Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"07" травня 2019 р. м. Рівне Справа № 918/225/19
за участю представників сторін:
від позивача - Самойленко С.А. (дов. № б/н від 06.05.2019р.).
від відповідача - не з`явився
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
01 квітня 2019 року Державна установа "Ковельська виховна колонія" звернулася до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до Приватного підприємства "Захід-Холод", в якій просить, посилаючись на ст. ст. 526, 530, 610, 612, 625, 629, 638, 903 Цивільного кодексу України, ст. ст. 173-175, 193 Господарського кодексу України, ст. ст. 4, 5, 12, 20, 27, 123, 129, 162, 164 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Закон України "Про захист прав споживачів" та Порядок гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 року № 506 стягнути заборгованість у сумі 128 803 грн. 02 коп.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договору купівлі - продажу товару № Г-272 від 18.12.2017 року. та договору на проведення технічного обслуговування холодильного обладнення від 25.09.2018р. за № А-11.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 04.04.2019 року позовну заяву Державної установи "Ковельська виховна колонія" залишено без руху у зв`язку з відсутністю підтвердження зарахування судового збору в розмірі 1 921 грн. 00 коп. сплаченого по квитанції від 29.03.2019 року до спеціального фонду державного бюджету.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 09.04.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/225/19, яке здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на "07" травня 2019 р.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач, ухвалу суду про призначення розгляду справи не отримав про, що свідчить повідомлення відділення поштового зв`язку із відміткою "не вручено з інших причин"(а.с.27).
Згідно приписів ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

Як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місце знаходження юридичної особи - Приватного підприємства "Захід-Холод" (33018, Рівненська область, м. Рівне, вул. Курчатова, 18-А,(а.с. 29)), що відповідає адресі зазначеній в позовній заяві.

У відповідності до ч. 7-8 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, оскільки відповідач не подав суду заяву про зміну адреси, а суд надіслав ухвалу суду про призначення розгляду справи на останню йому відому адресу відповідача, то в розумінні положень ст. 120 ГПК України відповідач, вважається належним чином повідомлений. При цьому, оскільки відповідач в судове засідання не з`явився, про причини своєї не явки суд не повідомив, відзиву у строки і порядку, визначені ухвалою суду від 09.04.2019 року не надав, суд, вважає за можливе здійснювати розгляд справи за наявними матеріалами.

Заяв і клопотань від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи в їх сукупності та взаємозв`язку, оцінивши надані докази, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, суд -

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2017 року між ДУ "Ковельська виховна колонія" (далі у тексті - покупець, позивач) та ПП "Захід-Холод" (далі у тексті - продавець, відповідач) було укладено договір купівлі-продажу товару № Г-272 (а.с.10), згідно якого продавець зобов`язується передати товар, яким є холодильна система на базі компресора Tecumseh ТFН 2480 ZBR у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар на умовах цього договору (п. 1.1.).

Згідно п. 2.2. вище вказаного договору загальна вартість договору - це вартість всього товару, який буде передано між сторонами на підставі накладної, та становить 93 000,00 грн. (дев`яносто три тисячі гривень 00 копійок).

Пунктом 8.1. договору передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2017 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором, що виникли в період його дії.

Таким чином, відповідно до положень Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України (далі у тексті - ЦК України та ГК України відповідно) між позивачем та відповідачем було укладено господарський договір, оскільки було погоджено істотні умови договору - предмет, ціну та строк його дії.

На виконання умов укладеного між сторонами договору, а саме п. 3.1, 3.2, якими визначено, що 100 % оплата за товар здійснюється у безготівковому порядку на поточний рахунок продавця на підставі відповідної накладної, позивач сплатив на користь відповідача загальну вартість товару в розмірі 93 000,00 грн. згідно платіжного доручення № 816 від 21.12. 2017 року (а.с.12).

Згідно видаткової накладної № РН-0000035 від 20.12.2017 року (а.с.11) продавець передав товар покупцю, чим фактично виконав свої зобов`язання згідно п. 4.16.1.-6.3. договору.

Заперечень та претензій щодо розміру та порядку здійсненої оплати від відповідача до позивача у порядку передбаченому п. 7.1. договору не надходило. Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання щодо оплати товару в повному обсязі та у встановлені відповідачем строки.

