номер провадження справи 15/72/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.04.2019 Справа № 908/1218/18

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Горохова І.С, розглянувши скаргу ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_2, м. Запоріжжя б/н від 30.03.2019 на дії Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області

за позовом ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_3, 49000, м. Дніпро, вул. Пеліна, буд. 31

до відповідача ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_2, 69096, АДРЕСА_1

про стягнення коштів

орган виконання: Дніпровський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, 69006, м. Запоріжжя, вул. Лобановського, 10

За участю представників учасників справи:

від позивача: не зявився

від відповідача (скаржник): ОСОБА_4, посвідчення адвоката № ЗП001890 від 05.11.2018

від ВДВС: не зявився

Встановив:

03.04.2019 до Господарського суду Запорізької області надійшла скарга ОСОБА_1 особи - підприємця ОСОБА_2, м. Запоріжжя б/н від 30.03.2019 на дії Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.04.2019, справу № 908/1218/18 для розгляду скарги Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, передано судді Горохову І.С.

Судом встановлено, що на момент надходження скарги матеріали справи № 908/1218/18 були надіслані місцевим господарським судом на адресу Центрального апеляційного господарського суду 08.02.2019 у звязку з надходженням касаційної скарги на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 05.12.2018, і станом на 05.04.2019 до господарського суду з суду апеляційної (касаційної) інстанції не повертались.

Ухвалою суду від 05.04.2019 вирішення питання про прийняття скарги б/н від 30.03.2019 до розгляду відкладено до повернення матеріалів справи № 908/1218/18 до господарського суду Запорізької області.

Ухвалою суду від 11.04.2019 прийнято скаргу ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_2, м. Запоріжжя б/н від 30.03.2019 на дії Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області до розгляду. Розгляд скарги призначено на 22.04.2019.

В судовому засіданні 22.04.2019 оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

В обґрунтування скарги скаржник посилається на те, що 25.02.2019 ОСОБА_2 не змогла зняти заробітну плату із свого рахунку відкритого в АБ «УКРГАЗБАНК», для зясування причини блокування картки вона звернулась до адміністрації банку. У банку було повідомлено, що арешт на картку було накладено в рамках виконавчого провадження та рекомендованого звернутись до органів виконавчої служби щодо питання зняття накладеного арешту. Вважаючи, що арешт на зарплатний рахунок було накладено протиправно 26.02.2019 ОСОБА_2 звернулась до Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області із заявою про зняття арешту до якої додала довідку від банку із якої вбачалось, що вказаний банківський рахунок призначений виключно для отримання заробітної плати. 21.03.2019 засобами поштового зв'язку ОСОБА_2 отримала лист № 583314898 від 01.03.2019 з відмовою у задоволенні заяви про зняття арешту із зарплатного рахунку. Скаржник зазначає, що банківський картковий рахунок №6809.100102.980 відкритий на імя ОСОБА_2 має виключне цільове призначення для отримання заробітної плати. Просив визнати протиправної відмову у скасуванні арешту, та зобов'язати Дніпровський відділ державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області скасувати арешт карткового рахунку № 6809.100102.980 відкритого в АБ «УКРГАЗБАНК».

В судовому засіданні представник скаржника підтримав скаргу.

Представник позивача не зявися в судовому засіданні, про причини неявки суду не повідомив.

ВДВС в судовому засіданні не зявився, надіслав відзив на скаргу № 15609 від 19.04.2019, в якому зазначає, що згідно інформації Державної Фіскальної Служби за боржником зареєстровані розрахункові рахунки (яке цільове призначення у відповіді не зазначено). Державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника у постанові зазначено сума боргу на яку накладається арешт, виконавчий збір та витрати на організацію та проведення виконавчих дій та направлено до банку для виконання. До відділу надійшла відповідь з банківської установи, якою повідомлялось про прийнята до виконання та накладення арешту на рахунки. Виконавець зазначає, що тільки згідно відповіді банківської установи стає відомо які розрахункові рахунки відкриті за боржником та чи можливо накласти арешт. На даний час суму боргу, виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій боржником не сплачено. Просив відмовити в задоволенні скарги та розглянути її без участі представника ВДВС.

Відповідно до частини першої ст. 342 Господарського процесуального кодексу України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду (частина друга ст. 342 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, наведеними приписами ГПК України встановлено десятиденний строк розгляду відповідної скарги і не передбачено права суду на його продовження та відкладення розгляду скарги.

