ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2019 року Справа № 906/828/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Грязнов В.В., суддя Розізнана І.В. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Петрук О.В.,

представники учасників справи:

позивач- Бондаренко Д.М.;

відповідач 1- не зявився;

відповідач 2- не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення господарського суду Житомирської області від 14.01.2019р., повний текст якого складено 24.01.2019р., у справі №906/828/18 (суддя Кудряшова Ю.В.)

за позовом ОСОБА_2 м.Київ

до 1. ОСОБА_3 м.Немирів Вінницької обл.

2. Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю

«Бондарівське» с.Бондарівка Коростенського р-ну Житомирської обл.

про розірвання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі та

визнання рішення загальних зборів недійсним в частині,-

У вересні 2018 року ОСОБА_2 звернулася до господарського суду Житомирської області із позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору ку-півлі-продажу частки в статутному капіталі СТзОВ «Бондарівське» та визнання недійсним рішення загальних зборів, оформлене протоколом №1 від 27.04.2018 в частині включення до складу учасни-ків ОСОБА_3 та перерозподілу на його користь частки у розмірі 8 400 грн., що становить 20% статутного капіталу товариства.(арк.справи 5-7).

Ухвалою господарського суду Житомирської області від 25.09.2018р. відкрито провадження у справі №906/828/18, а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє са-мостійних вимог на предмет спору на стороні Відповідача Сільськогосподарське товариства з об-меженою відповідальністю «Бондарівське» (надалі в тексті Товариство), ухвалою від 02.11.2018 року СТзОВ «Бондарівське» залучено як другого відповідача у справі.(арк.справи 1-2, 71-72).

Рішенням господарського суду Житомирської області від 14.01.2019р. у справі №906/828/18 відмовлено у задоволенні позову. Рішення вмотивоване тим, що ОСОБА_3 не відмовляється від виконання умов договору в частині оплати вартості частки статутного капіталу Товариства. Також, Позивачем під час розгляду справи не доведено наявність шкоди, завданої йому внаслідок порушен-ня Відповідачем-1 умов договору (у вигляді реальних збитків чи упущеної вигоди), розмір якої не дозволив отримати Позивачу очікуване при укладенні договору. Також не доведено Позивачем на-явність істотної різниці між тим, на що мав право розраховувати Позивач, укладаючи договір, і тим, що в дійсності мав отримати. Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що в задоволенні вимоги про розірвання договору купівлі-продажу від 27.04.2018р. слід відмовити. Вимога про виз-нання недійсним рішення загальних зборів є похідною від вимоги про розірвання договору купівлі-продажу від 27.04.2018. Відмова в задоволенні первісної вимоги, в даному випадку, виключає мож-ливість задоволення похідної.(арк.справи 127-130).

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Позивач подав скаргу до апеляційного господар-ського суду, в якій просить скасувати рішення господарського суду Житомирської області від 14.01. 2019р. у даній справі та ухвалити нове, яким позов задоволити та стягнути судові витрати з Відпові-дача.(арк.справи 140-146).

Обґрунтовуючи скаргу Позивач зазначає, що господарський суд першої інстанції неповно зя-сував всі обставини справи, прийнявши рішення з порушенням норм матеріального права. На дум-ку Скаржника, суд безпідставно не прийняв до уваги, що ОСОБА_3 не виконав зобовязання, пок-ладені на нього договором від 27.04.2018р., не сплатив вартість частки у статутному капіталі Това-риства протягом встановленого договором строку, що є істотним порушенням умов договору. Крім того, для належного захисту порушеного права ОСОБА_2 необхідно скасувати рішення за-гальних зборів СТзОВ «Бондарівське» в частині вступу ОСОБА_3 до складу його учасників та перерозподілу часток у статутному фонді.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.02.2019р. відкрито апеляційне провадження у справі №906/828/18, розгляд справи призначено на 26.03.2019р.(арк. справи 138).

