СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2019 р. Справа № 922/45/19

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Геза Т.Д., суддя Мартюхіна Н.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ПАТ АТ "НАК "Нафтогаз" (вх. №682 Х/2) на рішення ухвалене Господарським судом Харківської області у складі судді Лаврової Л.С. о 10 годині 12 хвилин 05.02.2019 у приміщенні Господарського суду Харківської області (дата складення повного тексту 06.02.2019) у справі № 922/45/19

за позовом ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6 ()

до Вовчанського підприємства теплових мереж, Харківська область Вовчанський район, м. Вовчанськ, вул. Колокольцова, буд 3-А ()

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2019 року до суду звернулось Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м. Київ, вул. Б.Хмельницького, 6, ) та просить стягнути з Вовчанського підприємства теплових мереж (64200, Харківська обл., Вовчанський район, м. Вовчанськ, вул. Колокольцова, буд. 3-А, ) борг у загальній сумі 29.545,93 грн, у тому числі: пеня у сумі 26.840,35 грн, 3 % річних - 1 718,84 грн, інфляційні втрати у сумі 986,75 грн. Судові витрати, а саме 1762,00 грн., сплаченого судового збору та інші витрати, пов’язані з розглядом даної справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем умов договору № 3108/15-КП-32 купівлі-продажу природного газу за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 05.02.2019 в позові відмовлено повністю.

Рішення мотивоване тим, що позивачем нараховано пеню, 3% річних та інфляційні втрати на основну заборгованість, яку було повністю погашено відповідачем до 19.07.2016 (відповідно до розрахунків позивача та довідки по операціям за Договором, а. с. 47-48), тобто до набрання чинності Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", що є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача пені у сумі 26840,35 грн, 3% річних у сумі 1718,84 грн та 986,75 грн інфляційних втрат.

Позивач не погодився з ухваленим у справі рішенням та звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що судом першої інстанції невірно застосовано норми матеріального права та не враховано те, що матеріали справи не містять доказів включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості, а відтак застосування ч. 3 статті 7 Закону є неправомірним.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи (скарги) між суддями визначено склад колегії суддів для розгляду даної справи : головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Геза Т.Д., суддя Мартюхіна Н.О. (витяг з протоколу розподілу від 28.02.2019).

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.03.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "АТ "НАК "Нафтогаз України", визначено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 08.04.2019 та ухвалено проводити розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом та не заперечується сторонами, між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (Продавець) та Вовчанським підприємством теплових мереж (Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу природного газу від 04.12.2014 №3108/15-КП-32 (надалі – Договір).

Відповідно до умов договору Постачальник зобов’язується передати у власність Покупцю у 2015 році природний газ, а Покупець зобов’язується прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього Договору (пункт 1.1).

Згідно п. 6.1 Договору оплата за газ здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця поставки природного газу.

Пунктом 7.2. Договору передбачено, що у разі невиконання Покупцем умов пункту 6.1. цього договору він зобов'язується сплатити Продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

На виконання укладеного Договору позивачем передано відповідачу природний газ на загальну суму 595715,22 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного разу (а.с. 39-45).

Однак, відповідач здійснював розрахунки за поставлений товар не своєчасно, в результаті чого утворювалася заборгованість, на яку позивач нарахував пеню у сумі 26840,35 грн., 3% річних у сумі 1718,84 грн. та 986,75 грн. інфляційних втрат.

У п. 1.2 Договору сторони узгодили, що газ, який поставляється за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб’єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ).

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, заявлені до стягнення: пеня, інфляційні та річні, позивачем нараховані на основну заборгованість, яку було повністю погашено відповідачем до 19.07.2016.

З урахуванням встановлених обставин, Господарським судом першої інстанції застосовано частину 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" та відмовлено у задоволенні позову.

Як вбачається з апеляційної скарги, апелянт вважає, що місцевим господарським судом необґрунтовано та безпідставно застосовані положення статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" до спірних правовідносин, оскільки матеріали справи не містять доказів включення відповідача до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості. Інших доводів невідповідності вимогам закону оскаржуваного рішення апеляційна скарга не містить.

Розглянувши зазначені доводи апеляційної скарги, Східний апеляційний суд зазначає наступне.

30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі в тексті - Закону України №1730-VIIІ), яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону України №1730-VIIІ, заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно з ст. 2 Закону України №1730-VIIІ, дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною 1 ст. 3 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2017 № 93 затверджено Порядок ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, та користування зазначеним реєстром (далі - Порядок), який визначає механізм формування, ведення реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, а також користування його даними.

Відповідно до пункту 14 Порядку у реєстрі відображаються дані про підприємства, зокрема зазначаються дані про обсяг кредиторської заборгованості, що підлягає врегулюванню згідно із Законом; обсяг не відшкодованої станом на 01.01.2016 заборгованості з різниці в тарифах, підтверджений протоколами територіальних комісій з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах; обсяг нарахувань із сплати неустойки (штрафу, пені), інших штрафних, фінансових санкцій, а також інфляційних нарахувань і процентів річних, що підлягають стягненню на підставі рішення суду, на заборгованість за спожитий природний газ, електричну енергію, теплову енергію, централізоване водопостачання і водовідведення, що утворилася в період до 01.07.2016.

Водночас частиною 3 статті 7 Закону України №1730-VIIІ, якою врегульовано питання списання неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за енергоносії, централізоване водопостачання та водовідведення, передбачено, що на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що частина 3 статті 7 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" є нормою прямої дії; цією нормою законодавець передбачив можливість звільнення боржника від відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання у сфері теплопостачання як у спосіб ненарахування йому неустойки, інфляційних втрат, відсотків річних на початкову заборгованість, так і у спосіб списання цих нарахувань. При цьому застосування приписів частини 3 статті 7 Закону (яка є нормою прямої дії) не ставиться у залежність від виконання будь-яких інших умов, окрім погашення боржником заборгованості за отриманий природний газ до набрання чинності Законом. Зокрема, виконання даної норми не потребує включення підприємства до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості (аналогічний висновок про застосування норм права викладений у постановах Верховного Суду від 03.04.2018 у справі № 904/11325/16, від 06.04.2018 у справі № 904/10747/16, від 15.05.2018 у справі № 908/3126/16; 908/3125/16 від 23.05.2018).

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами відповідач за отриманий природний газ за період, за який нараховано заявлені до стягнення пеня, інфляційні та річні, розрахувався повністю. Остаточний розрахунок здійснено до 19.07.2016.

Зважаючи на викладене, апеляційний господарський суд вважає, що висновок апелянта про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат є безпідставним, необґрунтованим та таким, що суперечить вимогам Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", відповідно яких суми пені, інфляційних нарахувань та 3 % річних, стягнення яких є предметом спору у цій справі, підлягають списанню. Крім того, такі висновки апелянта суперечать правовим висновкам Верховного Суду у справах з аналогічних правовідносин.

Вказані обставини належним чином досліджені місцевим господарським судом та об'єктивно оцінені.

Зважаючи на наведене, апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення Господарського суду Харківської області законне, обґрунтоване, ухвалене при належному, повному та об'єктивному дослідженні обставин справи та вірному застосуванні норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження в матеріалах справи, тому її вимоги залишаються без задоволення, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду - без змін.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги витрати апелянта у вигляді сплаченого судового збору за звернення з апеляційною скаргою покладаються на апелянта відповідно до положень статті 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281, 282 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ПАТ АТ "НАК "Нафтогаз" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 05.02.2019 у справі № 922/45/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанови апеляційного господарського суду передбачені статтями 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 10.05.2019

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Т.Д. Геза

Суддя Н.О. Мартюхіна