ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року

м. Київ

Справа № 911/1602/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пількова К. М. - головуючого, Кушніра І.В., Чумака Ю. Я.,

за участю секретаря судового засідання Жураховської Т.О.

розглянув касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Миронівський агрокомплекс"

та Товариства з обмеженою відповідальністю "Росава Агро"

на постанову Північного апеляційного господарського суду (головуючий - О.В. Агрикова, судді М.Г. Чорногуз, О.О. Хрипун) від 05.02.2019 у справі Господарського суду Київської області

за позовом Головного управління Держгеокадастру у Київській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Миронівський агрокомплекс"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Росава Агро"

про визнання недійсним договору оренди землі.

Учасники справи:

представник позивача - Чурпіта Ю.М.,

представник відповідача - Миндришора О.Д., адвокат,

представник третьої особи - Миндришора О.Д., адвокат.

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1 20.07.2018 Головне управління Держгеокадастру у Київській області (далі - Позивач) подало позовну заяву про визнання недійсним договору оренди землі від 28.09.2015, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Миронівський агрокомплекс" (далі - Відповідач) та Позивачем, на території Росавської сільської ради Миронівського району Київської області (далі Договір) та скасування запису про інше речове право (право оренди земельної ділянки) № 13193344 від 02.02.2016 між Позивачем та Відповідачем у Державному реєстрі речового права на нерухоме майно (далі - Запис про інше речове право).

1.2 Позовна заява мотивована тим, що невідомими особами було виготовлено документи, візуально схожі на накази Позивача про затвердження Відповідачу документації із землеустрою та надання Відповідачу в оренду земельної ділянки площею 5,9855 га з кадастровим номером :04:211:0018, яка розташована за межами населеного пункту на території Росавської сільської ради Миронівського району Київської області (далі - Земельна ділянка), про що укладено спірний Договір, який також є підробленим. Про це свідчить те, що на звернення Відповідача з клопотанням № 27-11191/0/15-15-кс від 04.0.2015 про надання дозволу на розробку документації із землеустрою Позивачем була надана відповідь про необхідність повторно звернутись до Позивача, про необхідність надати, крім поданих, також документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти тощо. Згідно з відомостями в Державному земельному кадастрі Відповідач є орендарем Земельної ділянки і за ним 02.02.2016 на підставі підроблених документів зареєстроване право оренди Земельної ділянки. Позивач також вказав, що Позивач звертався до прокурора Київської області та начальника поліції у Київській області з проханням вжити заходи для виявлення та припинення протиправної діяльності невідомих осіб щодо підроблення наказів Позивача, незаконного розпорядження земельними ділянками державної власності з метою недопущення порушення прав громадян та юридичних осіб наведеними протиправними діями. Про факти виготовлення та видачі невідомими особами від імені Позивача відповідних наказів щодо земель державної власності сільськогосподарського призначення, які візуально схожі на накази Позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та формування земельної ділянки на підставі підробленого наказу Позивачу, за його твердженням, стало відомо у 2017 році за результатами розгляду клопотання Позивача від 03.07.2017 про добровільну відмову від права користування (оренди) Земельної ділянки, а станом на час звернення з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Росава Агро" (далі - Третя особа) зверталось до Позивача з клопотанням про укладення договору оренди Земельної ділянки на тих самих умовах, що із попереднім орендарем (Відповідачем) через те, що у 2012 році Третя особа набула права власності на об'єкти нерухомості (нежитлові будівлі), що перейшли від Відповідача за договорами іпотеки та відступлення права вимоги за іпотечним договором.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

2.1 05.10.2018 Господарський суд Київської області прийняв рішення: в задоволенні позову відмовити.

2.2 Рішення суду мотивоване недоведенням Позивачем фактів порушення передбачених статтею 203 Цивільного кодексу України вимог при укладенні Договору як підстав для визнання його недійсним з огляду на те, що Договір вчинений в письмовій формі, сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, на Договорі міститься печатка Позивача, доказів на підтвердження викрадення чи підробки якої Позивачем не надано, а доводи Позивача, що особа, яка підписала Договір від імені Позивача, - ОСОБА_7 - звільнений з посади першого заступника начальника Позивача суд оцінив критично з огляду на те, що в Договорі ця особа зазначена як виконуючий обов'язки начальника Позивача. Відмова у скасуванні оспорюваного Запису про інше речове право обґрунтована її похідним характером від вимоги про визнання недійсним Договору, у задоволенні якої відмовлено.

3. Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

3.1 05.02.2019 Північний апеляційний господарський суд постановив: апеляційну скаргу Позивача задовольнити, рішення Господарського суду Київської області від 05.10.2018 скасувати та прийняти нове рішення: позовні вимоги задовольнити повністю, визнати недійсним Договір та скасувати Запис про інше речове право.

3.2 Рішення суду мотивоване відсутністю волевиявлення Позивача на укладення оспорюваного правочину через його вчинення від імені Позивача неуповноваженою на те особою -ОСОБА_7, який на час укладення та підписання Договору 28.09.2015 був звільнений, та відсутністю факту наступного схвалення Позивачем цього правочину. При цьому суд врахував посилання Позивача на факт реєстрації кримінального провадження від 23.07.2016 № 20000444 за фактом підроблення документів, печаток, штампів та бланків, їх збут, використання підроблених документів. Апеляційний суд поставив під сумнів належність, допустимість та достовірність наказу Позивача № 10-5396/15-14-сг від 14.07.2015 про надання Відповідачу дозволу на розроблення документації із землеустрою як доказу у справі, через що не взяв до уваги цей наказ як доказ у справі з огляду на наявність відмови Позивача від 09.07.2015 у видачі відповідного наказу. Задоволення вимоги про скасування оспорюваного Запису про інше речове право обґрунтовано похідним характером цієї вимоги від вимоги про визнання недійсним Договору, яку задоволено.

4. Встановлені судами обставини

4.1 14.08.2012 року між Приватним акціонерним товариства "Науково-виробнича фірма "Урожай" та Відповідачем укладено договір купівлі-продажу нежитлових будівель (том 1 а.с. 105).

Відповідно до умов договору купівлі-продажу нежитлових будівель Відповідач придбав у власність нежитлові будівлі, що розташовані за адресою: Київська область, Миронівський район, с. Росава, вул. Бібліотечна, 23, а саме: свинарник № 1 загальною площею 1623,8 кв.м., свинарник № 2 загальною площею 1573,3 кв.м.; вагову загальною площею 13,4 кв.м.; свинарник № 3 загальною площею 732,6 кв.м.; свинарник № 4 загальною площею 1543,8 кв.м.; свинарник № 5 загальною площею 1387,4 кв.м.; свинарник № 6 загальною площею 1543,8 кв.м.; свинарник № 7 загальною площею 1088,2 кв.м.; кормоцех загальною площею 439,1 кв.м.; будинок тваринника (адміністративна будівля) загальною площею 224,5 кв.м.

4.2 Позивач листом №27-10-0.31-3601/0/38-15-СГ від 09.07.2015 року надав Відповідачу відповідь, в якій відмовив Відповідачу у наданні дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення Земельної ділянки.

Інших клопотань про надання дозволу на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду до Позивача Відповідач не подавав.

4.3 Матеріали справи містять наказ Позивача № 105396/15-14-сг від 14.07.2015 року про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення Земельної ділянки в оренду (том 1 а.с. 102).

4.4 На виконання договору на розробку технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки № 69/03/09-15 від 03.09.2015 року (том 1 а.с. 118-119) розроблено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земельної ділянки сільськогосподарського призначення, що надається в оренду Відповідача загальною площею 5,9854 га (об'єкт оцінки) кадастровий номер :04:211:0018 (том 1 а.с. 76-122).

4.5 28.09.2015 року між Позивачем та Відповідачем укладено Договір (том 1 а.с. 63-66).

Відповідно до пункту 1 Договору орендодавець (Позивач) зобов'язався надати в строкове платне користування земельну ділянку для іншого сільськогосподарського призначення (господарські будівлі та двори), загальною площею 5,985 га, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Росавської сільської ради Миронівського району Київської області.

Згідно з пунктом 2 Договору в оренду передається Земельна ділянка - для іншого сільськогосподарського призначення (господарські будівлі та двори). Форма власності - державна. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 5 396 525 грн 38 коп. На земельній ділянці розміщені об'єкти нерухомого майна.

Пунктом 6 Договору передбачено, що договір укладений на 21 рік. Після закінчення строку дії договору орендар (Відповідач) має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар (Відповідач) повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до пункту 13 Договору Земельна ділянка передається в оренду для іншого сільськогосподарського призначення (господарські будівлі та двори).

