ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"22" квітня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/380/19

Господарський суд Одеської області у складі:

судді Оборотової О.Ю.

при секретарі судового засідання Борисова Н.В.

За позовом: Акціонерного товариства "УКРСОЦБАНК"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Відбудова"

про стягнення

За участю представників сторін:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: не з'явився;

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "УКРСОЦБАНК" звернулось до господарського суду Одеської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Відбудова", в якій просить суд стягнути 3208778,38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитними договорами.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 20.02.2019р. позовну заяву Акціонерного товариства "УКРСОЦБАНК" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №916/380/19 за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 08.04.2019р. закрито підготовче провадження у справі № 916/380/19; призначено справу до судового розгляду по суті на 22.04.2019р. о 10:40 год.

Відповідач не забезпечив явку своїх повноважних представників до судових засідань, про причини неявки суд не повідомив. Про місце, дату та час розгляду справи учасники повідомлені належним чином, шляхом направлення судової кореспонденції, за юридичною адресою (є загальнодоступною та міститься у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань).

Поштову кореспонденцію відповідач не отримав, про що свідчать поштові повідомлення, які повернені до господарського суду Одеської області за терміном зберігання.

Відповідно до частини сьомої статті 120 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за можливості сповістити їх з допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відтак, приймаючи до уваги належне повідомлення учасників справи, даний спір вирішено судом по суті заявлених вимог за наявними матеріалами справи відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні обставини:

23 березня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (надалі - позивач, Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Відбудова» (надалі - відповідач, Позичальник) укладено Договір кредиту № 660/20-305 (надалі - Кредитний договір-1).

За умовами Кредитного договору Банк надав Позичальнику грошові кошти у сумі 950 000,0 гривень (п. 1.1 Кредитного договору), а Позичальник зобов'язався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повернути кредит, з врахуванням відсотків за користування кредитом, в строк до 23.03.2017.

09 червня 2010 року укладено додаткову Угоду № 5 про внесення змін до Договору кредиту № 660/20-305 встановивши новий кінцевий термін повернення кредитної заборгованості до 22.03.2022 року.

01 листопада 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Відбудова» укладено Договір невідновлювальної кредитної лінії № 660/184-302 (надалі - Кредитний договір-2).

За умовами Кредитного договору-2 Банк зобов'язався надавати Позичальнику грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 625000,00 гривень (п. 1.1.1 Кредитного договору-2), а Позичальник зобов'язався погашати кредит відповідно графіку, що є невід'ємною частиною Договору.

09 червня 2010 року укладено додаткову Угоду № 3 про внесення змін до Договору кредиту № 660/184-302 встановивши новий кінцевий термін повернення кредитної заборгованості до 31.10.2015 року.

09 березня 2010 року Загальними зборами акціонерів було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування (назви) Банку на Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК». Банк є правонаступником щодо всіх прав та обов'язків Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», створеного в організаційно-правовій формі відкритого акціонерного товариства.

26 квітня 2018 року Загальними зборами акціонерів було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства з публічного на приватне та про зміну найменування (назви) Банку з Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» на Акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК». Банк є правонаступником всіх прав та обов'язків Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК».

Як зазначає позивач Банк свої зобов'язання за Кредитними договорами виконав, надавши кредитні кошти, однак, відповідач, порушив умови Кредитних договорів та вимоги законодавства, не забезпечив своєчасне погашення кредиту та відсотків, в наслідок чого утворилась заборгованість, що спричинило звернення позивача до господарського суду Одеської області з позовом, в рамках провадження у даній справі.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача у судових засіданнях, проаналізувавши норми чинного законодавства, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.15 Цивільного Кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.16 Цивільного Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За положеннями до ч.ч.1, 2 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Пункт 1 ст.202 Цивільного Кодексу України встановлює, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.627 Цивільного Кодексу України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629 Цивільного Кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із приписами ст.525 Цивільного Кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За правилами ст.526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1,2 ст.530 Цивільного Кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 610 Цивільного Кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного Кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Аналогічні положення містяться в ч.1 ст.193 Господарського Кодексу України, де зазначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Приписами ст.1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2. ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст.1048 Цивільного кодексу України Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Суд зазначає, що взявши на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів Товариство з обмеженою відповідальністю "Відбудова" повинно виконати їх у строк визначений договорами, проте, в порушення умов договорів та норм чинного законодавства відповідач взятих на себе зобов'язань по своєчасній оплаті не виконав.

Суд звертає увагу, що Акціонерне товариство "УКРСОЦБАНК", в повному обсязі виконало умови договору, що підтверджується належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи та доданий до позову розрахунок позивача, суд вважає вимоги Акціонерного товариства "УКРСОЦБАНК" про стягнення заборгованості ТОВ «Відбудова» перед АТ «Укрсоцбанк» згідно кредитного договору № 660/20-305 від 23.03.2007року, яка складає -1 864 852, 62 гривень, яка складається з:

Суми заборгованості за кредитом: 777 000,00 грн.
Суми заборгованості за відсотками:669 901,49 грн.
Суми заборгованості за комісіями:53 685,34 грн.
Розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту:121 699,09 грн.
Розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків:120 284,53 грн.
Розміру інфляційних витрат за кредитом:56 631,83 грн.
Розміру інфляційних витрат за відсотками:65 650,34 грн.
Станом на 23.11.2018року заборгованість ТОВ «Відбудова» перед АТ «Укрсоцбанк» згідно кредитного договору № 660/184-302 від 01.11.2007 року, складає - 1 343 925, 76 гривень, яка складається з:

Суми заборгованості за кредитом: 507 000,00 грн.
Суми заборгованості за відсотками:535 851,64 грн.
Суми заборгованості за комісіями:36 800,64 грн.
Розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту:91 062,83 грн.
Розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків:79 960,12 грн.
Розміру інфляційних витрат за кредитом:49 686,00 грн.
Розміру інфляційних витрат за відсотками:43 564,53 грн.

Отже, у зв'язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов'язань по Кредитним договорам розмір заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Відбудова" складає 3208778,38 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб'єкт господарювання за порушення господарського зобов'язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов'язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладене, позовні вимоги Акціонерного товариства "УКРСОЦБАНК" підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства "УКРСОЦБАНК" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Відбудова" - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Відбудова" (вул. Поштова, буд.2/4, Одеса, Одеська область, 65031 ) на користь Акціонерного товариства "УКРСОЦБАНК" (01006, м. Київ, вул. Ковпака, буд. 29, ) заборгованість по кредитних договорах 3208778,38 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 48131,68грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 26 квітня 2019р.

Суддя О.Ю. Оборотова