ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" квітня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/458/19

За позовом: Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул.Б.Хмельницького, 6, м.Київ, 01001; )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛО СЕРВІС" (вул.Торгова, буд.9, кв.85, смт.Авангард, Овідіопольський район, Одеська область, 67806; )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар судового засідання Лазуренко Є.С.

Представники:

Від позивача: Егоров В.С. - на підставі довіреності № 14-209 від 26.10.2018р.; Пронюк В.Я. - на підставі довіреності №14-206 від 26.10.2018р.

Від відповідача: Дуднік С.В. - директор.

В засіданні брали участь:

Від позивача: Пронюк В.Я. - на підставі довіреності №14-206 від 26.10.2018р.

Від відповідача: Дуднік С.В. - директор.

Суть спору Позивач, Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 06.03.2019р. №226 , яка набрала чинності 20.03.2019р., змінено тип публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" з публічного на приватне та перейменовано його в Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"), звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі -ТОВ) "ЖИТЛО СЕРВІС" про стягнення пені у розмірі 14 304 грн. 37 коп., 3% річних у розмірі 1 431 грн. 51 коп. та інфляційних втрат у розмірі 51 грн. 56 коп.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25 лютого 2019р. відкрито провадження у справі та призначено справу №916/458/19 до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Представники позивача в судових засіданнях позовну заяву підтримують, наполягають на задоволенні позову з підстав , викладених у позовній заяві.

Відповідач у своєму уточненому відзиві на позовну заяву, що надійшов до суду 11.04.2019р., позов визнає частково, у частині стягнення штрафних санкцій у загальній сумі 151 грн. 01 коп. , у тому числі : пеня - 87 грн. 02 коп., 3% річних у розмірі 12 грн. 43 коп. та інфляційні втрати у розмірі 51 грн. 56 коп. В решті позовних вимог просить суд відмовити.

Позивач у справі зазначає, що 21 грудня 2015р. між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (Постачальник) та ТОВ "ЖИТЛО СЕРВІС" (Споживач) укладено Договір постачання природного газу № 3109/16-ТЕ-23 (далі-Договір).

Розділом 12 Договору передбачено, що він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації природного газу з 01.01.2016р. до 31.03.2016 р., а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Відповідно до пункту 1.1 вказаного Договору Постачальник зобов'язався передати Споживачеві у 2016р. природний газ, а Споживач зобов'язався прийняти та оплатити його на умовах цього договору. Згідно п.2.1 Договору Постачальник пердає Соживачу з 01.01.2016р. по 31.03.2016р. газ обсягом 275 тис. куб.м

Згідно із п.1.2 Договору природний газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

За умовами п. 1.3. Договору за цим договором постачається газ власного видобутку (видобутий на території України), а у разі його нестачі - імпортований газ (за кодом згідно з УКТ ЗЕД 2711 21 00 00, ввезений на митну територію України).

Позивач зазначає, що ним на виконання умов Договору було поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 880 653 грн. 20 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме: актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2016р., актом приймання-передачі від 29.02.2016р., актом приймання-передачі від 31.03.2016р., актом приймання-передачі від 30.04.2016р., актом приймання-передачі від 31.05.2016р., актом приймання-передачі від 30.06.2016р., актом приймання-передачі від 31.07.2016р., актом приймання-передачі від 31.08.2016р., актом приймання-передачі від 30.09.2016р.

Відповідно до п. 6.1. Договору оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний рахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Позивач зазначив, що оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не у строк, визначений Договором, чим порушував умови господарського зобов'язання, зокрема, вимоги п. 6.1. Договору.

Згідно з п.8.2. Договору, у разі невиконання Споживачем п.6.1. Договору, він зобов'язується оплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу

З урахуванням строку прострочення сплати основного боргу за Договором, за розрахунком позивача, розмір нарахованої пені за неналежне виконання зобов'язань складає 14 304 грн. 37 коп. При цьому, позивач зазначає, що розрахунок пені, що підлягає стягненню за цим позовом здійснено у відповідності до вимог ст. 232 Господарського кодексу України та з наступного дня від дня прострочення основного зобов'язання.

Позивач також зазначає, що згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також, 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач зазначив, що, оскільки відповідачем не виконані умови Договору щодо оплати отриманого природного газу у зазначений строк, він зобов'язаний сплатити на користь позивача 3% річних від простроченої суми боргу та суму, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів.