Цільове призначення Земельної ділянки (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель) - землі сільськогосподарського призначення, для іншого сільськогосподарського призначення (господарські будівлі та двори) (пункт 14 договору оренди).

4.6 На підставі акту приймання-передачі об'єкта оренди Позивач передав Відповідачу у користування Земельну ділянку (том 1 а.с. 67).

4.7 Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-018 від 30.03.2018 року за Відповідачем зареєстровано право оренди на 21 рік (том 1 а.с. 73).

4.8 Заявою вх. № 19-9258/0/1-17 від 03.07.2017 року Відповідач повідомив про добровільну відмову від права користування (оренди) Земельною ділянкою (том 1 а.с. 43-44).

Позивач розглянув вказану заяву та надав лист № 19-9258/0-13210/6-17 від 31.07.2017 року, в якому зазначено, що у Позивача відсутні відомості щодо видачі наказів "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою", "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду" і щодо укладення договору оренди Земельної ділянки, а тому до з'ясування всіх обставин Позивач не має можливості задовольнити вказану заяву (том 1 а.с. 45).

4.9 В листі заступника начальника головного управління Позивача Субботіна О.В. №-10-0.62-13486/2-17 від 21.08.2017 року зазначено, що наказ "Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою" та наказ "Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду" на Земельну ділянку та земельну ділянку площею 5,5000 га з кадастровим номером :03:001:0045, які знаходяться на території Росавської та Тулинських сільських рад Миронівського району Київської області Позивачем не видавалися та договір оренди не укладався, доручення щодо укладання договору оренди не видавалося (том 1 а.с. 48-49).

4.10 Наказом від 22.09.2015 року ОСОБА_7 звільнено з посади першого заступника начальника Позивача за угодою сторін відповідно до пункту 1 статті 36 Кодексу Законів про працю України (том 1 а.с. 224).

Наказом від 24.09.2015 року оголошений наказ від 22.09.2015 року про звільнення ОСОБА_7 (том 1 а.с. 225).

Відповідно до пункту 2 наказу від 24.09.2015 року ОСОБА_7 звільнено з посади першого заступника начальника Позивача.

В пункті 3 наказу від 24.09.2015 року наказано провести розрахунки з ОСОБА_7 та виплатити компенсацію за 6 календарних днів невикористаної основної щорічної відпустки.

Згідно з пунктом 4 наказу від 24.09.2015 року відділу кадрової політики наказано видати ОСОБА_7 належним чином оформлену трудову книжку.

З 24.09.2015 року ОСОБА_7 в Головному управлінні Держгеокадастру у Київській області не працює.

4.11 За твердженням Позивача за фактом підроблення документів, печаток, штампів та бланків, їх збуту, використання підроблених документів зареєстровано кримінальне провадження, передбачене частиною 1 статті 358 Кримінального кодексу України від 23.07.2016 року №20000444.

5. Короткий зміст вимог касаційних скарг

5.1 21.02.2019 Відповідач і Третя особа подали подібні за змістом касаційні скарги, а 18.03.2019, усуваючи недоліки первісно поданих касаційних скарг - подібні за змістом доповнення до касаційних скарг, у яких просять скасувати постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2019 та залишити в силі рішення Господарського суду Київської області від 05.10.2018.

6. Доводи осіб, які подали касаційні скарги

6.1 Позивач при зверненні із апеляційною скаргою у цій справі сплатив судовий збір у меншому розмірі, ніж встановлено законом, а апеляційний суд не врахував цього недоліку та здійснив апеляційне провадження за цією апеляційною скаргою, погодившись із розміром судового збору, який неправильно визначений та сплачений Позивачем за подання апеляційної скарги у цій справі.

6.2 Всупереч висновкам апеляційного суду Позивач підтвердив наступне схвалення оспорюваного правочину та перебування на цій підставі Земельної ділянки в оренді у Відповідача з огляду на направлений Позивачем Відповідачу лист № 27-10-0.332-5569/2-17 від 31.10.2017 щодо здійснення агрохімічної паспортизації Земельної ділянки, що в свою чергу підтверджує користування Відповідачем Земельною ділянкою на умовах договору оренди.

