ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2019 року Справа № 926/550/19

Господарський суд Чернівецької області у складі судді Байталюка В. Д., при секретарі судового засідання Боштан У. Г., розглянувши матеріали справи

приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські пляцки Ч»

про стягнення заборгованості та штрафних санкцій в сумі 7813,40 грн

Представники сторін не з`явились.

В С Т А Н О В И В :

Приватна організація «Українська ліга авторських і суміжних прав», м. Київ, звернулося з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські пляцки Ч», м. Чернівці, про стягнення заборгованості та штрафних санкцій в сумі 7813,40 грн, в тому числі: 6400,00 грн заборгованості, 580,00 грн штрафу, 635,27 грн інфляційних та 198,13 грн трьох відсотків річних.

Позов мотивується тим, що відповідач з березня 2017 року по грудень 2018 року не виконував умов укладеного сторонами договору № КБР-18/01/17 від 01.01.2017, внаслідок чого заборгував позивачу суму боргу. А тому, окрім основної суми заборгованості позивач на підставі пункту 3.6 договору та статті 625 Цивільного кодексу України просить суд також стягнути з відповідача штраф, інфляційні втрати та 3 відсотки річних.

Ухвалою суду від 11.03.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 09.04.2019, зобов`язано відповідача у строк до 16 календарних днів з дня отримання даної ухвали надати суду відзив на позовну заяву.

09.04.2019, через канцелярію Господарського суду Чернівецької області, від представника позивача надійшла заява (вх. № 1013) про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 09.04.2019 відкладено судове засідання на іншу дату та повторно зобов`язано відповідача виконати вимоги викладені в ухвалі суду про відкриття провадження у справі.

19.04.2019, від представника позивача, на адресу суду, надійшла заява (вх. № 1492) про приєднання до матеріалів справи додаткових пояснень.

Також, 19.04.2019, від представника позивача надійшла заява (вх. № 1090) про закриття провадження у справі в частині стягнення з відповідача суми основного боргу 6400,00 грн, втрат від інфляції в сумі 635,27 грн, 3 % річних в сумі 198,13 грн та штрафу в розмірі 66,60 грн.

23.04.2019, від представника позивача надійшла заява (вх. № 1519) про розгляд справи без його участі.

Також, 23.04.2019, представником позивача подано заяву (вх. № 1109) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У судове засідання, 09.04.2019, сторони явку своїх представників не забезпечили, відповідач вимоги суду викладені в ухвалі суду про відкриття провадження у справі без поважних причин не виконав, що відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд встановив наступне.

01.01.2017 між приватною організацією «Українська ліга авторських і суміжних прав» та товариством з обмеженою відповідальністю «Львівські пляцки Ч» укладено договір № КБР- 18/01/17.

Відповідно до пункту 3.1 договору користувач (відповідач) здійснює використання в комерційній діяльності музичних творів шляхом їх публічного виконання, а УЛАСП (позивач) надає користувачу на умовах, визначених цим договором право (невиключну ліцензію) на публічне виконання творів. Користувач, в свою чергу, зобов`язується виплатити винагороду (роялті) на поточний рахунок УЛАСП відповідно до умов цього договору та закону.

Згідно з пунктом 3.3 договору користувач зобов`язується перерахувати на поточний рахунок УЛАСП винагороду (роялті), узгоджену сторонами у відповідних додатках до цього договору. Відповідний загальний щомісячний платіж, що є складовою частиною винагороди (роялті) має перераховуватись не пізніше ніж за 20 днів до закінчення місяця, за який він здійснюється.

Відповідно до пункту 3.6 договору, якщо користувач прострочить платіж стосовно одного місяця на строк більше ніж 4 місяці, то користувач повинен буде сплатити УЛАСП штраф, що складає 10 % від розміру простроченого платежу. Крім цього, в разі зазначеної прострочки УЛАСП набуває право на дострокове отримання винагороди (роялті) за строк в повному обсязі.

Відповідно до пунктів 6.1, 6.2 договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2017 року, а в частині невиконаних фінансових зобов`язань, фінансових санкцій та будь-яких інших зобов`язань до їх повного виконання. У випадку, якщо жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про припинення дії договору протягом місяця до настання зазначеної в пункті 6.1 дати, дія договору вважається подовженою на той самий строк і на тих же умовах, і так кожного разу коли протягом місяця до завершення строку дії договору не буде належного повідомлення про припинення.

Сторони підписали договір та додатки до нього 01 січня 2017 року, як зазначено в позовній заяві, жодна із сторін не повідомляла іншу сторону про припинення протягом місяця до завершення строку дії договору, відтак, на поточний момент строк дії договору визначається періодом з 01.01.2017 по 31.12.2018.

