.м.; будівля дитсадка - В.в, загальною площею 145,5 кв.м,; "їдальня - Г, г, загальною площею 209.1 кв.м.; олійня - Д, загальною площею 88.7 кв.м.: цех обмолота -Д1. загальною площею 59,3 кв.м.; зерносклад №15 - Е, загальною площею 1002,0 кв.м.; зерносклад №І4-Зз, загальною площею 1627.9 кв.м.: вагонні ваги - зі; зерносклад №17 -Ж. загальною площею 1236,2 кв.м.; склад №1 - К, загальною площею 1014,0 кв.м.; вівчарник - К1, загальною площею 567,5 кв.м.; зерносклад №12 - Л, загальною площею 720,0 кв.м.; зерносклад №13-Л1. загальною площею 723,0 кв.м.; свинарник - М МІ м, загальною площею 978,9 кв.м.; зерносклад №3 - Н, загальною площею 1003,5 кв.м.;зерносклад №4 - НІ, загальною площею 1007.5 кв.м.; корівник №2 - О, загальною площею 630,6 кв.м.; зерносклад №7 - П, загальною площею 927,3 кв.м.; зерносклад №8 - ПІ загальною площею 1233,8 кв.м.; зерносклад №9 - П2, загальною площею 1233.8 кв.м.;зерносклад №10 - Р1 р, загальною площею 1250,8 кв.м.; зерносклад №11 - Р, загальною площею 1229,2 кв.м.; зерносклад № 18 - С. загальною площею 1013,8 кв.м.; зерносклад №19 - СІ, загальною площею 1334,5 кв.м.; зерносушилка ДСП-32 поточної лінії-У, загальною площею 78,8 кв.м.; дизельна електростанція - Ф Ф1 ф. загальною площею 277,7 кв.м.; склад №20-ф2. загальною площею 63,7 кв.м.; підстанція ТП №1-Ф3, загальною площею 59,5 кв.м.; автогараж будівля- 35, загальною площею 24,7 кв.м.: автогараж буділя- 36, загальною площею 39,0 кв.м.; автогараж будівля- Ф4, загальною площею 140.5 кв.м.: будівля мех.майстерні-Фб, загальною площею 154,7 кв.м.; елеватор. Ц-Ц9, загальною площею 12891,9 кв.м.; точка автоприйому елеватора, ч. загальною площею 380,8 кв.м.; корівник №1- Ю. загальною площею 214,0 кв.м.: силосховище-ЮІ. загальною площею 278,4 кв.м.; сарай- Я, загальною площею 129.7 кв.м.: автоваги №1-Б1, 61,загальною площею 92,3 кв.м.; автоваги №2-Е2, загальною площею 67.9 кв.м: автоваги №3- б. загальною площею 75.2 кв.м.; насосна станція- Ш. загальною площею 5.5 кв.м.; насосна станція-Сб. загальною площею 4,4 кв.м.; будівля прийомної лабораторії-БЗ загальною площею 120,8 кв.м.: споруда механічно-обробної башні поточної лінії-У1-У4, загальною площею 274,2 кв.м.; цех обмолота (камерна сушилка)-ЛЗ.Т-Т-8. загальною площею 860,4 кв.м,; насінева станцІя-31. загальною площею 321.5 кв.м.: локомотивне депо, 34, загальною площею 97,5 кв.м.; пожежне депо- И1, И2, загальною площею 170,4 кв.м.; брудер для курчат- ИЗ. загальною площею 96,6 кв.м.; побутове приміщення- Ж1, Ж2, загальною площею 689.1 кв.м.; будівля складу- Ж4, загальною площею 310,4 кв.м.; склад матеріальний- С2. загальною площею 96.0 кв.м.; склад матеріальний- СЗ. загальною площею 58.7 кв.м.; трансформаторний п у нкт-п ід станція ТП Хг2- С4. загальною площею 124,4 кв.м.; робоча башня- ЕЗ, є, загальною площею 173,2 кв.м.: операторська- ЧІ,ч,ч1,ч2 загальною площею 29.1 кв.м., убиральня (поточна)- X: убиральня- XI; убиральня- Х2; убиральня- Х4; убиральня- Х5; убиральня- Х6; АЗС- чі; вхід в погріб- Я1: силосна яма- Я2; приймальний пристрій поточної лінії- Л2; сарай-€; приймальний пристрій складу №14- 32; вхід в сховище- С5; приймальний пристрій складу №18- С7. С8: приймальний пристрій складу №15- Е2; зерносушилка ДСП-50- Е5; приймальний пристрій складу №7-ПЗ П4; водонапірна башня- Щ; водонапірна башня- Щ1; свердловина артезіанська- Щ2; приміщення в нат'взруйнованому стані- ЕІ;сушарка- 42; норійна вишка- ЧЗ пожежний резервуар- І; цистерна- 1І-У1І; асфальтні площадки- VIII; огорожа- №1-10: водопровід, -; газопровід, -; залізнична колія,- (далі - Предмет іпотеки або Майно).