На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з відповідача також 3% річних у розмірі 1 431 грн. 51 коп. та інфляційні втрати у розмірі 51 грн. 56 коп.

За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача пеню 14 304 грн. 37 коп., 3% річних у розмірі 1 431 грн. 51 коп. та інфляційні втрати у розмірі 51 грн. 56 коп.

Позивач в обґрунтування позову посилається на п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України, відповідно до якої підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема ,є договори та інші правочини. Крім того, позивач зазначив, що згідно ч.1 ст.173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідач проти позову заперечує частково та зазначає, що ТОВ "ЖИТЛО СЕРВІС" починаючи з 2013р. , на підставі відповідних рішень виконавчого комітету Авангардівської селищної ради Овідіопольського району Одеської області , надає послуги з теплопостачання та постачання гарячої води споживачам багатоквартирних житлових будинків, розташованих за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н, смт Авангард, вул.Торгова, б.б.11,13,15,15А,15Б, про що укладаються відповідні договори. При цьому, тарифи з теплопостачання та постачання гарячої води встановлюються рішеннями виконкому Авангардівської селищної ради.

Як зазначає відповідач ,ч.3 ст.7 Закону України «Про заходи , спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», який набрав чинності 30.11.2016р., визначено порядок розрахунків постачальників та споживачів енергоносіїв у разі прострочення споживачів в оплаті вартості природного газу, використаного для виробництва теплової та електричної енергії, за умов погашення заборгованості до набрання чинності цим Законом. На таку заборгованість з оплати природного газу не нараховується неустойка (штраф , пеня), інфляційні нарахування , проценти річних, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

При цьому, до заборгованості, що виникла та не була погашена споживачем до набрання чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», не можуть бути застосовані правила та вимоги щодо необхідності включення підприємства до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії, адже, ч.3 ст.7 Закону є нормою прямої дії у зв'язку з чим її застосування до споживачів не ставиться в залежність від виконання будь-яких інших умов поряд з їх обов'язком щодо погашення заборгованості за спожитий природний газ у строк до набрання чинності цим Законом.

Відповідач також зауважив, що згідно розрахунків, наданих позивачем, несвоєчасна оплата за поставлений природний газ сталася за наступні місяці: січень 2016р. - заборгованість погашена: 26.02.2016р. (штрафні санкції на суму 2 955 грн. 92 коп..; лютий 2016р. - заборгованість погашена: 07.04.2016р. (штрафні санкції на суму 4 987 грн); березень 2016р. - заборгованість погашена: 23.05.2016р. (штрафні санкції на суму 3 422 грн.96 коп.); травень 2016р. - заборгованість погашена: 18.08.2016р. (штрафні санкції на суму 3 438 грн. 73 коп.); червень 2016р. - заборгованість погашена: 18.08.2016р. (штрафні санкції на суму 831 грн.82 коп.); вересень 2016р. - заборгованість погашена: 16.02.2017р. (штрафні санкції на суму 99 грн. 45 коп.).

Отже, заборгованість за природний газ, поставлений у січні-червні 2016р. була погашена ТОВ "ЖИТЛО СЕРВІС" до набрання чинності Законом України «Про заходи , спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», у зв'язку з чим на зазначені вище суми заборгованості штрафні санкції не нараховуються.

Згідно Акту приймання-передачі природного газу від 30 вересня 2016 р. ПАТ «ІІАК «Нафтогаз України» передало у вересні 2016 року ТОВ "ЖИТЛО СЕРВІС" природний газ власного видобутку, виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню на суму 13 758 грн.53 коп. Оплата за наданий природний газ у вересні 2016 року відбулася наступним чином: 20.09.2016р. - 917 грн. 77 коп.; 19.10.2016р.- 11 500 грн.; 16.02.2017р. - 1 340 грн.76 коп.

За таких обставин, з урахуванням положень ч.3 ст.7 Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» , відповідач погодився з тим, що наявні підстави для нарахування штрафних санкцій на суму 1 340 грн.76 коп. яка була оплачена 16.02.2017р. , а саме: пені у розмірі 87 грн. 02 коп., 3% річних у розмірі 12 грн. 43 коп. та інфляційних втрат у розмірі 51 грн. 56 коп.