Додатком № 2 до договору № КБР-18/01/17 від 01.01.2017, сторонами погоджено, що відповідач зобов`язаний перераховувати на поточний рахунок позивача щомісячну винагороду в розмірі 300 грн.

Як зазначається в позовній заяві та не спростовано матеріалами справи, відповідач мав здійснити такі платежі за 24 місяці по 300 грн за кожен місяць, але відповідач оплатив лише перші 2 місяці, чим порушив вимоги пунктів 3.3, 3.4 договору.

Відповідно до пункту 3.6 договору, якщо користувач прострочить платіж стосовно одного місяця на строк більше ніж 4 місяці, то користувач повинен буде сплатити УЛАСП штраф, що складає 10 % від розміру простроченого платежу.

Позивач, вважаючи, що за весь час з моменту підписання договору станом на момент підписання цієї позовної заяви відповідач мав право легально здійснювати комерційне використання музичних творів, нарахував відповідачу основний борг в розмірі 6400,00 грн, інфляційні втрати в сумі 635,27 грн, 3 % річних в розмірі 198,13 грн та штраф у сумі 580,00 грн за період з 21.03.2017 по 25.02.2019 (день перед днем підписання позовної заяви), без врахування періоду з 21.10.2018 по 25.02.2019, так як з моменту прострочення цих щомісячних платежів не минув строк, більший, ніж чотири місяці, як це передбачено пунктом 3.6. договору).

Крім того, позивач просить суд покласти судові витрати на відповідача. В позовній заяві позивач зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат: судовий збір 1921,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу 5000,00 грн.

Частиною першою, другою статті 418 Цивільного кодексу України визначено, що право інтелектуальної власності це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або на інший об`єкт права інтелектуальної власності, визначений Цивільним кодексом України та іншим законом. Право інтелектуальної власності становлять особисті немайнові права інтелектуальної власності та (або) майнові права інтелектуальної власності, зміст яких щодо певних об`єктів права інтелектуальної власності визначається цим Кодексом та іншим Законом.

Відповідно до частини першої статті 433 Цивільного кодексу України об`єктами права інтелектуальної власності є літературні та художні твори, які в свою чергу є об`єктами авторського права, до складу яких входять музичні твори (з текстом або без тексту), а також виконання, фонограми, відеограми, передачі (програми) організацій мовлення, які в свою чергу є об`єктами суміжних прав

Як передбачено статтею 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» виключним правом є майнове право особи, яка має щодо твору, виконання, постановки, передачі організації мовлення, фонограми чи відеограми авторське право і (або) суміжні права, на використання цих об`єктів авторського права і (або) суміжних прав лише нею і на видачу лише цією особою дозволу чи заборону їх використання іншим особам у межах строку, встановленого цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автору та іншій особі, яка має авторське право, належить виключне право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким одним або всіма відомими способами на підставі авторського договору.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 32 Закону за авторським договором про передачу невиключного права на використання твору автор (чи інша особа, яка має авторське право) передає іншій особі право використовувати твір певним способом і у встановлених межах, при цьому за особою, яка передає невиключне право, зберігається право на використання твору і на передачу невиключного права на використання твору іншим особам. Право на передачу будь-яким особам невиключних прав на використання творів мають організації колективного управління, яким суб`єкти авторського права передали повноваження на управління своїми майновими авторськими правами.

Відповідно до частини третьої статті 48 Закону України «Про авторське право і суміжні права» встановлено, що повноваження на колективне управління майновими правами передаються організаціям колективного управління авторами та іншими суб`єктами авторського права і (або) суміжних прав на основі договорів, укладених у письмовій формі.

Згідно частини п`ятої статті 48 Закону визначено, що на основі одержаних повноважень організації колективного управління надають будь-яким особам шляхом укладання з ними договорів невиключні права на використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» організації колективного управління від свого імені та в інтересах правовласників серед інших здійснюють такі функції: - укладають із користувачами договори про надання дозволу на використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав та договори про виплату винагороди (відрахувань) за використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав; - збирають, розподіляють та виплачують дохід від прав правовласникам; - звертаються до суду від імені правовласників за захистом їхніх майнових прав відповідно до статутних повноважень та доручення правовласників, вчиняють інші дії, передбачені законодавством та дорученням правовласників, необхідні для захисту майнових прав правовласників, в інтересах яких діє організація.