Предмет іпотеки розташований на земельній ділянці площею 17,6857 га за адресою: Кіровоградська обл., Новомиргородський район, м. Новомиргород. вулиця Залізнична, кадастровий номер: :50:061:0004, цільове призначення - для розміщення виробничої бази, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ - 018 від 27.02.2018.

Майно передавалося в іпотеку разом з усіма його невід'ємними частинами та приналежностями, поліпшеннями, складовими частинами, у тому числі, але не виключно, з всіма внутрішніми системами та комунікаціями, які встановлені та/або будуть встановлені в Предметі іпотеки, а також з усіма конструкціями та встановленим обладнанням, яке забезпечує або буде забезпечувати експлуатацію та функціонування Предмету іпотеки,

Відповідно до п. 3.4. ОСОБА_3 іпотеки, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання зобов'язання (або його частини), воно не буде виконане.

У вимозі про погашення заборгованості №0102/03 від 01.02.2019 ОСОБА_3 зазначав, що у разі непогашення боржником всієї суми заборгованості, ОСОБА_3 розпочне процедуру звернення стягнення на нерухоме майно, що є предметом іпотеки за Іпотечним договором.

Спір у справі виник у зв'язку із неналежним, на думку позивача, виконанням позичальником грошового зобов'язання за Кредитним договором по поверненню кредитних коштів, у зв'язку з чим вказує на існування правових підстав для звернення в рахунок погашення такої заборгованості стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В даному випадку спірні правовідносин між сторонами виникли на підставі Кредитного договору та Іпотечного договору, а тому вони підпадають під правове регулювання в т.ч. § 6 Глави 49, Глави 71 Цивільного кодексу України та Закону України "Про іпотеку".

Вказані договори є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов'язковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що третя особа неналежним чином виконувала свої зобов'язання за вказаним кредитним договором, в результаті чого за Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінагро" утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 05.02.2019 становить: 4 877 000,00 дол. США заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена), 66 381,35 дол. США заборгованості по відсоткам (в т.ч. прострочені) та 0,20 дол. США пені (а.с. 10).

Докази належного та своєчасного виконання позичальником своїх зобов'язань по поверненню вказаних коштів учасниками справи не подано. Відтак, станом на 05.02.2019 виникла заборгованість по кредиту в сумі 4 877 000,00 дол. США та нараховано за період 12.03.2018 по 04.02.2019 проценти в сумі 66 381,35 дол. США. Наданий позивачем розрахунок процентів за визначений позивачем період судом перевірено, відповідачем та третьою особою не оспорено та не спростовано.

Суд звертає увагу, що відповідачем та третьою особою під час розгляду справи не було надано будь-яких заперечень щодо визначених розмірів заборгованості за кредитним договором, у тому числі щодо суми процентів за користування кредитом.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель.

Майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника.

Частиною 6 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до п. 4.3.5. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 № 1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" з огляду на приписи статті 583 ЦК України, статті 11 Закону України "Про заставу", статей 1 та 11 Закону України "Про іпотеку" заставодавцем (іпотекодавцем) може виступати як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель). Заставодавцем може бути власник речі або особа, якій належить майнове право, а також особа, якій власник речі або особа, якій належить майнове право, передали річ або майнове право з правом їх застави.

Майновий поручитель несе відповідальність перед кредитором за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета застави. До майнового поручителя, який виконав забезпечене заставою зобов'язання, переходять усі права кредитора за цим зобов'язанням в тому обсязі, в якому він сам виконав вимоги кредитора.

Так, відповідно до статті 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Згідно з ч. 3 статті 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 1, 2 статті Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Згідно з п. 7.1 Іпотечного договору Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізацію, на задоволення своїх вимог при виникненні підстав, вказаних у п. 3.4. Іпотечного договору, в тому числі у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником (повністю або частково) зобов'язань за Кредитним договором.

