номер провадження справи 28/13/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

24.04.2019 Справа № 908/59/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни при секретарі Рикун А.В. розглянув у відкритому судовому засіданні заяву приватного акціонерного товариства "Запоріжбіосинтез" про забезпечення позову у справі

за позовом приватного акціонерного товариства "Запоріжбіосинтез" (69069, м. Запоріжжя, вул. Дніпропетровське шосе, 17)

до відповідача: публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" (01001, м. Київ, вул.Десятинна, буд. 4/6)

про 1) визнання зобовязань, які виникли за кредитним договором №44/147/2010 від 29.04.2010 року, укладеним між ВАТ "Банк Кіпру" та ЗАТ "Запоріжбіосинтез", припиненими;

2) визнання іпотеки нерухомого майна, яка виникла на підставі:

- іпотечного договору №42/10 від 29.04.2010,

- іпотечного договору №169/10 від 12.11.2010 припиненою;

3) зобовязання ПАТ "Альфа-Банк" передати оригінали документів позивачу по акту прийому-передачі.

Представники сторін:

від позивача: ОСОБА_1, ордер ЗП №73732 від 26.02.2019, адвокат;

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №007434/18 від 13.08.2018, адвокат.

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Запорізької області звернулося приватне акціонерне товариство "Запоріжбіосинтез" з позовом до публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк" про визнання зобовязань, які виникли за кредитним договором №44/147/2010 від 29.04.2010, укладеним між ВАТ "Банк Кіпру" та ЗАТ "Запоріжбіосинтез", припиненими; визнання іпотеки нерухомого майна, яка виникла на підставі іпотечного договору №42/10 від 29.04.2010 та іпотечного договору №169/10 від 12.11.2010, припиненою; виключення із Державного реєстру іпотек нерухомого майна; зобовязання ПАТ "Альфа-Банк" передати оригінали документів позивачу по акту прийому-передачі.

Підставою для звернення з позовом позивачем зазначено, що вимоги відповідача щодо сплати ПрАТ "Запоріжбіосинтез" на користь ПАТ "Альфа-Банк" суми в розмірі 7 547 043,51 грн. за кредитним договором №44-147/2010 є погашеними. Відповідно до п. 6.1 Додаткової угоди №6 від 06.03.2014 до кредитного договору №44-147/2010 від 29.04.2010, укладеної між ПАТ "Банк Кіпру" та ПрАТ "Запоріжбіосинтез", цей договір набуває чинності з дати його укладення та діє до часу повного погашення позичальником заборгованості за цим договором. Тому позивач вважає, що на цей час кредитний договір від 29.04.2010 №44-147/2010 припинено, а всі платежі по ньому погашені.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про іпотеку" та п. 3.2. Іпотечного договору від 29.04.2010 №42/10, укладеного між ПрАТ "Запоріжбіосинтез" та ВАТ "Банк Кіпру", та п. 3.2 Іпотечного договору №169/10 від 12.11.2010, укладеного між ПрАТ "Запоріжбіосинтез" та ПАТ Банк Кіпру", право іпотеки припиняється виконанням забезпечених Іпотекою зобов'язань, а також в інших випадках, передбачених ст. 17 Закону України "Про іпотеку". Статтею 17 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що іпотека припиняється в разі припинення основного зобов'язання. На думку позивача, основне зобов'язання за кредитним договором від 29.04.2010 №44-147/2010 є погашеним, а кредитний договір є припиненим, тому й Іпотечні договори від 29.04.2010 №42/10, від 12.11.2010 №169/10, укладені між позивачем та ПАТ "Банк Кіпру", є припиненими.

Також позивач зазначав, що підприємство знаходиться в стадії ліквідації, вже затверджено проміжний ліквідаційний баланс, згідно з яким прийнято рішення щодо продажу частини майна для погашення кредиторської заборгованості перед Пенсійним фондом України.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 28.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Присвоєно справі номер провадження 28/13/19. Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження.

В підготовчому засіданні з розгляду даної справи оголошено перерву на 24.04.2019 о 10-00 год.

19.04.2019 до Господарського суду Запорізької області надійшла заява позивача про забезпечення позову.

Ухвалою від 23.04.2019 прийнято заяву про забезпечення позову до розгляду. Призначено розгляд заяви в судовому засіданні з викликом сторін на 24.04.2019 об 10 год. 00 хв.

В судовому засіданні 24.04.2019 були присутні представники обох сторін, здійснювалася фіксація судового процесу технічними засобами програмно-апаратним комплексом «Оберіг».

Представник позивача підтримав вимоги заяви про забезпечення позову.

Представник відповідача проти задоволення заяви заперечив.

Розглянувши матеріали справи та заяви про забезпечення позову, заслухавши пояснення представників сторін, суд відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до змісту норм ч. ч. 1, 2 ст. 136 ГПК України вжиття заходів забезпечення позову є правом суду, яке здійснюється за заявою учасника справи. Умовою вжиття таких заходів є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Перелік заходів до забезпечення позову, який наведений у ч. 1 ст. 137 ГПК України, не є виключним, однак суд має враховувати мету застосування заходів забезпечення - забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, за захистом яких звернувся учасник справи.