В процесі попереднього тестування режиму роботи отриманого обладнання відповідальними працівниками позивача було виявлено певні суттєві недоліки при підключенні його до роботи, про що, зважаючи на наявну гарантію на попередньо куплений товар, невідкладно було повідомлено представнику відповідача.

Так, між сторонами на підставі положення Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ та Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року № 506, між позивачем та відповідачем було укладено договір № А-11 від 25.09.2018р. на проведення технічного обслуговування холодильного обладнання (а.с. 13-14).

Згідно п. 1.1. укладеного договору тех. обслуговування позивач (у тексті вказаного договору - Замовник) доручає, а продавець (у тексті вказаного договору - Виконавець) приймає на себе технічне обслуговування і ремонт холодильної системи на базі компресора Tecumseh ТFН 2480 ZBR, що знаходиться за адресою: м. Ковель, вул. Шевченка, 20, (далі - Обладнання).

Відповідно до п. 2.1. договору тех. обслуговування замовник оплачує роботи виконавця в наступній сумі: за виконані роботи з технічного обслуговування та ремонту Обладнання в сумі 0,00 грн. (нуль гривень 00 копійок), в тому числі ПДВ, за один календарний місяць, таким чином гарантійне технічне обслуговування холодильної системи проводиться на безоплатній основі.

Згідно п. 1.2.3. договору тех. обслуговування в разі неможливості усунення виявлених недоліків по місцю розташування обладнання, виконавець має право забрати обладнання для усунення недоліків на власній виробничій базі.

Як вбачається із матеріалів справи, згідно до Акту б/н приймання-передачі обладнання на гарантійний ремонт від 25.09.2018 року (а.с. 15) холодильна система на базі компресора Tecumseh ТFН 2480 ZBR, та на виконання п. 1.2.3. договору про тех. обслуговування, позивачем (Замовником) була передана відповідачу (Виконавцю) для виконання гарантійного ремонту.

Згідно п. 42 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів спори, що виникають між споживачем і виконавцем у процесі виконання гарантійних зобов`язань (зокрема щодо якості виконаних робіт з гарантійного ремонту тощо), розв`язуються у порядку, встановленому Законом України "Про захист прав споживачів".

У відповідності до абз. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів", у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати від продавця: 1)пропорційного зменшення ціни; 2)безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3)відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

Продавець зобов`язаний прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. При пред`явленні споживачем вимоги про безоплатне усунення недоліків товару вони повинні бути усунуті протягом чотирнадцяти днів з дати його пред`явлення або за згодою сторін в інший строк (ч. 5,9 ст. 8 Закону).

Зважаючи, що по закінченню чотирнадцятиденного терміну з дати пред`явлення товару (Обладнання) на гарантійний ремонт, від відповідача до позивача будь-якої інформації не надходило, а спроби позивача з`ясувати стан справ щодо переданого Обладнання відповідач проігнорував.

Так, позивач 19.10.2018 р. письмово звернувся до відповідача з відповідною заявою про повернення повної суми оплати товару (а.с.16).

Згідно п. 16 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів у разі виявлення недоліків чи фальсифікації товару протягом гарантійного терміну споживач має право в установленому порядку за своїм вибором вимагати від продавця або виробника в тому числі розірвання договору купівлі-продажу та відшкодування заподіяних збитків. Вимоги споживача, встановлені цим пунктом, пред`являються за вибором споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що виконує його функції, за місцем знаходження споживача у формі письмової заяви.

Судом встановлено, що Відповідач залишив заяву позивача про повернення грошових коштів за товар без відповіді.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в порядку досудового врегулювання господарських спорів, з метою вирішення спору, що виник, звернувся до відповідача з відповідною письмовою претензією за вих. № 02-ВК/2642/18 від 27.11.2018 р. (а.с. 17-18) щодо повернення переданого на технічне обслуговування холодильної системи на базі компресора Tecumseh ТFН 2480 ZBR загальною вартістю 93 000,00 грн. (дев`яносто три тисячі гривень 00 копійок).

Як встановлено судом, матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем своїх зобов`язань. Крім того, відповідач гарантійний ремонт переданого позивачем обладнання не виконав, про причини невиконання та строки закінчення ремонту не повідомив, товар (обладнання) не повернув та терміни повернення не визначив, товар аналогічної марки незалежно від моделі не надав, матеріальних збитків у вигляді сплаченої за товар грошової суми не компенсував.