6.3 Апеляційний суд вийшов за межі перегляду справи судом апеляційної інстанції, оскільки недійсність Договору заявлена Позивачем в позовній заяві з підстав виготовлення невідомими особами: документів, візуально схожих на накази Позивача про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність (оренду) (наказ Позивача про затвердження Відповідачу документації із землеустрою та надання Відповідачу в оренду земельної ділянки), а також договору оренди земельної ділянки; тоді як апеляційний суд дійшов висновку про недійсність оспорюваного правочину з підстав відсутності у особи, що підписала Договір від імені Позивача, повноважень на час вчинення оспорюваного правочину та за відсутності наступного схвалення Договору Позивачем.

6.4 Суд не звернув уваги на непроведення Позивачем службових розслідувань щодо виготовлення невідомими особами документів, візуально схожих на накази Позивача про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду.

6.5 Апеляційний суд послався та застосував при вирішенні спірних правовідносин норму статті 207 Господарського кодексу України, що втратила чинність, тоді як при укладені сторонами Договору дотриманий порядок його укладення та погоджені всі істотні умови.

6.6 Через набуття Відповідачем права власності на нежитлові приміщення і будівлі на Земельній ділянці у Позивача, який має діяти у межах закону та у межах власних дискреційних повноважень, відсутні підстави відмовляти власнику нерухомого майна (Відповідачу) в укладенні договору оренди земельної ділянки під цим майном.

7. Позиція Верховного Суду та висновки щодо застосування норм права

7.1 Нормами статті 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина 1), особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина 2) тощо.

Частиною 1 статті 215 цього кодексу передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

7.2 Отже наведеними нормами визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, та загальні підстави недійсності правочину, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність (оспорюваний правочин) (частина 3 статті 215 ЦК України).

7.3 Предметом спору у цій справі є дійсність Договору, за умовами якого в оренду Відповідачу передана Земельна ділянка - для іншого сільськогосподарського призначення (господарські будівлі та двори), форма власності - державна (пункт 4.5 цієї постанови).

7.4 Відносини, пов'язані з орендою землі, врегульовані, зокрема спеціальним нормативним актом у сфері правовідносин з оренди землі - Законом України "Про оренду землі", а також Земельним кодексу України, якими, зокрема визначені умови, підстави та порядок передачі в користування (оренду) земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності та умови укладення договору оренди землі.

7.5 Зі змісту норм частини 2 статті 122, статей 123, 186-1 Земельного кодексу України, статті 16 Закону України "Про оренду землі", якими визначені порядок та підстави для передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності та підстави для укладення відповідного договору оренди, з урахуванням повноважень та покладених на Головне управління Держгеокадастру в області завдань, визначених в підпункті 13 пункту 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333, та визначених в постанові Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15 "Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру", щодо розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення, передача в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу, що є орендодавцем - центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів (Держгеокадастру), яке (рішення) приймається, в свою чергу, на підставі погодженого у встановленому порядку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, який розробляється на підставі дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

7.6 Оспорюючи Договір, Позивач, пославшись на порушення наведених вище норм як на підставу висновку про незаконність його укладення, вказав на виготовлення невідомими особами документів, візуально схожих на накази Позивача про затвердження Відповідачу документації із землеустрою та надання Відповідачу в оренду Земельної ділянки, на підставі яких укладений спірний Договір, який також є підробленим.

7.7 Протягом розгляду справи у місцевому господарському суді Позивач зазначених підстав позову не змінював, відповідної заяви не подавав.

7.8 Згідно з частиною 3 статті 46 ГПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п'ять днів до початку першого судового засідання у справі.

7.9 Отже визначені наведеними нормами ГПК України права, що належать тільки позивачу, певним чином визначають диспозитивність господарського процесу. Принцип диспозитивності у господарському процесі означає, що процесуальні правовідносини виникають, змінюються і припиняються за ініціативи безпосередніх учасників спірних матеріальних правовідносин, які мають можливість за допомогою господарського суду розпоряджатися процесуальними правами і спірним матеріальним правом.

Суд звертається до правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі 922/1249/17.

7.10 Згідно зі статтею 14 ГПК України (в чинній редакції) ("Диспозитивність господарського судочинства") суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

7.11 Отже, попри обов'язок суду вирішити наявний між сторонами спір з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів відповідних осіб, предмет та підстави позову визначаються та можуть в установленому порядку змінюватися тільки позивачем, тоді як суд позбавлений права на відповідну процесуальну ініціативу.