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову згідно з ч. 7 ст. 145 ГПК України продовжують діяти протягом девяноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

З викладеного вбачається, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В заві про забезпечення позову позивач просить накласти арешт на майно та заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, стосовно наступного майна:

- заводоуправління, інв. №5, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м.Запоріжжя, Дніпропетровське шосе, буд. 17, загальною площею 535,5 кв.м.;

- холодильний компресор, інв. №14, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м.Запоріжжя, вул. Дніпропетровське шосе (Дніпровське шосе), буд. 17, загальною площею 111,7 кв.м.;

- котельна, інв. №2, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Дніпропетровське шосе (Дніпровське шосе), буд. 17, загальною площею 664,6 кв.м.;

- склад-ангар, інв. №16, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Дніпропетровське шосе (Дніпровське шосе), буд. 17, загальною площею 506,3 кв.м.;

- будівля цеху БКВ, інв. №1, що знаходиться за адресою: Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Дніпропетровське шосе (Дніпровське шосе), буд. 17, загальною площею 2306,9 кв.м.

Також позивач просить заборонити працівникам відповідача та іншим особам, які діють за договорами з відповідачем, заходити у вищезазначені приміщення заводоуправління, інв. №5, котельної, інв. №2, складу-ангару, інв. №16, будівлю цеху БКВ, інв. №1.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4 частини 1 статті 137 ГПК України позов може забезпечуватися накладенням арешту на майно, що належить або підлягає передачі відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 139 ГПК України у заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивач посилається на те, що під час судового засідання 05.04.2019 позивачу стало відомо про те, що відповідач переоформив на себе право власності на майно, яке зазначене в заяві про забезпечення позову, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно від 08.04.2019. Позивач вказує, що 11.04.2019 на його адресу надійшла пропозиція від відповідача щодо придбання зазначеного майна, що, на думку позивача, свідчить про здійснення відповідачем підготовчих дій з реалізації цього майна.

Позивач вважає, що відчуження спірного майна може призвести до неможливості виконання рішення суду в даній справі та порушити права кредиторів позивача, які згідно з вимогами чинного законодавства заявили у встановлені строки свої кредиторські вимоги, що підлягають задоволенню в певній черговості. Вказує, що заставна вартість спірного майна значно перевищує суму кредиторських вимог відповідача до позивача.

Суд зазначає, що предметом спору в даній справі є немайнові вимоги: про визнання зобовязань за кредитним договором припиненими; визнання іпотеки нерухомого майна припиненою; виключення із Державного реєстру іпотек нерухомого майна; зобовязання ПАТ "Альфа-Банк" передати оригінали документів позивачу по акту прийому-передачі.

Між сторонами справи відповідно до підстав та предмету позову не існує спору про право власності на майно, щодо якого позивач просить вжити заходи забезпечення позову, оскільки позивач вважає це майно своїм. Тому позивач безпідставно посилається на те, що майно, на яке відповідач оформив право власності, є спірним.

Відповідно до змісту вимог позивача вирішення спору в даній справі по суті не передбачає винесення судового рішення про передачу позивачу майна, зазначеного в заяві про забезпечення позову, а тільки встановлення судом певних обставин, що мають юридичне значення (визнання зобовязань припиненими), та вчинення дій немайнового характеру щодо виключення записів про іпотеку майна та щодо передачі документів.

Право власності на майно не є предметом спору в даній справі, тому такі заходи забезпечення позову, як накладення арешту на майно, а також заборона відповідачу вчиняти дії з відчуження майна, не відповідають змісту позовних вимог та не спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Винесення судового рішення по суті спору в разі задоволення позову не відновить право власності позивача на майно, щодо якого відповідач оформив право власності. Виконання судового рішення в даній справі не передбачатиме вжиття виконавчих дій, спрямованих на передачу такого майна позивачу. Тому заходи забезпечення позову, які просить застосувати позивач, не повязані з предметом спору та не спроможні будь-яким чином вплинути на виконання судового рішення в даній справі.

Права та інтереси позивача та його кредиторів щодо майна, зазначеного в заяві про забезпечення позову, які позивач вважає порушеними у звязку з переоформленням відповідачем права власності на це майно, підлягають захисту в інший спосіб, - шляхом подання відповідного позову в окремому позовному провадженні.

Стосовно вимоги заборонити працівникам відповідача та іншим особам, які діють за договорами з відповідачем, заходити у приміщення заводоуправління, інв. №5, котельної, інв. №2, складу-ангару, інв. №16, будівлю цеху БКВ, інв. №1, суд зазначає, що відповідно до інших осіб, які не є учасниками справи норма статті 137 ГПК України визначає конкретні вимоги до застосування заходів забезпечення позову.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов може забезпечуватися забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобовязання. Тобто дії третіх осіб, щодо яких встановлюється заборона, мають стосуватися предмету спору або виконання зобовязань щодо відповідача.

Враховуючи зазначене, позивач з урахуванням приписів ч. 1 ст. 74 ГПК України повинен довести наявність підстав для застосування такого виду забезпечення.

В даному випадку, як встановлено судом, майно, щодо якого позивач просить застосувати заходи забезпечення позову, не є предметом спору. Щодо третіх осіб - працівників відповідача та інших осіб, які діють за договорами з відповідачем, - позивач не визначив, до яких конкретно осіб слід застосувати такі заходи, які зобовязання вони виконують щодо відповідача та як ці зобовязання повязані з предметом спору.

В розумінні . 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України необхідно зазначити конкретних осіб, стосовно яких необхідно вжити заходи забезпечення позову. Застосування заборони вчиняти певні дії щодо невизначеного кола осіб, які не є учасниками справи та не мають відношення до предмету спору, призведе до порушення прав цих осіб.

Враховуючи зазначене, суд відмовляє в задоволенні заяви позивача в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви приватного акціонерного товариства "Запоріжбіосинтез" про забезпечення позову у справі № 908/59/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 235, п. 3 ч. 1 ст. 255 ГПК України ухвала суду набрала законної сили 24.04.2019 та може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Відповідно до п. 17.5 Розділу ХI Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Апеляційна скарга може бути подана до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.В. Федорова