Пунктом 7.2. Іпотечного договору визначено, що звернення на предмет іпотеки та задоволення вимог Іпотекодержателя може відбуватись, зокрема, за рішенням суду.

Таким чином, враховуючи вищезазначене, факт наявності у позичальника заборгованості за Кредитним договором, належним чином доведений, документально підтверджений і позичальником не спростований та враховуючи, що в забезпечення виконання зобов'язань за даним договором між Банком та відповідачем укладено Іпотечний договір, тому позовні вимоги позивача про звернення стягнення на передане відповідачем в іпотеку майно в рахунок погашення заборгованості визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом проведення реалізації на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються:

загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;

опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;

заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;

спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону;

пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;

початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання.

Майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. (ст. 11 цього Закону).

Із змісту ст. ст. 7, 11 Закону України "Про іпотеку" вбачається, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі, але в межах вартості предмета іпотеки.

Слід зазначити, що майно реалізується в примусовому порядку, вартість предмета іпотеки визначається суб'єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» за ринковими цінами, що діють на день реалізації та визначення вартості майна, що, зокрема, передбачено в ст. ст. 54, 58, 62 Закону України «Про виконавче провадження», які визначають порядок примусового виконання рішення суду про звернення стягнення на заставлене майно.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.39 Закону України "Про іпотеку" в редакції чинній з 04.02.2019 року, тобто, на час прийняття рішення у даній справі, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації (у разі необхідності); спосіб реалізації предмета іпотеки; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, за умови подання будь-якою із сторін клопотання про необхідність визначення такої ціни (крім реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах). У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Суд відзначає, що відповідач не надав заперечень проти визначення початкової ціни продажу предмета іпотеки, що буде встановлена на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

ОСОБА_5 Верхового Суду у постанові від 21.03.2018 у справі № 235/3619/15-ц дійшла висновку про те, що у спорах цієї категорії, лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення, та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень.

Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем правомірно заявлено вимогу щодо визначення початкової ціни предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Враховуючи вищевикладене, у зв'язку з порушенням Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінагро" своїх зобов'язань за кредитним договором позивач набув право на задоволення грошових вимог за рахунок предмету іпотеки відповідно до Іпотечного договору від 06.03.2018.

Разом з цим, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до п. 6.2. Кредитного договору у разі невиконання чи несвоєчасного виконання Позичальником Боргових зобов'язань за цим ОСОБА_3 має право нарахувати та стягнути, а Позичальник сплачує банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на момент такої сплати, від суми невчасно виконаного (невиконаного) платежу за кожний день з дати виникнення обставин, що є підставою для застосування пені (несвоєчасне погашення заборгованості), до дати припинення цих обставин.

Розрахунок пені здійснюється у валюті кредиту, виданого Позичальнику, і підлягав сплаті у національній валюті України по курсу НБУ, встановленому на день оплати.

Із змісту п. 6.4. Кредитного договору вбачається, що сторонами погоджено встановлення більшого строку нарахування пені, ніж передбачений ч. 6 ст. 232 ГК України шестимісячний термін, а саме визначено - нарахування штрафної санкції припиняється через три роки від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

За розрахунком позивача, станом на 05.02.2019 пеня становить 0,20 дол. США (а.с. 10).

Вирішуючи правомірність нарахованої суми пені, суд зазначає, що згідно з частиною 1 статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України (далі - ГК України) передбачено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за частинами 1 та 2 статті 217 ГК України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Так, згідно із частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

В статті 549 ЦК України конкретизовано визначення таких штрафних санкцій, а саме пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, а якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Таким чином, неустойка має безпосередню мету стимулювати боржника до виконання зобов'язання; за допомогою неустойки забезпечуються права кредитора шляхом створення таких умов, що підвищують рівень вірогідності виконання зобов'язання; неустойка стягується по факту невиконання чи неналежного виконання зобов'язання боржником, трансформуючись у такий спосіб у міру цивільно-правової відповідальності.

За приписом статті 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" та частини другої статті 343 ГК України розмір пені за прострочку платежу не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Якщо в укладеному сторонами договорі зазначено вищий розмір пені, ніж передбачений у цій нормі, застосуванню підлягає пеня в розмірі згаданої подвійної облікової ставки.

