СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" травня 2019 р.                                                                          Справа № 917/1571/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:     головуючий суддя Геза Т.Д., суддя Мартюхіна Н.О., суддя  Шутенко І.А.

без виклику сторін

розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Полтавський турбомеханічний завод”, м. Полтава  (вх. №834 П/2)

на  рішення господарського суду Полтавської області від 14.02.2019 року у справі № 917/1571/18 (суддя – Пушко І.І., ухвалене в спрощеному позовному провадженні в  м. Полтава 14.02.2019, повний текст складено 14.02.2019 року)

за  позовом: Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України”, м.Київ

до відповідача: Приватного акціонерного товариства “Полтавський турбомеханічний завод”, м. Полтава

про стягнення 42717,20 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” звернулося до господарського суду Полтавської області з позовною заявою про стягнення з Приватного акціонерного товариства “Полтавський турбомеханічний завод” коштів в сумі 42717,20 грн., з яких: 5009,81 грн. - 3% річних; 30206,08 грн.- пені, нарахованих за період з 15.02.2014 року по 16.02.2015 року; 7501,31 грн. – інфляційних, нарахованих за зобов’язаннями лютого-квітня 2014 року за період з квітня по червень 2014 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що відповідач порушив умови господарського зобов’язання в частині термінів оплати за договором купівлі-продажу природного газу №1980/14-ТЕ-24 від 23.01.2013 року, що стало підставою для нарахування відповідачу  пені, інфляційних втрат та 3% річних, відповідно до ст.ст. 11-16, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 655, 692, 712 ЦК України та ст.ст. 20, 173-175, 193, 216-218, 230, 231, 264, 265 ГК України.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 14.02.2019 у справі № 917/1571/18 позов задоволено повністю.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства “Полтавський турбомеханічний завод” на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 30206,08 грн. – пені, 5009,81 грн. – 3% річних, 7501,31 грн. – інфляційних нарахувань; 1762,00 грн. - витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано доведеністю та обґрунтованістю позовних вимог.

Приватне акціонерне товариство “Полтавський турбомеханічний завод” звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою № 12/16-002353 від 06.03.2019 на рішення господарського суду Полтавської області від 14.02.2019 у справі № 917/1571/18, в якій просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог.

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт посилається на те, що заборгованість за поставлений природний газ згідно договору купівлі-продажу природного газу №1980/14-ТЕ-24 від 23.01.2013 була погашена відповідачем до 30.11.2016 року, а саме до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (надалі – Закон №1730), відтак, нараховані пеня, 3% річних та інфляційні підлягають списанню в силу частини 3 статті 7 вказаного Закону. Вважає, що на момент звернення до суду з позовом, у Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” були відсутні правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.03.2019 року сформовано наступний склад колегії суддів: головуючий суддя – Геза Т.Д., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Шутенко І.А.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що предметом спору у даній справі є стягнення 42717,20 – інфляційних втрат, 3% річних та штрафних санкцій за неналежне виконання зобов’язань.

Відповідно до частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що Приватне акціонерне товариство “Полтавський турбомеханічний завод” звернулося з апеляційною скаргою на рішення господарського суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Крім того, дана справа не відноситься до категорії справ, зазначених у частині 4 статті 247 Господарського процесуального кодексу України, що не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного провадження.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства “Полтавський турбомеханічний завод” на рішення господарського суду Полтавської області від 14.02.2019 у справі № 917/1571/18 у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 2 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п’ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія встановила наступне.

Між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та Публічним акціонерним товариством “Полтавський турбомеханічний завод” (покупець) укладено договір купівлі-продажу природного газу №1980/14-ТЕ-24 від 23.12.2013 року (а.с. 23-28), за умовами якого позивач (продавець) зобов’язався передати у власність відповідача (покупця) у 2014 році природний газ, ввезений на митну територію України ПАТ “НАК “Нафтогаз України” за кодом згідно УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, а покупець зобов’язався прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

До договору купівлі-продажу природного газу №1980/14-ТЕ-24 від 23.12.2013 року сторони уклали додаткові угоди: № 1 від 06.03.2014 року, № 2 від 30.04.2014 року, № 3 від 31.10.2014 року (а.с. 29-31).

Згідно абз. 3 п. 1.2. Статуту Приватного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" (а.с. 57-58) рішенням загальних зборів акціонерів товариства (протокол № 2 від 26.04.2017р.) змінено найменування Товариства з Публічного акціонерного товариства "Полтавський турбомеханічний завод" на Приватне акціонерне товариство "Полтавський турбомеханічний завод" (далі позивач) у зв'язку з приведенням його у відповідність із Законом України “Про акціонерні товариства”.

Відповідно до п.1.2. договору №1980/14-ТЕ-24 від 23.12.2013 газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, релігійними організаціями, національними творчими спілками та їх релігійними осередками (крім обсягів, що використовуються для виробничо-комерційної діяльності).