Зважаючи на належне повідомлення всіх учасників процесу про розгляд скарги, суд вирішив за доцільне розглянути скаргу по суті за наявними в ній матеріалами, яких достатньо для вирішення скарги по суті, за відсутністю в судовому засіданні представника органу виконання та позивача.

В судовому засіданні 22.04.2019 здійснювався звукозапис судового процесу за допомогою звукозаписувального пристрою системи Оберіг.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи та скаргу, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Запорізької області по справі № 908/1218/18 від 03.09.2018 позовні вимоги ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_3, м. Дніпро до ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_2, м. Запоріжжя про стягнення коштів, частково задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_3 суму вартості неповернутої зворотної тари у розмірі 69 600,00 грн, судовий збір в розмірі 1044,00 грн.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду по справі № 908/1218/18 від 05.12.2018, рішення Господарського суду Запорізької області по справі № 908/1218/18 від 03.09.2018 залишено без змін.

На виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 03.09.2018 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 05.12.2018, 21.12.2018 видано відповідний наказ.

Постановою Верховного суду по справі № 908/1218/18 від 21.03.2019 рішення Господарського суду Запорізької області по справі № 908/1218/18 від 03.09.2018 та постанову Центрального апеляційного господарського суду по справі № 908/1218/18 від 05.12.2018 залишено без змін.

Державним виконавцем було відкрито виконавче провадження з виконання наказу Господарського суду Запорізької області від 21.12.2018, та направлено сторонам для відома та для виконання. Направлено запити, щодо перевірки майнового стану боржника.

13.02.2019 державним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника ВП № 58314898, що містяться на рахунку № 6809.100102.980 відкритий на імя ОСОБА_2 в ПАТ «Укргазбанк».

ОСОБА_1 особа підприємець ОСОБА_2 звернулась до Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області з заявою про зняття арешту із майна.

01.03.2019 Державним виконавцем було надано відповідь № 583314898, що відсутні підстави для зняття арешту з коштів боржника.

Боржник із вказаною постановою про арешт коштів боржника не погодився та 03.04.2019 звернувся до господарського суду Запорізької області з даною скаргою.

Згідно зі ст. 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Відповідно до ст. 1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з вимогами п. 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Вимогами ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов'язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до ст. 59. Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Частинами 4, 5 ст. 59. Закону України «Про виконавче провадження» визначені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, субєкта оціночної діяльності - субєкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у звязку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у ч. 6 ст. 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

9) підстави, передбачені п. 12 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до ч. 2. ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:

- у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю особи, у звязку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків;

- за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Утримання за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості та відсоток цих утримань, контролює підприємство де працює ця особа.

З матеріалів справи вбачається, що розрахунковий рахунок ОСОБА_2 № 6809.100102.980 не є спеціальним або рахунком із спеціальним режимом використання. Також, зазначений рахунок не відноситься до інших рахунків з переліку, на які законом заборонено накладення арешту.

Крім того, як було зазначено вище, банківські установи у випадку надходження постанови виконавця про арешт коштів боржника на окремі рахунки, на які зараховуються страхові кошти, надають відповідь про неможливість стягнення грошових коштів з зазначених рахунків у відповідності до вимог статті 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування».

Однак банківською установою, де відкрито розрахунковий рахунок ОСОБА_2 № 6809.100102.980 було прийнято оскаржувану постанову про арешт коштів до виконання, що може свідчити про те, що зазначений рахунок є загальним, а виплата заробітної плати, як наведено скаржником у скарзі, з рахунку не є підставою для зняття арешту.

У відповідності Закону України «Про виконавче провадження» арешт знімається коли виконавцем отримано документальне підтвердження про сплату суми боргу, виконавчого збору та витрати на проведення виконавчих дій. Будь яких доказів підтвердження про сплату суми боргу суду не надано.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 76 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне постановити ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 233 234, 339-345 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 особи підприємця ОСОБА_2, м. Запоріжжя б/н від 30.03.2019 на дії Дніпровського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відмовити у повному обсязі.

Згідно із ст. 235 Господарського процесуального кодексу України, ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Донецького апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п. 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Повний текст ухвали складено 26.04.2019.

Суддя господарського суду

Запорізької області ОСОБА_5