Розгляд справи відкладено на 09.04.2019р., а ухвалою від 09.04.2019р. на 19.04.2019р.(арк. справи 164, 182).

05.04.2019р. від Позивача надійшли додаткові пояснення, у яких він підтримує свою апеля-ційну скаргу та просить суд її задоволити.(арк.справи 169-174).

У судових засіданнях апеляційної інстанції 26.03.2019р., 09.04.2019р. та 19.04.2019р. предс-тавник Позивача підтримав доводи апеляційної скарги в повному обсязі та надав пояснення в обґ-рунтування своєї позиції.

Відповідачі відзивів на апеляційну скаргу не подали, явки в судове засідання своїх уповнова-жених представників не забезпечили, причин неявки суду не повідомили. Проте участь представ-ників не визнавалась обовязковою, тому така неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скар-ги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши представника, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність додержання судом першої інстанції норм ма-теріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 Петрівна-продавець та ОСОБА_3 Іванович-покупець 27.04.2018р. уклали договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі (надалі в тексті Договір), за умовами п.1.1 якого продавець передає у власність покупцю частку у статутному капіталі СТзОВ «Бондарівське», що складає 20% та становить 8 400 грн., а та-кож повязані з цією часткою корпоративні права. В свою чергу покупець приймає у власність цю частку та зобовязується сплатити за неї грошову суму на умовах даного договору.(арк.справи 18-19).

Вартість частки становить 8 400 грн.(п.2.1 Договору).

Відповідно до п.2.2 Договору розрахунок між сторонами за договором буде здійснений піс-ля підписання та нотаріального посвідчення цього договору, шляхом перерахування покупцем гро-шових коштів на розрахунковий/картковий рахунок Продавця, протягом 95 календарних днів з дня державної реєстрації змін до статуту товариства, що повязані із відчуженням частини частки у статутному капіталі товариства за цим договором. Розрахунок між сторонами буде підтверджував-тися відповідним банківським платіжним дорученням.

Покупець зобовязаний здійснити всі дії, необхідні для державної реєстрації змін до статуту товариства, що відображають перехід Частки від продавця до покупця, шляхом викладення стату-ту товариства у новій редакції (п.3.1 Договору).

Згідно з п.3.2 Договору покупець (або його уповноважений представник) зобовязується про-тягом 3 (трьох) календарних днів з дня укладення цього договору звернутися до компетентних орга-нів про проведення державної реєстрації змін до статуту товариства, що відображають перехід час-тки від продавця до покупця.

Право власності на частку виникає у покупця з моменту нотаріального посвідчення цього договору та з моменту державної реєстрації змін до статуту СТзОВ «Бондарівське», що відобража-ють перехід частки від продавця до покупця.(п.6.1 Договору).

За невиконання та/або неналежне виконання своїх зобовязань за цим договором сторони не-суть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.(п.7.1 Договору).

Зміна або розірвання цього договору допускається лише за взаємною згодою сторін; вчиня-ється в такій самій формі, що й цей договір (п.п. 8.2, 8.3 Договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчен-ня.(п.8.5 Договору).

За умовами пункту 8.9 Договору про зміст прав та обовязків за цим Договором, про право-ві наслідки укладеного правочину, ст.ст.215-236 Цивільного кодексу України про недійсність право-чину та правові наслідки недодержання сторонами вимог закону, ст.319 Цивільного кодексу Украї-ни про здійснення власником свого права власності, ст.334 Цивільного кодексу України щодо мо-менту набуття права власності за договором, ст.626 Цивільного кодексу України щодо поняття до-говору, ст.640 Цивільного кодексу України щодо моменту укладення договору, ст.ст.651-654 Циві-льного кодексу України про підстави для зміни або розірвання договору та форму змін або розірван-ня правочину, особам, що підписали цей договір, сторони розуміють в повному обсязі.

Договір підписано сторонами та посвідчено приватним нотаріусом Київського міського но-таріального округу ОСОБА_4 27.04.2018р., та зареєстровано в реєстрі за №505.(арк.справи 19-зворот).