Згідно зі статтею 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні вимоги встановлені статті 193 Господарського кодексу України.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно частини першої статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Визначення роялті в чинному законодавстві України наведене в пп. 14.1.225 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу, де визначено, що роялті будь-який платіж, отриманий як винагорода за використання або за надання права на використання об`єкта права інтелектуальної власності, а саме на будь-які літературні твори, твори мистецтва або науки, включаючи комп`ютерні програми, інші записи на носіях інформації, відео- або аудіокасети, кінематографічні фільми або плівки для радіо- чи телевізійного мовлення, передачі (програми) організацій мовлення, інші аудіовізуальні твори, будь-які права, які охороняються патентом, будь-які зареєстровані торговельні марки (знаки на товари і послуги), права інтелектуальної власності на дизайн, секретне креслення, модель, формулу, процес, права інтелектуальної власності на інформацію щодо промислового, комерційного або наукового досвіду (ноу-хау).

Судом встановлено порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору стосовно строків оплати винагороди (роялті). При цьому оплата щомісячних платежів за 21.03.2017 21.12.2018 прострочена на строк, більший ніж 4 місяці.

З урахуванням цих положень, позивачем правомірно нараховано та заявлено до стягнення з відповідача: основний борг в розмірі 6400,00 грн, інфляційні витрати в сумі 635,27 грн, 3 % річних в розмірі 198,13 грн та штраф у сумі 580,00 грн.

Судом встановлено, що 15.03.2019, на рахунок позивача відповідачем перераховано 7300,00 грн. Такою оплатою відповідач повністю погасив основну суму боргу 6400,00 грн, інфляційні витрати 635,27, 3 % річних 198,13 грн та частину штрафних санкцій в сумі 66,60 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

За таких обставин, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині стягнення основного боргу в розмірі 6400 грн, інфляційних втрат в сумі 635,27 грн, 3 % річних в сумі 198,13 грн та частини штрафних санкцій в сумі 66,60 грн у зв`язку з відсутністю предмету спору в цій частині згідно пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною четвертою статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

В частині стягнення 513,40 грн штрафу, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати.

Відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України у випадку задоволення позову витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

У прохальній частині позовної заяви позивач просить покласти витрати на професійну правничу допомогу на відповідача. При цьому в позовній заяві позивач подає попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу на суму 5000,00 грн.

До позовної заяви додано договір № 8.15-А від 08.02.2019 про надання професійної правничої допомоги, укладений між Адвокатським об`єднанням «Інтелкрафтс» та приватною організацією «Українська ліга авторських і суміжних прав», відповідно до умов якого професійна правнича допомога, що надається за цим договором: підготовка позовної заяви та всіх необхідних документів, пов`язаних з розглядом справи, звернення до суду, представництво інтересів клієнта в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій у господарській справі за позовом клієнта до ТОВ «Львівські пляцки Ч» про стягнення заборгованості за договором № КБР-18/01/17; за надання професійної правничої допомоги клієнт сплачує адвокатському об`єднанню винагороду в наступних розмірах: підготовка позовної заяви, звернення до суду та представництво інтересів клієнта в суді першої інстанції 5000,00 грн., без ПДВ.

Відповідно до частини третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється включно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04, п. 268, 269).

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного суду по справі № 911/3160/15 від 05.06.2018.

Враховуючи вищевикладене, керуючись приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України, оцінивши надані позивачем докази витрат на професійну правничу допомогу, заява позивача (вх. № 1109) про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню в сумі 5000 грн.

При визначенні зазначеної суми, судом взято до уваги зміст договору про надання професійної правничої допомоги № 8.15-А, акт затвердження сторонами обсягу надання правничої допомоги від 17.04.2019 та платіжне доручення № 411 яким позивач оплатив послуги надані адвокатським об`єднанням «Інтелкрафтс»

Керуючись статтями 4, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 91, 126, 129, 233, 236, 237, 240, 241, 236 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. В частині вимог приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав» до товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські пляцки Ч» про стягнення боргу в розмірі 6400,00 грн, інфляційних витрат в сумі 635,27 грн, 3 % річних в сумі 198,13 грн та частини штрафних санкцій в сумі 66,60 грн провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю предмету спору.

2. В частині вимог приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав» до товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські пляцки Ч» про стягнення 513,40 грн штрафу позов задовольнити.

3. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Львівські пляцки Ч» (58018, м. Чернівці, вул. О. Кобилянської, 25, ідентифікаційний код 39614190) на користь приватної організації «Українська ліга авторських і суміжних прав» (020002, м. Київ, вул. Є. Сверстюка 23, офіс 1016, ідентифікаційний код 37396233) 513,40 грн штрафу, 5000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката та 1921,00 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 13.05.2019

Суддя В. Байталюк

Інформацію по справі можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/