Пунктом 2.1 договору №1980/14-ТЕ-24 від 23.12.2013 встановлено, що продавець передає покупцеві з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року газ обсягом 3075,0  тис. куб. м. із зазначенням по місяцях кварталів.

Згідно п. 3.3 договору №1980/14-ТЕ-24 від 23.12.2013, приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу.

На виконання умов укладеного договору, позивач в 2014 році передав у власність відповідача природний газ на загальну суму 3137238,61 грн., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу (а.с. 32-43), та не заперечується відповідачем.

Відповідно до п. 6.1 договору, оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідач за поставлений газ розраховувався несвоєчасно.

З матеріалів справи вбачається, що остаточний розрахунок за газ, отриманий в 2014 році у сумі 3137238,61 грн. відповідач здійснив 17.02.2015.

У зв'язку з тим, що зобов'язання з оплати поставленого природного газу здійснювалося відповідачем з порушенням встановлених договором строків оплати, позивач нарахував відповідачу 5009,81 грн. - 3% річних, 30206,08 грн. – пені, нарахованих за період з 15.02.2014 року по 16.02.2015 року; 7501,31 грн. – інфляційних, нарахованих за зобов’язаннями лютого-квітня 2014 року за період з квітня по червень 2014 року.

За невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України (п. 7.1 договору).

Пунктом 7.2 договору визначено, що у разі невиконання відповідачем пункту 6.1. договору, відповідач сплачує позивачу, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2014 року, а в частині проведення розрахунків – до їх повного здійснення (пункт 11 договору).

Додатковою угодою №2 від 30.04.2014 до договору сторони узгодили викласти пункт 1.2. статті 1 "Предмет договору" у наступній редакції: "Газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням" (а.с.30).

Як вбачається із умов договору купівлі-продажу природного газу №1980/14-ТЕ-24 від 23.12.2013 року, відповідач придбав у позивача газ для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, відтак, на відносини сторін з приводу врегулювання заборгованості, що виникла між ними на підставі договору купівлі - продажу природного №1980/14-ТЕ-24 від 23.12.2013 року, поширюється дія Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії" (далі за текстом - Закон №1730), який набрав чинності 30.11.2016.

У преамбулі Закону №1730 вказано, що він визначає комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до статті 1 Закону №1730, процедурою врегулювання заборгованості є заходи, спрямовані на зменшення, списання та/або реструктуризацію заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію шляхом проведення взаєморозрахунків, реструктуризації та списання заборгованості.

Реєстр підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (далі - реєстр), - це державна відкрита, загальнодоступна інформаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, обробку, захист, облік та надання інформації про підприємства та організації, які є учасниками процедури врегулювання заборгованості відповідно до цього Закону. Реєстр розміщується на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Учасники процедури врегулювання заборгованості - підприємства та організації, включені до реєстру, постачальники природного газу та/або електричної енергії, оптовий постачальник електричної енергії, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, органи, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно зі статтею 2 Закону №1730, дія цього Закону поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Відповідно до частини 1 статті 3 Закону №1730, для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 №93 затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром, який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.

Так, відповідно до пункту 14 Порядку у реєстрі зазначаються такі дані про підприємство: повне найменування юридичної особи; код згідно з ЄДРПОУ; номер і дата внесення до реєстру даних про підприємство; основний вид діяльності (згідно з ліцензією); фактичне місцезнаходження підприємства; прізвище, ім’я та по батькові особи, уповноваженої діяти від імені підприємства, із зазначенням посади і номерів телефонів; реквізити ліцензій підприємства, що були чинними в період виникнення заборгованості за спожиті енергоносії, яка підлягає врегулюванню згідно із Законом; підстава включення підприємства до реєстру (дата видання та номер наказу Мінрегіону); підстава і дата внесення змін до інформації про включене до реєстру підприємство (дата видання та номер наказу Мінрегіону); підстава і дата виключення підприємства з реєстру (дата видання та номер наказу Мінрегіону); обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 1 січня 2016 року заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 1 липня 2016 року.

Разом з тим, частиною 3 статті 7 Закону №1730 передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

При цьому, у частині 3 статті 7 Закону №1730 не ставиться право не нарахування (списання) з боржника неустойки, інфляційних втрат та відсотків річних у залежність від будь-яких інших умов, окрім погашення заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом і виконання цієї норми не потребує включення підприємства до Реєстру.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.01.2018 у справі № 904/10745/16.

Зокрема, Верховний Суд, відхиляючи аргумент сторони про те, що не включення боржника до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості унеможливлює списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, у своїй постанові вказав, що у статті 2 Закону законодавець визначив, що дія Закону поширюється саме на відносини із врегулювання заборгованості.