Матеріали справи свідчать, що 27.04.2018р. відбулись загальні збори учасників СТзОВ «Бон-дарівське», оформлені протоколом №1 від 27.04.2018р., на яких були присутні ОСОБА_2, яка володіла 100% частки статутного капіталу Товариства, а також запрошені ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 На порядок денний поставлено питання щодо обрання голови і секретаря загальних зборів загальних зборів (п.1.), про вхід до складу учасників Товарис-тва на підставі договорів купівлі-продажу часток у Товаристві (п.2), про перерозподіл часток у ста-тутному фонді товариства (п.3) тощо.

За результатами вказаних загальних зборів прийнято рішення, зокрема, про включення ОСОБА_6 до складу учасників Товариства (п.2), перерозподілу часток у статутному капіталі Това-риства та визнання за ОСОБА_3 частки в статутному капіталі Товариства вартістю 8 400 грн., що складає 20% статутного капіталу Товариства (п.3) та про внесення змін до Статуту Товариства шляхом викладення Статуту в новій редакції та затвердження нової редакції Статуту Товариства з дорученням на здійснення державної реєстрації нової редакції Статуту Товариства (п.7).(арк.спра-ви 38-39).

З матеріалів справи вбачається, що 04.05.2018р. державним реєстратором вчинено реєстра-ційну дію за №9001662 та зареєстровано нову редакцію Статуту СТзОВ «Бондарівсь-ке», яким було закріплено відповідні зміни складу учасників цього Товариства стосовно входжен-ня ОСОБА_3 до складу учасників, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських форму-вань від 29.08.2018р.(арк.справи 28-31).

Так, відповідно до пункту 1.1 Статуту СТзОВ «Бондарівське» в редакції від 27.04.2018р. ОСОБА_6 є учасником СТзОВ «Бондарівське» з часткою 20% в статутному капіталі, в розмірі 8 400 гривень.(арк.справи 20-зворот).

Разом з тим, вважаючи своє право порушеним ОСОБА_2 звернулась до суду з позо-вом про розірвання договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі СТзОВ «Бондарівсь-ке», укладеного 27.04.2018р. та визнання недійсними рішень загальних зборів обґрунтовуючи по-зов тим, що ОСОБА_3 не виконав зобовязання, покладені на нього договором від 27.04.2018р. та не сплатив вартість частки у статутному капіталі СТзОВ «Бондарівське» протягом встановленого договором строку, що є істотним порушенням умов договору.

Матеріали справи також свідчать, що після порушення провадження у даній справі ОСОБА_3 вніс 22.10.2018р. на депозит приватного нотаріуса ОСОБА_4 суму 8 400 грн. з метою ви-конання умов Договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі Товариства від 27.04.2018 року.(арк.справи 57).

Як зазначалося вище, рішенням від 14.01.2019р. у справі №906/828/18 господарський суд Житомирської області відмовив у задоволенні позову.(арк.справи 127-130).

Перевіривши додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального пра-ва, апеляційний суд вважає, що скарга обґрунтована і підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Так, у статті 15 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України) закріплено право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Спосо-би захисту права встановлені статтею 16 ЦК України та статтею 20 ГК України.

Предметом даного спору є розірвання договору купівлі-продажу, а також визнання недійс-ним рішення загальних зборів учасників товариства.

