ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" травня 2019 р. м. Київ

Справа № 911/752/19

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

розглянувши у спрощеному провадженні справу за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України до Комунального підприємства Києво Святошинська тепломережа Київської обласної ради про стягнення 7 212,89грн, без виклику представників сторін,

встановив:

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України" (далі Національна акціонерна компанія Нафтогаз України") звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального підприємства Києво Святошинська тепломережа Київської обласної ради (далі КП Києво Святошинська тепломережа КОР) про стягнення 7 212,89грн, у т.ч.: 3 872,01грн пені, яка нарахована за період з 27.12.2016 по 25.07.2017, 630,52грн 3% річних за період з 27.12.2016 по 08.10.2017, 2710,36грн втрат від інфляції за період з 27.12.2016 по 30.09.2017.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором №1900/1617-КП-17 від 11.11.2016, а саме не здійснення розрахунків за природний газ, переданий у листопаді-грудні 2016 року у встановлений договором строк (а.с.3-8).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 22.03.2019 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд даної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами відповідно до ч.2 ст.252 ГПК України (а.с.1-2).

Копія ухвали про відкриття провадження у даній справі отримана позивачем 28.03.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №973 (а.с.56), а відповідачем 04.04.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення №264 (а.с.57).

У строк, встановлений ч.7 ст.252 ГПК України, клопотань від сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило.

Відповідачем відзиву на позов не подано.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань станом на 14.05.2019, організаційно-правова форма позивача змінилась з публічного акціонерного товариства на приватне акціонерне товариство; відповідні зміни зареєстровано 21.03.2019 (а.с.58-64).

В силу ст.108 ЦК України, перетворенням юридичної особи є зміна її організаційно-правової форми.

Однак, відповідно до спеціальних норм, які регулюють діяльність акціонерних товариств, зміна типу товариства з приватного на публічне або з публічного на приватне не є його перетворенням. Так, відповідне положення містить ч.2 ст.5 Закону України «Про акціонері товариства».

За таких обставин, підстав для заміни позивача відповідно до ст.52 ГПК України не має, однак, позивачем у даній справі, враховуючи зміну назви, слід вважати Акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (далі НАК «Нафтогаз України»).

Дослідивши зібрані у справі документи і матеріали, суд встановив наступні обставини.

11.11.2016 між сторонами у справі - НАК «Нафтогаз України» та КП Києво Святошинська тепломережа КОР укладено договір №1900/1617-КП-17 купівлі-продажу природного газу (а.с.14-22, далі договір).

Укладений сторонами договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань в силу ст. ст. 173, 174, ч. 1 ст. 175 ГК України.

За умовами договору позивач (продавець) взяв на себе зобов`язання передати у власність відповідачу (покупцеві) у 2016-2017 році природний газ, а покупець - зобов`язується прийняти і оплатити природний газ на умовах договору (п. 1.1 договору).

Згідно п. 1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається підприємствами, організаціями та іншими суб`єктами господарювання (крім бюджетних організацій та установ).

В силу п. 2.1 договору продавець передає з 01.11.2016 по 31.03.2017 газ у обсязі до 12,068 тис.куб.м.

Як визначено п. 5.1 договору, ціна на природний газ визначається відповідно до п.5.2 вказаного договору; в силу п. 5.2 договору ціна за 1000куб.м з 01.11.2016 складає 8 182,80грн з ПДВ.

Відповідно до п. 5.4 договору, загальна сума вартості природного газу за цим договором складається із сум вартості місячних поставок природного газу.

Як визначено п. 6.1 договору, оплата за природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу; остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Договором встановлено, що він набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін і діє в частині реалізації природного газу з 01.11.2017 по 31.03.2017, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення (розділ 12 договору).

Додатковою угодою №1 від 22.11.2019 сторонами змінено ціну газу. Так, відповідно до вказаної додаткової угоди з 01.12.2016 ціна газу за 1000 куб.м з ПДВ становить 8557,60грн (а.с.23).

Додатковою угодою №2 від 21.12.2019 сторонами змінено ціну газу та встановлено її з 01.01.2017 у розмірі 8374,80грн з ПДВ за 1000куб.м (а.с.24).

На виконання п. 2.1 договору, позивач поставив у листопаді та грудні 2016 року, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 29 301,97грн, що підтверджується актами приймання-передачі природного газу, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с.31-32).

Як встановлено судом, станом на момент звернення з позовною заявою відповідач повністю розрахувався за переданий природний газ, а саме такий газ оплачений відповідачем повністю 09.10.2017, що підтверджує позивач у позові та розрахунку до нього.

Проте, як зазначає позивач, відповідач свої обов`язки за договором в частині своєчасної оплати вартості поставленого газу належним чином не виконав, провівши остаточний розрахунок за поставлений газ з порушенням строків, встановлених у договорі.

Предметом спору у даній справі є застосування до відповідача відповідальності, встановленої чинним законодавством та умовами договору, за порушення взятих на себе зобов`язань.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, що визначено ст. 175 ГК України.

Згідно до ч.1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Так, в силу ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, не виконавши зобов`язання у строк, встановлений п.6.1 відповідного договору, відповідач допустив порушення зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних - 630,52грн, втрат від інфляції - 2710,36грн, суд зазначає, що такі нарахування виконані позивачем арифметично вірно та у відповідності до чинного законодавства, у зв`язку з чим вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат підлягають задоволенню у заявлених позивачем розмірах.

Як визначено ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки

Договором визначено, що у разі невиконання покупцем п.6.1 договору, він зобов`язується сплатити продавцю, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п.8.2 договору).

Встановлений п.7.2 договору розмір пені не перевищує максимального розміру, визначеного ст.4 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань"; пеня позивачем нарахована у межах строку, встановленого ч.6 ст.232 ГК України.

Проте, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд зазначає, що за розрахунком суду, розмір пені за заявлений позивачем період становить 3871,71грн, отже вимоги щодо стягнення пені підлягають задоволенню у відповідному розмірі; у задоволенні вимог про стягнення 0,30грн пені суд відмовляє

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, витрати на оплату позову судовим збором, понесені позивачем, підлягають відшкодуванню йому за рахунок відповідача пропорційно розміру задоволених вимог, що складає 1920,92грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Комунального підприємства Києво Святошинська тепломережа Київської обласної ради (ідентифікаційний код 23576122; 08150, Київська обл., Києво Святошинський р-н, м. Боярка, вул. Незалежності, буд. 9) на користь Акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (ідентифікаційний код 20077720; 01001, м.Київ, вул. Б.Хмельницького, 6) 630,52грн - 3% річних, 2710,36грн втрат від інфляції, 3871,71грн пені, а також 1920,92грн в рахунок часткового відшкодування судових витрат, понесених на оплату позову судовим збором.

3. В частині стягнення 0,30грн пені у задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом двадцяти днів у порядку, встановленому ст.257 ГПК України.

Суддя А.Р. Ейвазова