Виходячи із факту нарахування позивачем пені у іноземній валюті (долар США), суд зазначає також, що відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною першою статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина третя статті 533 ЦК України ).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань").

Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний з розміром облікової ставки Національного банку України, а оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, то пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише в національній валюті України гривні.

З урахуванням умов кредитного договору, пеня в даному випадку має обчислюватись і стягуватись в національній валюті України - гривні. При цьому саме у гривні вона повинна обчислюватись на момент щоденного прострочення зобов'язання.

Вказаний висновок щодо застосування наведених норм права по відношенню до неможливості нарахування пені в іноземній валюті викладений і в постановах Верховного Суду України у справах № 909/660/14 від 01.04.2015 та №6-2667цс16 від 16.08.2017, від 02.07.2014 у справі №6-79цс14. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 01.04.2015 у справі №3-29гс 15, у постанові від 16.09.2015 у справі №6-190цс15, у постанові від 16.08.2017 у справі №6-2667цс16, а тому враховується судом при прийнятті даного рішення у відповідності до частини 4 статті 236 ГПК України та частини 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

За таких обставин нарахування пені в іноземній валюті на суму простроченої заборгованості є неправомірним, а тому суд не вбачає підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки в частині стягнення пені у розмірі 0,20 дол. США.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі вищевикладеного, оскільки відповідачем не надано суду доказів повернення наданого кредиту, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, однак частково з огляду на відсутність правових підстав для стягнення пені.

Вимогу позивача щодо способу реалізації предмета іпотеки суд вважає викласти у редакції ч. 2 ст. 39 Закону України "Про іпотеку", наступним чином:

"Встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення торгів та встановити початкову ціну Предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежим експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.".