Визначення терміну "процедура врегулювання заборгованості", наведеного у пункті 5 частини 1 статті 1 Закону №1730, передбачає як заходи зі зменшення та/або реструктуризації заборгованості, так і заходи щодо її списання.

Із частини 1 статті 3, пункту 1 частини 1 статті 4 Закону №1730 вбачається, що Закон передбачає проведення взаєморозрахунків за спожитий природний газ без урахування розміру зобов'язань зі сплати неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ. З наведеного вбачається, що сплата неустойки (штрафу, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних відбувається поза порядком проведення взаєморозрахунків, для яких Законом визначено особливу процедуру. Водночас, порядок сплати неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних не можна розглядати окремо від інших положень Закону.

У частині 1 статті 5 Закону №1730 визначено, що реструктуризації підлягає кредиторська заборгованість. Однак до такої заборгованості не враховуються суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ.

Оскільки всі попередні статті (1, 3, 4, 5) Закону №1730 визначали умови проведення взаєморозрахунків та реструктуризацію заборгованості без урахування суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ, у статті 7 Закону передбачено порядок списання суми неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ.

Так, у частині 1 статті 7 Закону №1730 мова йде саме про реструктуризовану заборгованість, для проведення якої необхідно, щоб підприємство було включено до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Натомість, у частині 3 статті 7 Закону мова не йде про реструктуризовану заборгованість, а про заборгованість за природний газ, яка існувала та була погашена теплопостачальними та теплогенеруючими організаціями до набрання чинності цим Законом.

Отже, до заборгованості, що виникла та погашена до набрання чинності Законом не можуть бути застосовані передбачені Законом правила та вимоги щодо необхідності включення підприємства до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, оскільки за загальним правилом (частина 1 стаття 58 Конституції України) закон не має зворотної дії в часі.

Таким чином, виконання частини 3 статті 7 Закону №1730 не потребує включення відповідача до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач розрахувався за поставлений природній газ в повному обсязі, тобто до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" у відповідача відсутня заборгованість перед позивачем за договором  купівлі - продажу природного №1980/14-ТЕ-24 від 23.12.2013 року.

Відповідно до наданого позивачем до справи розрахунку заборгованості вбачається, що 3% річних, інфляційні та пеня нараховані позивачем за зобов'язаннями відповідача, що виникли у строк до набрання чинності вказаним Законом.

Частина 3 статті 7 Закону №1730 є нормою прямої дії, тобто, її застосування до споживачів не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов поряд з їх обов'язком щодо погашення заборгованості за спожитий природний газ у строк до набрання чинності 30.11.2016 цим Законом.

При цьому, виконання даної норми не залежить від факту включення підприємства-споживача до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, оскільки в силу частини 1 статті 58 Конституції України зазначений Закон не має зворотної дії в часі.

Аналогічна правова позиція щодо застосування частини 3 статті 7 Закону викладена у Постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №927/1152/16, від 14.02.2018 у справі №908/3211/16, від 29.01.2018 у справі №904/10745/16 та від 23.01.2018 у справі №914/3131/15.

Враховуючи приписи частини 3 статті 7 Закону №1730 та те, що заявлені до стягнення з відповідача суми пені, 3% річних та інфляційних втрат нараховано позивачем на заборгованість, яку відповідач погасив до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних, теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання та водовідведення за спожиті енергоносії", судова колегія апеляційної інстанції дійшла до висновку, що такі нарахування підлягають списанню в силу приписів частини 3 статті 7 зазначеного Закону, тому відсутні правові підстави для задоволення позову.

За таких обставин, доводи Приватного акціонерного товариства “Полтавський турбомеханічний завод”, викладені в апеляційній скарзі на  рішення господарського суду Полтавської області від 14.02.2019 року у справі № 917/1571/18, є обґрунтованими, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Пунктом 2 частини 1 ст. 275 визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення господарського суду Полтавської області від 14.02.2019 року у справі № 917/1571/18 підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України      витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги покладаються на позивача, оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства “Полтавський турбомеханічний завод” на рішення господарського суду Полтавської області від 14.02.2019 року у справі № 917/1571/18 – задовольнити.

Рішення господарського суду Полтавської області від 14.02.2019 року у справі № 917/1571/18 – скасувати.

Прийняти нове рішення.

У задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства “Національна акціонерна компанія “Нафтогаз України” до Приватного акціонерного товариства “Полтавський турбомеханічний завод” – відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б.Хмельницького, 6, м. Київ, 01001, ) на користь Приватного акціонерного товариства “Полтавський турбомеханічний завод” (вул. Зіньківська, 6, м. Полтава, 36029, ) судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2643, 00 грн.

Господарському суду Полтавської області видати відповідний наказ

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                    Т.Д. Геза

Суддя                                                                                           Н.О. Мартюхіна

Суддя                                                                                           І.А. Шутенко