Розглянув матеріали справи, виходячи з пояснень представників сторін, судом встановлено, що 21 грудня 2015р. між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (Постачальник) та ТОВ "ЖИТЛО СЕРВІС" (Споживач) укладено Договір постачання природного газу № 3109/16-ТЕ-23, згідно пункту 1.1 якого Постачальник зобов'язався поставити Споживачеві у 2016р. природний газ, а Споживач зобов'язався оплатити його на умовах цього договору.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Отже, між сторонами за Договором склалися правовідносини щодо поставки товару.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст.627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору позивачем було поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 880 653 грн. 20 коп., що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, а саме: актом приймання-передачі природного газу від 31.01.2016р., актом приймання-передачі від 29.02.2016р., актом приймання-передачі від 31.03.2016р., актом приймання-передачі від 30.04.2016р., актом приймання-передачі від 31.05.2016р., актом приймання-передачі від 30.06.2016р., актом приймання-передачі від 31.07.2016р., актом приймання-передачі від 31.08.2016р., актом приймання-передачі від 30.09.2016р.

Відповідно до п. 6.1. Договору оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний рахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 14 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

В силу ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Згідно із частиною першою статті 175 Господарського кодексу України Майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

При цьому, відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Як вбачається з матеріалів справи, оплату за переданий газ відповідач здійснював несвоєчасно та не у строк, визначений Договором №3109/16-ТЕ-23 постачання природного газу від 21.12.2015р., чим порушував умови господарського зобов'язання, зокрема, вимоги п. 6.1. Договору. Зокрема, за газ поставлений у січні 2016р. - заборгованість погашена: 26.02.2016р. ; за газ поставлений у лютому 2016р. - заборгованість погашена: 07.04.2016р. ; за газ поставлений у березні 2016р. - заборгованість погашена: 23.05.2016р.; за газ поставлений у травні 2016р. - заборгованість погашена: 18.08.2016р. ; за газ поставлений у червні 2016р. - заборгованість погашена: 18.08.2016р. ; за газ поставлений у вересні 2016р. - заборгованість погашена: 16.02.2017р.

Відповідно до ст.216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених Господарським кодексом та договором.

Згідно із п.6 ст.231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Також, умовами п. 8.2. Договору сторонами погоджено, що у разі невиконання Споживачем п.6.1. Договору він зобов'язується оплатити Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу.

Крім того, за приписами ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Але, 30.11.2016р. набрав чинності Закон України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», ч.3 ст.7 якого на заборгованість за природний газ , використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

При цьому, з аналізу положень ст.ст.1,3,4,5,7 зазначеного Закону, можна дійти висновку про те, що до заборгованості , що виникла та погашена до набрання чинності Законом не можуть бути передбачені Законом правила та вимоги щодо необхідності включення підприємства до Реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості.

За матеріалами справи, ТОВ "ЖИТЛО СЕРВІС" оплату за газ, отриманий у вересні 2016р. здійснило наступним чином: 20.09.2016р. - 917 грн. 77 коп.; 19.10.2016р.- 11 500 грн.; 16.02.2017р. - 1 340 грн.76 коп.

Отже, після набрання чинності Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії» ТОВ "ЖИТЛО СЕРВІС" було погашено заборгованість у розмірі 1 340 грн.76 коп. і саме на цю суму заборгованості мають бути нараховані пеня, 3% річних та інфляційні втрати.

Судом перевірено наданий відповідачем розрахунок штрафних санкцій на суму заборгованості 1 340 грн. 76 коп., та встановлено , що стягненню з ТОВ "ЖИТЛО СЕРВІС" підлягають: пеня у розмірі 87 грн. 02 коп., 3% річних у розмірі 12 грн. 43 коп. та інфляційні втрати у розмірі 51 грн. 56 коп.

В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. За таких обставин, позовна заява Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" підлягає частковому задоволенню.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст. ст. 123, 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, ст.ст. 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛО СЕРВІС" про стягнення - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТЛО СЕРВІС" (вул.Торгова, буд.9, кв.85, смт.Авангард, Овідіопольський район, Одеська область, 67806; ) на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (вул. Б.Хмельницького, б. 6, м. Київ, 01001; ) пеню у розмірі 87 грн. 02 коп., 3% річних у розмірі 12 грн. 43 коп., інфляційні втрати у розмірі 51 грн. 56 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 18 грн. 37 коп.

3. В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно- західного апеляційного господарського суду через господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 02 травня 2019 р.

Суддя Н.В. Рога