Здійснюючи розподіл судового збору, суд зазначає, що судовий збір згідно з положеннями частини 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: комплекс будівель, який знаходиться за адресою: Кіровоградська область, Новомиргородський район, місто Новомиргород, вулиця Залізнична, будинок під номером 45 (сорок п'ять), загальною площею 38119,7 кв.м. (тридцять вісім тисяч сто дев'ятнадцять цілих сім десятих квадратних метра), реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна за Державним реєстром речових прав на нерухоме майно 8 та складається з: адмін. будівля - А, загальною площею 452,7 кв.м.; будівля прохідної - Б, загальною площею 29,1 кв.м.; будівля дитсадка - В,в, загальною площею 145,5 кв.м.; їдальня - Г, г, загальною площею 209,1 кв.м.; олійня - Д, загальною площею 88,7 кв.м.; цех обмолота - Д1, загальною площею 59,3 кв.м.; зерносклад №15 -Е, загальною площею 1002,0 кв.м.; зерносклад №14-3з, загальною площею 1627,9 кв.м.; вагонні ваги - з1; зерносклад №17 - Ж, загальною площею 1236,2 кв.м.; склад №1 - К, загальною площею 1014,0 кв.м.; вівчарник - К1, загальною площею 567,5 кв.м.; зерносклад №12 - Л, загальною площею 720,0 кв.м.; зерносклад №13-Л1, загальною площею 723,0 кв.м.; свинарник - М М1 м, загальною площею 978,9 кв.м.; зерносклад №3 - Н, загальною площею 1003,5 кв.м.; зерносклад №4 - Н1, загальною площею 1007,5 кв.м.; корівник №2 - О, загальною площею 630,6 кв.м.; зерносклад №7 - П, загальною площею 927,3 кв.м.; зерносклад №8 - П1, загальною площею 1233,8 кв.м.; зерносклад №9 - П2, загальною площею 1233,8 кв.м.; зерносклад №10 - Р1 р, загальною площею 1250,8 кв.м.; зерносклад №11 - Р, загальною площею 1229,2 кв.м.; зерносклад № 18 - С, загальною площею 1013,8 кв.м.; зерносклад №19 - С1, загальною площею 1334,5 кв.м.; зерносушилка ДСП-32 поточної лінії-У, загальною площею 78,8 кв.м.; дизельна електростанція - Ф Ф1 ф, загальною площею 277,7 кв.м.; склад №20-ф2, загальною площею 63,7 кв.м.; підстанція ТП №1-Ф3, загальною площею 59,5 кв.м.; автогараж будівля- З5, загальною площею 24,7 кв.м.; автогараж буділя-З6, загальною площею 39,0 кв.м.; автогараж будівля- Ф4, загальною площею 140,5 кв.м.; будівля мех.майстерні-Ф6, загальною площею 154,7 кв.м.; елеватор, Ц-Ц9, загальною площею 12891,9 кв.м.; точка автоприйому елеватора, ч, загальною площею 380,8 кв.м.; корівник №1- Ю, загальною площею 214,0 кв.м.; силосховище-Ю1, загальною площею 278,4 кв.м.; сарай- Я, загальною площею 129,7 кв.м.; автоваги №1-Б1, 61, загальною площею 92,3 кв.м.; автоваги №2-Б2, загальною площею 67,9 кв.м..; автоваги №3- б, загальною площею 75,2 кв.м.; насосна станція- Ш, загальною площею 5,5 кв.м.; насосна станція-С6, загальною площею 4,4 кв.м.; будівля прийомної лабораторії-БЗ, загальною площею 120,8 кв.м.; споруда механічно-обробної башні поточної лінії-У1-У4, загальною площею 274,2 кв.м.; цех обмолота (камерна сушилка)-Л3,Т-Т-8, загальною площею 860,4 кв.м.; насінева станція-З1, загальною площею 321,5 кв.м.; локомотивне депо, З4, загальною площею 97,5 кв.м.; пожежне депо- И1, И2, загальною площею 170,4 кв.м.; брудер для курчат- И3, загальною площею 96,6 кв.м.; побутове приміщення- Ж1, Ж2, загальною площею 689,1 кв.м.; будівля складу- Ж4, загальною площею 310,4 кв.м.; склад матеріальний- С2, загальною площею 96,0 кв.м.; склад матеріальний - СЗ, загальною площею 58,7 кв.м.; трансформаторний пункт-підстанція ТП №2- С4, загальною площею 124,4 кв.м.; робоча башня- ЕЗ, є, загальною площею 173,2 кв.м.; операторська- Ч1,ч,ч1,ч2 загальною площею 29,1 кв.м., убиральня (поточна)- X; убиральня- X1; убиральня- Х2; убиральня- Х4; убиральня- Х5; убиральня- Х6; АЗС- ч1; вхід в погріб- Я1; силосна яма- Я2; приймальний пристрій поточної лінії- Л2; сарай-Є; приймальний пристрій складу №14- 32; вхід в сховище- С5; приймальний пристрій складу №18- С7, С8; приймальний пристрій складу №15- Е2; зерносушилка ДСП-50-Е5; приймальний пристрій складу №7- П3 П4; водонапірна башня- Щ; водонапірна башня- Щ1; свердловина артезіанська- Щ2; приміщення в напівзруйнованому стані-Е1;сушарка- Ч2; норійна вишка - Ч3; пожежний резервуар- І; цистерна- II-VII; асфальтні площадки- VIII; огорожа- №1-10; водопровід, -; газопровід, -; залізнична колія, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Складський комплекс "Новомиргород" () в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінагро" (65039, Одеська область, м. Одеса, вул. Середньофонтанська, буд. 16; ) за Кредитним договором № НК 1851 від 06.03.2018 року в розмірі 4 943 381,35 ОСОБА_2. США на користь Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30; ), з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 4 877 000,00 дол. США, заборгованість по відсотками (в т.ч. прострочені) 66 381,35 дол. США.

Встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом проведення торгів та встановити початкову ціну Предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежим експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Складський комплекс "Новомиргород" (68100, Одеська область, Татарбунарський район, м. Татарбунари, вул. Лесі Українки, буд. 22; ідентифікаційний код 41946404) на користь Акціонерного товариства "ТАСКОМБАНК" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30; ідентифікаційний код 09806443) 672 350,00 грн судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Належним чином засвідчені копії рішення направити Акціонерному товариству "ТАСКОМБАНК" за адресою: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30; Товариству з обмеженою відповідальністю "Складський комплекс "Новомиргород" за адресами: 68100, Одеська область, Татарбунарський район, м. Татарбунари, вул. Лесі Українки, буд. 22 та 26000, Кіровоградська область, Новомиргородський район, м. Новомиргород, вул. Залізнична, буд. 45; Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінагро" за адресою: 65039, Одеська область, м. Одеса, вул. Середньофонтанська, буд. 16.

Повне рішення складено 02.05.2019.

Суддя В.В.Тимошевська