ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

02.05.2019 Справа № 920/224/19

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Коваленко О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників за наявними матеріалами справу № 920/224/19

за позовом: Підприємства з іноземними інвестиціями «Індраяні Оверсіз» (вул.Лейпцизька, буд. 14, оф. 32, м. Київ, 01015, ),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «СУМИ-ЦУКОР» (вул.Герасима Кондратьєва, буд. 127/1, кв. 15, м. Суми, 40021, ),

про стягнення 389764 грн. 48 коп. заборгованості по договору поставки №02/11/01-18 ПМ від 02.11.2018р.,

ВСТАНОВИВ:

06.03.2019 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 389 764 грн. 48 коп., з яких: 339 280 грн. 00 коп. основного боргу, 36 474 грн. 92 коп. пені, 3039 грн. 58 коп. - 3% річних, 10 969 грн. 98 коп. інфляційних збитків, нарахованих у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки №02/11/01-18 ПМ від 02.11.2018 р.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач не здійснив оплату товару, отриманого відповідно до видаткової накладної №0511-006 від 05.11.2018 р., чим порушив взяті на себе зобов'язання по договору поставки №02/11/01-18 ПМ від 02.11.2018 р.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 03.04.2019 відкрито провадження у справі № 920/224/19 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; судове засідання для розгляду справи по суті було призначене на 02.05.2019, відповідачу надано термін 15 днів з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвала про відкриття провадження отримана відповідачем 08.04.2019, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке міститься в матеріалах справи, відповідачем у встановлений термін письмового відзиву на позов не подано.

Відповідно до ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позиції по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

02 листопада 2018 року між Підприємством з іноземними інвестиціями «Індраяні Оверсіз» і Товариством з обмеженою відповідальністю «СУМИ-ЦУКОР» був укладений Договір поставки № 02/11/01-18 ПМ (далі за текстом - «Договір»), відповідно до умов якого позивач зобов'язувався в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність відповідачу, а відповідач взяв на себе зобов'язання прийняти і оплатити мішки поліпропіленові з поліетиленовим вкладишем для пакування цукру (Продукція).

Зі змісту п. 4.1. Договору вбачається, що поставка продукції здійснюється позивачем на умовах DAP (Інкотермс - 2010) на склад відповідача: Сумська область, Білопільський район, смт. Миколаївка, вул. Заводська, 26 в такі строки: партія 80 000 штук продукції - не пізніше 10.11.2018 р.

Згідно п. 4.2. Договору кількість і вартість кожної окремої партії Продукції будуть вказані у додатках до Договору.

Відповідно до п. 5.2. Договору термін оплати партії переданої продукції не повинен перевищувати 5 банківських днів з моменту погодження ціни.

Погоджена в результаті переговорів між сторонами кількість продукції, ціна, терміни передачі та термін оплати партії продукції відображаються в додаткових угодах, які є невід'ємними частинами Договору.

Відповідно до п.1. Додаткової угоди №1 до Договору від 02.11.2018 сторони домовились про поставку продукції у кількості 79 900 шт. по ціні 8,952 грн./шт. на загальну суму 715 264 грн. 80 коп. з урахуванням ПДВ та доставкою до складу відповідача.

Згідно п. 2 зазначеної Додаткової угоди термін оплати партії переданої продукції н повинен перевищувати 5 банківських днів з моменту погодження ціни.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що на виконання взятих на себе зобов'язань поставив відповідачу продукцію відповідно до видаткової накладної №0511-006 від 05.11.2018 та рахунку-фактури №511/007 від 05.11.2018 на загальну суму 715264 грн. 80 коп., проте відповідач в обумовлений сторонами строк зобов'язання щодо оплати товару не виконав, 27.12.2018 повернув позивачу продукцію на загальну суму 375 984 грн. 00 коп. згідно накладної на повернення товару постачальнику №11 від 27.12.2018 і станом на день розгляду справи заборгованість відповідача становить 339 280 грн. 00 коп.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Зі змісту ст. 712 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, вбачається, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов'язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов'язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов'язання. Строк (термін) виконання зобов'язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Письмовими матеріалами справи підтверджується розмір суми основного боргу 339 280 грн. 00 коп., а саме: видатковою накладною №0511-006 від 05.11.2018, рахунком-фактурою №511/007 від 05.11.2018, довіреність №81 від 05.11.2018, накладною на повернення постачальнику№11 від 27.12.2018 /а.с. 22-25/.

Враховуючи те, що відповідачем сума основного боргу не сплачена, не подано доказів повернення отриманого товару або обґрунтованих заперечень, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 339 280 грн. 00 коп. основного боргу.

Позивач також просить суд стягнути з відповідача на свою користь 36 474 грн. 92 коп. пені, нарахованої відповідно до п. 7.2. Договору, яким передбачено, що у разі несвоєчасної оплати продукції відповідач сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період розрахунку пені від суми неоплаченої продукції за кожен день прострочення.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Одним з наслідків порушення зобов'язання, передбачених статтею 611 цього ж Кодексу є сплата неустойки. За змістом статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч.2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Згідно ч. 6. ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Судом встановлено, що пеня нарахована позивачем за період з 09.11.2018 р. по 25.02.2019 р.

Враховуючи те, що судом було встановлено факт порушення грошового зобов'язання з боку відповідача, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені в розмірі 36 474 грн. 92 коп. пені, нарахованої за період з 09.11.2018 р. по 25.02.2019 р.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача на свою користь 10 969 грн. 98 коп. інфляційних збитків, нарахованих за листопад 2018 р. та лютий 2019 року, та 3 039 грн. 58 коп. - 3% річних, нарахованих за період 09.11.2018 р. по 25.02.2019 р., передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таку правову позицію висвітлено у постанові Верховного Суду України від 23.01.2012 у справі № 37/64.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому, в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до п. 2 інформаційного листа ВГСУ від 17.07.2012, до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, які складають відповідний період, перемножити між собою.

Судом перевірено розрахунок 3% річних та інфляційних збитків та встановлено, що штрафні санкції нараховано позивачем арифметично та методологічно вірно, а отже з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 10 969 грн. 98 коп. інфляційних збитків, нарахованих за листопад 2018 р. та лютий 2019 року, та 3 039 грн. 58 коп. - 3% річних, нарахованих за період 09.11.2018 р. по 25.02.2019 р.

Розрахунки здійснено судом за допомогою програми ЛІГА:ЗАКОН Підприємство 9.5.3 Інформаційно-аналітичний центр «ЛІГА», ТОВ «ЛІГА: ЗАКОН», 2019.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно Закону України «Про судовий збір» та відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СУМИ-ЦУКОР» (вул.Герасима Кондратьєва, буд. 127/1, кв. 15, м. Суми, 40021, ) на користь Підприємства з іноземними інвестиціями «Індраяні Оверсіз» (вул.Лейпцизька, буд. 14, оф. 32, м. Київ, 01015, ) 339 280 грн. 00 коп. основного боргу, 36 474 грн. 92 коп. пені, 3039 грн. 58 коп. - 3% річних, 10 969 грн. 98 коп. інфляційних збитків, 5 846 грн. 47 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Повний текст рішення підписаний 07.05.2019 р.

Суддя О.В. Коваленко