Відповідно до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цих Кодексів, інших правових актів законодавства, а за відсутності конкретних умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених ГК України, іншими законами або договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів" за наявності товару вимога споживача про його заміну підлягає негайному задоволенню, а в разі виникнення потреби в перевірці якості - протягом чотирнадцяти днів або за домовленістю сторін.

У разі відсутності товару вимога споживача про його заміну підлягає задоволенню у двомісячний строк з моменту подання відповідної заяви. Якщо задовольнити вимогу споживача про заміну товару в установлений строк неможливо, споживач вправі на свій вибір пред`явити продавцю, виробнику (підприємству, що виконує їх функції) інші вимоги, передбачені пунктами 1, 3,4, 5 частини першої цієї статті.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів", у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника в тому числі розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми.

Отже, на підставі вищезазначеного, суд прийшов до висновку, що відповідачем невиконано в повному обсязі своїх обов`язків щодо гарантійного ремонту та/або надання (з доставкою) на час ремонту позивачу товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та/або повернення позивачу обумовленого сторонами обладнання згідно укладених Договорів, а саме холодильної системи на базі компресора Tecumseh ТFН 2480 ZBR.

Відповідно до ст. 193 ГПК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Зазначене також кореспондується із положеннями ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, якими передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до абз. 3 ч. 9 ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів", за кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару.

Згідно п. 28 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів термін виконання гарантійного ремонту узгоджується за домовленістю сторін, але не може перевищувати встановленого законодавством.

За кожний день затримки усунення недоліків понад установлений термін виконавець виплачує споживачеві неустойку в розмірі 1 відсотка вартості товару.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути в тому числі визнання права та відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Крім цього, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 12. договору тех. обслуговування та ст. 625 ЦК України, відповідач зобов`язаний від визначеної суми сплатити на користь позивача, окрім неустойки в розмірі 1 відсотка вартості товару за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк, матеріальну відповідальність в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, суму індексу інфляції за весь час прострочення та 3 (три) проценти річних від простроченої суми.

Відповідно до п. 3.1. Постанови Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань", інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Суд, перевіривши наявність підстав для нарахування 3% річних та інфляційних втрат, виходячи із фактичних обставин справи, здійснив власний розрахунок та встановив, що розрахунок заборгованості та штрафних санкцій є вірним, а саме: 93 000,00 грн. - основного боргу; 871,40 грн. - 3% річних; 2 157,85 грн. - інфляційних втрат; 10 456,77 грн. - пені; 22 320,00 грн. - неустойки за затримки усунення недоліків (а.с.21).

Отже, за результатами з`ясування обставин, на які сторона посилалась як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були дослідженні судом, і з наданням оцінки всім аргументам у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову та про стягнення з відповідача на користь позивача 93 000,00 грн. - основного боргу; 871,40 грн. - 3% річних; 2 157,85 грн. - інфляційних втрат; 10 456,77 грн. - пені; 22 320,00 грн. - неустойки за затримки усунення недоліків.

Витрати по сплаті судового збору згідно ст.129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-79, 91, 120, 123, 129, 233, 238, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Державної установи "Ковельська виховна колонія" (45000, Волинська область, м. Ковель, вул. Шевченка, 20, ) до Приватного підприємства "Захід-Холод" (33018, Рівненська область, м. Рівне, вул. Курчатова, 18-А, ) про стягнення заборгованості у сумі 128 803 грн. 02 коп. задовольнити.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Захід-Холод" (33018, Рівненська область, м. Рівне, вул. Курчатова, 18-А, ) на користь Державної установи "Ковельська виховна колонія" (45000, Волинська область, м. Ковель, вул. Шевченка, 20, ) 93 000,00 грн. - основного боргу; 871,40 грн. - 3% річних; 2 157,85 грн. - інфляційних втрат; 10 456,77 грн. - пені; 22 320,00 грн. - неустойки за затримки усунення недоліків.

3. Стягнути з Приватного підприємства "Захід-Холод" (33018, Рівненська область, м. Рівне, вул. Курчатова, 18-А, ) на користь Державної установи "Ковельська виховна колонія" (45000, Волинська область, м. Ковель, вул. Шевченка, 20, ) - 1932,05 грн. судового збору.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повний текст рішення складено та підписано 13.05.2019р.

Суддя Заголдна Я.В.