Переглядаючи рішення у даній справі, колегія суддів приймає до уваги, що ОСОБА_9 Верховного Суду в постанові від 23.05.2018р. у справі №911/3494/16 з аналогічним предметом спо-ру дійшла висновку, що оскільки з переходом до відповідача прав і обовязків щодо частки в ста-тутному капіталі на підставі укладеного з позивачем договору купівлі-продажу до нього перейшли відповідні права й обовязки стосовно участі спільно з позивачем у діяльності та управлінні цього підприємства, то й відносини, які виникли між сторонами оспорюваного договору, за своєю право-вою природою є корпоративними відносинами щодо володіння, користування й розпорядження належними сторонам корпоративними правами у цьому приватному підприємстві. Таким чином, спір у цій справі, який виник з корпоративних відносин між учасниками щодо розірвання укладе-ного між ними договору купівлі-продажу (відступлення) частки в статутному капіталі цього підп-риємства, є господарсько-правовим і підля-гає розгляду за правилами господарського судочинст-ва.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 Цивільного кодексу України (надалі в тексті ЦК України), ци-вільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.(ст.509 ЦК України). Зобовязання, від-повідно до ст.526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або ін-ших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України(надалі в тексті ГК України), субєкти гос-подарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовя-зання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конк-ретних вимог щодо виконання зобовязання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Матеріалами справи стверджено, що 27.04.2018р. з моменту укладення Договору між сто-ронами виникли відносини купівлі-продажу, оскільки взаємовідносини сторін підпадають під виз-начення, яке містить стаття 655 ЦК України, коли одна сторона (продавець) передає або зобовязує-ться передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовя-зується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну.

При цьому, у даному випадку предметом Договору є частка в статутному капіталі товарист-ва. Відповідно до статті 167 ГК України корпоративні права це права особи, частка якої визначає-ться у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Таким чином, предметом договору купівлі-продажу згідно з ч.2 ст.656 ЦК України можуть бути майнові права.

Ціна товару це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ.

Згідно з частиною 1 статті 692 ЦК України, покупець зобовязаний оплатити товар після йо-го прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

При цьому, якщо покупець не виконує свого обовязку щодо оплати переданого йому това-ру в установлений договором купівлі-продажу строк, то продавець набуває право вимоги такої оп-лати (частина 3 статті 692 ЦК України), або розірвання договору з підстав, передбачених статтею 651 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 188 ГК України та статтею 525 ЦК України передбачено, що односторон-ня відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не ус-тановлено договором або законом.

При цьому, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені догово-ром або законом, і в тому числі розірвання договору.(ст.611 ЦК України).

За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 651 ЦК України, зміна або ро-зірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено законом або до-говором.

Так, гідно частини другої зазначеної статті, договір може бути змінено або розірвано за рі-шенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною дого-вору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється відповідно до критеріїв, що встанов-лені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за обєктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як субєктивний чинник) сторо-ни, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі №6-75цс13.

Переглядаючи оскаржуване рішення, колегія суддів зауважує, що матеріалами справи ствер-джено та не заперечується сторонами, що Відповідач на виконання вимог п.2.2 Договору протягом 95 календарних днів з дня державної реєстрації змін до статуту Товариства не здійснив оплату за Договором. Така оплата проведена на депозит нотаріуса для передання Позивачеві лише після по-рушення провадження у даній справі 22.10.2018р. При цьому, строк оплати за Договором сплив 07.08.2018р.

З аналізу норм статей 638, 655-657, 689, 691, 692 ЦК України вбачається, що ціна є істотною умовою договору купівлі-продажу, а обовязок оплатити вартість товару є основним обовязком по-купця. Отже, порушення покупцем обовязку щодо оплати фактично переданої частки є істотним порушенням договору. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду Ук-раїни від 13.09.2017р. у справі №923/682/16, на яку посилається Скаржник в апеляційній скарзі, а також у постанові Верховного Суду від 20.03.2018р. у справі №910/4892/17 та постанові Верховного Суду від 04.12.2018р. у справі №911/3494/16.

При цьому, колегія суддів вважає необґрунтованими посилання ОСОБА_3 на відсутність відомостей про розрахунковий рахунок у Договорі, оскільки з метою виконання свого зобовязання із оплати за Договором він вправі був як звернутися до ОСОБА_2 про надання інформації щодо розрахункового рахунку або перерахувати кошти на депозитний рахунок нотаріуса, що і бу-ло здійснено ОСОБА_3 лише після відкриття провадження у даній справі.

