ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2019 р. Справа № 911/296/19

Господарський суд Київської області у складі судді Щоткіна О.В., при секретарі судового засідання Литовці А.С., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пресса От и До»

до Дочірнього підприємства «Рітейл Вест»

про стягнення 14098,13 грн.

за участю представників

позивача: не з'явився;

відповідача: Волтарніст М.О. - адвокат, договір про надання правової допомоги від 14.01.2019.

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Київської області звернулось Товариства з обмеженою відповідальністю «Пресса От и До» (далі - позивач, ТОВ «Пресса От и До») з позовом до Дочірнього підприємства «Рітейл Вест» (далі - відповідач, ДП «Рітейл Вест») про стягнення 14098,13 грн. заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов'язань за договором поставки № РВ024193 від 17.01.2014 в частині повної та своєчасної оплати отриманого товару.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.02.2019 відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи призначено на 18.03.2019.

04.03.2019 на адресу суду від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача. ТОВ «Пресса От и До» зазначає, що повністю підтримує свої позовні вимоги та вважає, що в матеріалах справи наявні всі необхідні докази, які підтверджують законність та обґрунтованість вимог позивача.

Ухвалою суду від 18.03.2019 розгляд справи по суті відкладено на 01.04.2019.

01.04.2019 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що надані позивачем видаткові накладні оформлені неналежним чином, оскільки з накладних неможливо ідентифікувати особу представника покупця, а також повноваження особи, яка отримала товар. Відповідач також вважає, що оскільки позивачем було надано відповідачу неналежним чином оформлені накладні, у ДП «Рітейл Вест» наявне право затримати оплату товару. Крім того, на думку відповідача, строк оплати товару не настав, оскільки відсутні докази реалізації товару.

Ухвалою суду від 01.04.2019 розгляд справи по суті відкладено на 15.04.2019.

08.04.2019 через канцелярію суду від позивача надійшла відповідь на відзив за вих. № 34 від 04.04.2019, в якій зазначає, що долучені до позовної заяви накладні в сукупності з іншими доказами, наявними в матеріалах справи, є належними доказами поставки товару, у зв'язку з цим позивач вважає безпідставними твердження відповідача щодо права затримки оплати отриманого товару.

До відповіді на відзив позивач долучив податкові накладні, які, на його думку, підтверджують факт поставки та отримання відповідачем спірного товару. Зазначені податкові накладні позивач просить суд приєднати до матеріалів справи.

За приписами ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч. 2 ст. 118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд враховує, що докази, які долучено позивачем до відповіді на відзив подані до суду з порушенням встановленого законом строку без обґрунтування неможливості їх подання у такий строк.

Таким чином, подані позивачем податкові накладні, з огляду на положення ст. 80 ГПК України, судом до розгляду не приймаються.

В судовому засіданні 15.04.2019 представник відповідача повністю підтримала позицію, що викладена у відзиві на позов, у зв'язку з чим просила суд у позові відмовити в повному обсязі.

Згідно з ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадках розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

15.04.2019, після виходу з нарадчої кімнати, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, та об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

17.01.2014 між ДП «Рітейл Вест» (покупець) та ТОВ «Пресса От и До» укладено договір № РВ024193 (далі - Договір) відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, та у відповідності з замовленням покупця поставити товар, а покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти товар і оплатити його вартість за цінами, зазначеними в накладній, та які не можуть перевищувати цін, узгоджених в специфікації.

Товар поставляється постачальником у відповідності з замовленням покупця по асортименту, кількості та цінам в строк, зазначений в замовленні. Замовлення можуть надаватись постачальникові письмово, по факсу, електронній пошті або в іншій формі, прийнятній для сторін. В будь-якому випадку прийняття замовлення постачальником повинно бути підтверджено (погоджено) в погодженій сторонами формі (п. п. 3.1, 3.2 Договору).

Пунктом 7.9 Договору передбачено, що оплата за товар здійснюється в національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника після його реалізації кожні 45 днів. При цьому сторони домовилися про те, що покупець здійснює оплату поставленого товару тільки у випадку, якщо сума за розрахунковий період буде складати не менше, ніж 500,00 грн. з кожного магазину.

Згідно з п. 10.1. Договору останній набирає силу з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2017.