Суд звертається до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 06.12.2018 у справі № 902/1592/15.

7.12 Формулюючи викладені вище висновки, Суд враховує mutatis mutandis висновки Верховного Суду, які він послідовно надає стосовно принципу диспозитивності у господарському судочинстві (постанови Верхового Суду від 08.05.2018 у справі 922/1249/17, від 06.12.2018 у справі № 902/1592/15 та в пунктах 11.1, 11.12 постанови, ухваленої палатою для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.03.2019 у справі № 908/1165/17).

7.13 Частиною 5 статті 269 ГПК України передбачено, що у суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

7.14 Враховуючи наведені норми та підстави позову у цій справі, а також те, що апеляційний суд задовольнив позовні вимоги з інших підстав, ніж були визначені Позивачем, а саме з підстав укладення Договору від імені Позивача неуповноваженою на те особою - виконуючим обов'язки начальника ОСОБА_7, який на час укладення спірної угоди був звільнений з посади першого заступника начальника Позивача, без подальшого схвалення цього правочину Позивачем), Суд дійшов висновку, що апеляційний суд, ухвалюючи за результатами здійснення апеляційного провадження нове судове рішення про задоволення позову, всупереч вимогам частини 5 статті 269 ГПК України допустив процесуальне порушення, оскільки розглянув та вирішив спір з підстав, що не були зазначені Позивачем як підстави позову у цій справі, що свідчить про вихід апеляційного суду за межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, і таке порушення норм процесуального права призвело до ухвалення незаконної постанови суду апеляційної інстанції.

7.15 Дійшовши цього висновку, Суд частково погоджується з аргументами скаржників (пункт 6.3) в тій частині, у якій скаржники стверджують, що апеляційний суд вийшов за межі перегляду справи судом апеляційної інстанції. У зв'язку з цим Суд вважає таким, що не можуть бути розглянуті у межах цього касаційного перегляду інші доводи скаржників стосовно обґрунтованості позовних вимог.

7.16 Крім цього, Суд зазначає, що не погоджуючись з висновком суду першої інстанції про укладення Договору від імені Позивача виконуючим обв'язки начальника Позивача - ОСОБА_7 як уповноваженою особою Позивача, апеляційний суд між тим дійшов передчасного висновку про відсутність на дату укладення Договору у цієї особи повноважень діяти від імені Позивача як виконуючого обв'язки начальника Позивача, у тому числі укладати та підписувати від імені Позивача оспорювану угоду, через обставини звільнення цієї особи з посади першого заступника начальника Позивача з 24.09.2015 - до дати укладення оспорюваного Договору 28.09.2015, оскільки апеляційний суд при цьому не дослідив зібрані у справі докази, а саме накази Позивача від 22.09.2015 та від 24.09.2015 - про звільнення ОСОБА_7 з посади першого заступника начальника Позивача, про оголошення відповідного наказу, проведення з цією особою відповідних розрахунків та надання йому належним чином оформленої трудової книжки. Отже, не погодившись з критичною оцінкою місцевим господарським судом доводів позивача (відносно того, що станом на момент укладення Договору його підписант був звільнений з посади першого заступника начальника Головного управління Держгеокадастру у Київській області, а відтак не міг підписати Договір), з огляду на те, що у Договорі оренди землі цей підписант вказаний як виконуючий обов'язки начальника Головного управління, апеляційний суд між тим цього висновку не спростував з посиланням на дослідження відповідних доказів.

7.17 Виходячи з викладеного, Суд дійшов висновку, що допущені апеляційним судом процесуальні порушення - недослідження зібраних у справі доказів, унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для вирішення справи.

7.18 Відповідно до частин 1, 2 та 4 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

7.19 Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

7.20 Відповідно до частини 4 статті 310 ГПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

7.21 Враховуючи вищевикладене, а також виходячи із повноважень, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 308 та пунктом 1 частини 3, частиною 4 статті 310 ГПК України, Суд доходить висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, а оскаржувана постанова апеляційного суду - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Миронівський агрокомплекс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Росава Агро" задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.02.2019 у справі № 911/1602/18 скасувати.

Справу направити до Північного апеляційного господарського суду на новий розгляд.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Пільков

Судді І.В. Кушнір

Ю. Я. Чумак