Вирішуючи даний спір, колегія суддів також звертає увагу, що законодавством унормовані певні особливості врегулювання відносин, які виникають із договорів купівлі-продажу майна з відс-трочкою або розстрочкою платежу.

Так, за приписами статті 694 ЦК України, договором купівлі-продажу може бути передбаче-ний продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Якщо покупець прост-рочив оплату товару, проданого в кредит, продавець має право вимагати повернення неоплаченого товару.

Договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстрочен-ням платежу. Якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару.(ст.695 ЦК України).

Виходячи зі змісту умов Договору, а саме пункту 2.2, згідно з яким оплата вартості проводи-ться протягом 95 календарних днів з дня державної реєстрації змін до статуту Товариства, що пов-язані із відчуженням частини частки у статутному капіталі Товариства за цим Договором, колегія суддів вважає, що даний правочин за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу в кре-дит з відстроченням платежу, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню положен-ня статті 694 ЦК України, а не частина 3 статті 692 ЦК України. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 04.12.2018р. №911/3494/16 з аналогічним предметом спору.

Колегія суддів не приймає як належний доказ виконання свого обовязку щодо оплати вар-тості частки в статутному капіталі Товариства квитанцію №4 від 22.10.2018р. щодо перерахування на депозит приватного нотаріуса ОСОБА_4 суму 8 400 грн. для виконання умов Договору купівля-продажу частки в статутному капіталі товариства від 27.04.2018р.(арк.справи 57), оскільки така оплата здійснена не лише поза межами строку, встановленого Договором, але й після відкрит-тя судом першої інстанції провадження у даній справі, тому не може вважатись доказом належного виконанням обовязку зі сплати вартості частки протягом 95 днів.

При цьому, порушення покупцем обовязку з оплати у встановлений договором строк фак-тично переданої йому частки є істотним порушенням договору і достатньою підставою для задово-лення позовних вимог про розірвання укладеного Позивачем і Відповідачем-1 договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі з розстроченням платежу.

Отже, з мотивів, викладених вище, вимоги Позивача про розірвання договору купівлі-прода-жу (відступлення) частки в статутному капіталі з відстроченням платежу від 27.04.2018р., укладено-го ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суд апеляційної інс-танції вважає законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Окрім вимоги про розірвання договору купівлі-продажу, Позивач також заявив вимогу про визнання недійсним рішення загальних зборів, оформлене протоколом №1 від 27.04.2018 в частині включення до складу учасників ОСОБА_3 та перерозподілу на його користь частки у розмірі 8400 грн., що становить 20% статутного капіталу товариства.

Розглядаючи дану вимогу, колегія суддів зазначає, що повернення корпоративних прав По-зивачу можливе, зокрема шляхом визнання недійсними рішень загальних зборів в частині включен-ня до складу учасників Відповідача-1 та застосування механізму поновлення у цих корпоративних правовідносинах Позивача, виходячи з приписів чинного законодавства, яким врегульовані право-відносини набуття, припинення корпоративних прав та їх реєстрації.(постанова Верховного суду від 26.03.2019р. у справі №910/23355/17).

Вирішуючи спір в цій частині, колегія суддів приймає до уваги, що згідно зі статтями 8, 55 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конститу-ції України гарантується. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

У рішенні Конституційного Суду України №15-рп/2004 від 02.11.2004р. у справі за консти-туційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конститу-ційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш мякого покарання) Суд зазначив: «Відповідно до ч.1 ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Верхо-венство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зо-крема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедли-вості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права обєднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й неспра-ведливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загаль-нолюдських вимірів права.»

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні №3-рп/2003 від 30.01.2003р. у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає ви-могам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.»