У матеріалах справи міститься ряд видаткових та товарно-транспортних накладних, а саме: № ПР-0001511 від 09.02.2018 на суму 120,32 грн.; № ПР-0001238 від 02.02.2018 на суму 60,32 грн.; № ПР-0000884 від 26.01.2018 на суму 96,32 грн.; № ПР-0000744 від 23.01.2018 на суму 17,04 грн.; № ПР-0000627 від 22.01.2018 на суму 251,07 грн.; № ПР-0000444 від 16.01.2018 на суму 17,04 грн.; № ПР-0000108 від 05.01.2018 на суму 55,80 грн.; № ПР-07556 від 29.12.2017 на суму 91,80 грн.; № ПР-07487 від 27.12.2017 на суму 17,04 грн.; № ПР-07152 від 19.12.2017 на суму 17,04 грн.; № ПР-07328 від 22.12.2017 на суму 190,55 грн.; № ПР-06959 від 15.12.2017 на суму 147,80 грн.; № ПР-06819 від 12.12.2017 на суму 17,04 грн.; № ПР-06670 від 08.12.2017 на суму 159,05 грн.; № ПР-06491 від 05.12.2017; № ПР-06306 від 01.12.2017 на суму 91,80 грн.

За вказаними накладними постачальником зазначено ТОВ «Пресса От и До», одержувачем ДП «Рітейл Вест», підставою складення накладних - договір № ПР2-000030 від 01.09.2014.

До матеріалів долучено банківські виписки по рахунку позивача за 22.02.2018 та за 26.03.2018, в яких відображено здійснені відповідачем оплати на підставі договору № РВ024193 від 17.01.2014 на загальну суму 6200,00 грн.

Позивач стверджує, що на момент припинення дії Договору заборгованість відповідача по оплаті поставленого товару складала 20098,02 грн., яка, з урахуванням її часткового погашення відповідачем в сумі 6666,64 грн., на момент звернення з позовом до суду склала 14098,13 грн.

До позовної заяви долучено акти перевірки розрахунків, підписані в двосторонньому порядку, а саме: за період з 01.12.2017 по 31.12.2017, за яким залишок заборгованості відповідача перед позивачем на 31.12.2017 складає 20098,02 грн.; за період з 01.02.2018 по 28.02.2018 - залишок заборгованості складає 15388,44 грн.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст.712 Цивільного кодексу України та ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною 8 ст. 193 Господарського кодексу України визначено, що управнена сторона, приймаючи виконання господарського зобов'язання, на вимогу зобов'язаної сторони повинна видати письмове посвідчення виконання зобов'язання повністю або його частини. Відповідно до цієї норми таким письмовим посвідченням є письмовий документ, який складений згідно з вимогами чинного законодавства і посвідчує виконання зобов'язання.

Чинне законодавство встановлює обов'язкові вимоги до документів (за формою та змістом), що мають підтверджувати виконання господарських зобов'язань. Загальні вимоги до вказаних документів встановлені у ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а також у Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 за № 88, де визначені обов'язкові реквізити первинних документів. Крім того, до первинних документів включаються додаткові реквізити в залежності від характеру операції.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п. 2.1. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Позивачем підставою позову визначено неналежне виконання відповідачем умов договору № РВ024193 від 17.01.2014 в частині щодо розрахунків за отриманий товар. Однак надані до матеріалів справи накладні свідчать, що поставка товару відбувалась не на виконання умов договору № РВ024193 від 17.01.2014, а відповідно до договору № ПР2-000030 від 01.09.2014, який суду не надано.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Належних доказів (первинних документів), які б підтверджували поставку товару за договором № РВ024193 від 17.01.2014 та доказів часткової оплати, які б підтверджували наявність у ДП «Рітейл Вест» заборгованості перед ТОВ «Пресса От и До» в сумі 14098,13 грн. позивач суду не надав.

Надані позивачем акти перевірки розрахунків не беруться судом до уваги оскільки не є первинними документами, з яких можна встановлювати факт наявності чи відсутності заборгованості. Факт наявності та розмір заборгованості визначається виключно за результатами дослідження первинних документів.

Враховуючи відсутність первинних документів, які б підтверджували факт здійснення господарських операцій, суд позбавлений можливості встановити можливі порушення умов договору № РВ024193 від 17.01.2014, який укладено між сторонами та є підставою позовних вимог.

Таким чином суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Судовий збір, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 129, 237, 238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

В задоволенні позову відмовити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 08.05.2019.

Суддя О.В. Щоткін