УХВАЛА

11 травня 2019 року

м. Київ

Справа № 907/648/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я. – головуючого, Дроботової Т. Б., Пількова К. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Закарпатської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"

на рішення Господарського суду Закарпатської області від 18.10.2018 і постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.12.2018 у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Закарпатської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком",

до Публічного акціонерного товариства "Укрпошта" в особі дирекції Публічного акціонерного товариства "Укрпошта",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Міністерства інфраструктури України,

за участю Прокуратури Закарпатської області,

про визнання права власності на нежитлові приміщення підвалу №№1-23 загальною площею 590,9 кв.м., нежитлові приміщення першого поверху №№1- 7 загальною площею 136,3 кв.м., нежитлові приміщення другого поверху №№1-12 загальною площею 390 кв.м. в будівлі літ. А за адресою: Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Поштова, 4; визнання нечинним та скасування свідоцтва про право власності на адмінбудинок під літ. А, що знаходиться на пл. Поштова, 4 у м. Ужгород, видане виконавчим комітетом Ужгородської міської ради 02.11.2000 Ужгородському поштамту,

ВСТАНОВИВ:

29.01.2019 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Закарпатської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" (далі – Товариство) на рішення Господарського суду Закарпатської області від 18.10.2018 і постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.12.2018 у справі № 907/648/17, яку ухвалою Касаційного господарського суду від 04.02.2019 повернуто скаржникові на підставі положень пункту 1 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

21.03.2018, що підтверджується відбитком штемпеля відділення поштового зв'язку на конверті, Товариство повторно звернулося до Касаційного господарського суду із касаційною скаргою на рішення Господарського суду Закарпатської області від 18.10.2018 і постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.12.2018 у справі № 907/648/17 із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

01.04.2019 зазначена касаційна скарга надійшла до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.04.2019 касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Закарпатської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" на рішення Господарського суду Закарпатської області від 18.10.2018 і постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.12.2018 у справі № 907/648/17 залишено без руху, адже доводи, викладені у клопотанні товариства про поновлення строку на касаційне оскарження, визнано неповажними. Скаржникові надано строк для усунення недоліків до 26.04.2019.

На виконання ухвали про залишення касаційної скарги без руху Товариство надіслало до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження.

Зокрема, як на інші підстави для поновлення строку на касаційне оскарження постанови Західного апеляційного господарського суду від 12.12.2018 у справі № 907/648/17 скаржник посилається на те, що 18.01.2019 Товариством було надіслано первинну касаційну скаргу на оскаржувану постанову, яку ухвалою Касаційного господарського суду від 04.02.2019 було повернуто скаржникові на підставі положень пункту 1 частини 4 статті 292 Господарського процесуального кодексу України. Водночас при поданні повторної касаційної скарги скаржник допустив технічну помилку при зазначенні адресата на конверті, а тому повторно подана касаційна скарга була помилково направлена за адресою: вул. Дорошенка, 18, місто Львів, 79007 замість вул. О. Копиленка, 6, м. Київ, 01016. Таким чином, через невірно зазначену адресу, лист із касаційною скаргою не міг бути вчасно доставлений на адресу суду касаційної інстанції, а тому скаржником пропущено стільки часу .

Розглянувши доводи вказаного вище клопотання, колегія суддів не визнає їх поважними і такими, що дають підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, з огляду на таке.

Оскаржувана постанова Західного апеляційного господарського суду прийнята 12.12.2018, повний текст складено та підписано – 17.12.2018, отже з цього моменту почався перебіг двадцятиденного строку, встановленого для її оскарження в касаційному порядку. Таким чином, останнім днем для подання касаційної скарги на постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.12.2018 було 08.01.2019, після цього процесуальний строк вважається таким, що пропущений.

Із повторною касаційною скаргою Товариство звернулося 21.03.2019, тобто після перебігу строку встановленого для подання касаційної скарги, передбаченого Господарським процесуальним кодексом України із клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження.

Відповідно до частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Статтею 288 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині 4 статті 293 цього Кодексу.

Таким чином, процесуальний закон пов'язує можливість поновлення пропущеного строку лише з наявністю поважних причин його пропуску і при цьому, визнання тих чи інших причин поважними, лежить у межах дискреційних повноважень Суду.

За змістом статті 129 Конституції України до основних засад судочинства належить, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України з 1997 року, кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у контексті Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рябих проти Росії").

При цьому якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України").

Оцінивши наведені у додатковому клопотання доводи скаржника про причини пропуску строку на касаційне оскарження, Суд не вважає їх поважними, адже, як установлено вище, пропуск строку на касаційне оскарження у даному випадку відбувся у зв'язку з тим, що скаржник допустив порушення норм процесуального права при першому зверненні з касаційною скаргою. Вдруге із касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.12.2018 скаржник звернувся лише 21.03.2019, тобто більш ніж через 3 місяці після винесення оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції та більш ніж через 1,5 місяці після отримання ухвали Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.02.2019.

Можливість відновлення пропущеного процесуального строку пов'язана із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними та пов'язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Натомість скаржник лише посилається на допущення технічної помилки, не наводячи жодних інших доводів і надаючи будь-яких доказів, які б свідчили про наявність особливих і непереборних обставин, що перешкоджали товариству звернутися до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.12.2019 у справі № 907/648/17 із дотриманням процесуальних строків.

Відтак, причини подання касаційної скарги після закінчення строку на касаційне оскарження постанови залежали лише від суб'єктивної волі скаржника.

Право на звернення до суду не є абсолютним, оскільки воно реалізується тільки в порядку і спосіб, встановлених законом, зокрема Господарським процесуальним кодексом України.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05ю1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57).

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними.

Виходячи із викладеного, суд касаційної інстанції визнає наведені у клопотанні товариства підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними, а тому відмовляє у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Закарпатської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" на рішення Господарського суду Закарпатської області від 18.10.2018 і постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.12.2018 у справі № 907/648/17.

Керуючись статтями 3, 119, 234, 235, 288, пунктом 4 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" в особі Закарпатської філії Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" на рішення Господарського суду Закарпатської області від 18.10.2018 і постанову Західного апеляційного господарського суду від 12.12.2018 у справі № 907/648/17.

2. Направити скаржникові копію цієї ухвали та касаційну скаргу разом із доданими до скарги матеріалами на 13 (тринадцяти) аркушах, у тому числі оригінал платіжного доручення від 08.01.2019 № 68 про сплату судового збору на суму 11 057,08 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          Ю. Я. Чумак

Судді                                                                                                    Т. Б. Дроботова

К. М. Пільков