Відтак, встановивши наявність порушеного права позивача, суд повинен при прийнятті рі-шення враховувати мету звернення позивача до суду та забезпечити поновлення порушеного пра-ва, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відпо-відного відшкодування. Рішення суду має бути ефективним інструментом поновлення порушених прав. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі суддів Касацій-ного господарського суду від 28.02.2018р. у справі №923/1106/16 та від 06.06.2018р. у справі №922/2810/17.

Таким чином, встановивши під час розгляду справи обставини того, що Позивач втратив право власності на частку у 20% у статутному капіталі СТзОВ «Бондарівське», договір купівлі-продажу частки від 27.04.2018р. є розірваним судом апеляційної інстанції у звязку з невиконанням покупцем умов договору щодо оплати вартості частки у встановлений договором строк, для повер-нення продавцю його частки у статутному капіталі Товариства, яка була ним передана у власність покупцю, та відсутності у Позивача можливості провести загальні збори його учасників і прийняти рішення про внесення змін до статуту щодо зміни учасників суд апеляційної інстанції дійшов вис-новку, що визначений Позивачем у цій справі спосіб захисту порушених прав не порушує норм права і є належним, а оспорюване рішення загальних зборів учасників Товариства, яке було прий-нято у звязку з укладенням зазначеного договору, який є розірваним, в частині виключення Позива-ча зі складу учасників Товариства, розподілу часток у статутному капіталі Товариства та внесення відповідних змін до Статуту щодо зазначених дій підлягають визнанню недійсними, а позов задово-ленню.

Проте, все вищевикладене залишено судом першої інстанції поза увагою, а рішення від 14.01. 2019р. прийнято лише з урахуванням позиції Відповідача, без належного, повного та обєктивного дослідження усіх обставин справи та судової практики у аналогічних справах, що призвело до при-йняття ним незаконного рішення.

Статтею 74 ГПК України передбачено обовязок кожної із сторін довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпо-середньому дослідженні наявних у справі доказів.(ст.86 ГПК України).

Із зазначених мотивів, оскаржуване рішення господарського суду Житомирської області на-лежить скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів вважає, що наявні всі підстави для задоволення апеляційної скарги та скасу-вання рішення суду першої інстанції з підстав ст.277 ГПК України через неповне зясування обста-вин, що мають значення для справи, визнання судом першої інстанції встановленими обставин, що мають значення для справи, які не були доведеними та невідповідності обставинам справи виснов-ків, викладених у рішенні, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Крім того, враховуючи задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції, відповідно до статті 129 ГПК України в чинній редакції, з ОСОБА_3 належить стяг-нути на користь ОСОБА_2 3 524 грн. витрат зі сплати судового збору та 5 286 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги

Щодо зайво сплаченої суми судового збору, Позивач вправі звернутись до апеляційного су-ду із заявою про повернення такої суми з Державного бюджету на підставі ст.7 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 34, 73-75, 86, 129, 232, 233, 240, 275, 277, 282, 284 Господарського процесу-ального кодексу України, Рівненський апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення господарського суду Жи-томирської області від 14.01.2019р. у справі №906/828/18 задоволити.

2. Рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задо-волити.

3. Розірвати договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі від 27.04.2018р., укладе-ний ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений нота-ріусом ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за №505.

4. Визнати недійсним рішення загальних зборів Сільськогосподарського товариства з обме-женою відповідальністю «Бондарівське» від 27.04.2018 року, оформлене протоколом №1 в частині включення до складу його учасників ОСОБА_3 та перерозподілу на його користь частки у розмірі 8 400 грн., що становить 20% статутного капіталу товариства.

5. Стягнути з ОСОБА_3 (22800, Вінницька обл., м.Немирів, вул.І.Богу-на, буд.2, РНОКПП НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (03148, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) 3 524 грн. витрат зі сплати судового збо-ру та 5 286 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Надати доручення місцевому господарському суду про видачу відповідного наказу.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 20 днів з моменту виготовлення повного тексту постанови.

6. Матеріали справи №906/828/18 повернути до господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Мельник О.В.