ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року                                                                                      Справа № 924/1118/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Василишин А.Р., суддя Бучинська Г.Б. ,  суддя Філіпова Т.Л.

розглянувши матеріали    апеляційної скарги    Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 18 березня 2019 року в справі № 924/1118/18 (суддя - Гладюк Ю.В.), повний текст ухвали складено 19 березня 2019 року

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТРАНС ФУД ЮКРЕЙН"

про стягнення грошей

Апеляційну скаргу розглянуто судом без повідомлення учасників справи, відповідно до частин 2, 10 статті 270, частини 13 статті 8 та частини 3 статті 252 ГПК України.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»   (надалі - Позивач) звернулось в Господарський суд Хмельницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Фуд Юкрейн»   (надалі – Відповідач) про стягнення з Відповідача   20 004 796 грн  20 коп. заборгованості за відсотковою винагородою за користування майном та 742   711 грн 81 коп. пені.

В обгрунтування  своїх позовних вимог Позивач посилається на невиконанням Відповідачем своїх зобов’язань згідно укладеного 1 липня 2016 року між Позивачем та Відповідачем    договору фінансового лізингу.

Відповідачем на адресу місцевого господарського суду було скеровано клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі № 910/2353/19.

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 18 березня 2019 року провадження у справі      № 924/1118/18 було зупинено до вирішення Господарським судом м. Києва справи № 910/2353/19.

Приймаючи дану ухвалу,    суд першої інстанції виходив, зокрема з того, що обгрунтування позову в даній справі базується на порушенні умов договору від 1 липня 2016 року № 4Т16041ЛИ, а тому результат вирішення справи № 910/2353/19, предметом розгляду якої є правомірність укладення даного договору, на переконання місцевого господарського суду вплине на предмет дослідження у даній справі, зокрема на обгрунтованість підстав заявлення позову в цій. Тому місцевий господарський суд зазначиши, що розгляд справи № 924/1118/18 є неможливим без врахування рішення у справі  № 910/2353/19.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, 1 квітня 2019 року Позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (а.с.  146), в якій, з підстав,      висвітлених в ній, просив скасувати ухвалу місцевого господарського суду як таку, що перешкоджає подальшому розгляду справи,      а справу направити для продовження розгляду справи по суті.

Мотивуючи дану апеляційну скаргу Позивач, зокрема виходив з того, що    місцевим господарським   судом при винесенні даної ухвали було порушено норми процесуального права, а саме частиною 3 статті 195 Господарського процесуального кодексу України.  В даному випадку, зважаючи на те, що ухвалою місцевого господарського суду  від 28 лютого 2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 14 березня 2019 року, і вже під час розгляду справи по суті було винесено дану ухвалу, місцевий господарський суд такими діями порушив норми процесуального права. Окрім того, апелянт зазначив, що місцевим господарським судом не було зазначено при винесення даної ухвали про об’єктивну неможливість даної справи до вирішення справи № 910/2353/19 та про наявність підстав, які позбавляють місцевий господарський суд самостійно оцінити зібрані у справі докази.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду  від 15 квітня  2019 року (а.с. 145), з підстав, висвітлених в ній, було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Позивача. Запропоновано Відповідачу в строк протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали надати до відділу канцелярії та документообігу суду  відзив на апеляційну скаргу з доказами його надсилання Відповідачу.

Північно-західний апеляційний господарський суд констатує, що відповідно до частини 1    статті 270 Господарського процесуального кодексу України: у суду апеляційної інстанції    справи переглядаються    за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей,            передбачених    у цій главі.

Згідно частини 2  статті 270 Господарського процесуального кодексу України: розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п'ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Частиною 3 статті 270 Господарського процесуального кодексу України      передбачено, що розгляд справ у суді апеляційної інстанції    здійснюється у судовому засіданні    з повідомленням    учасників справи,    крім випадків,    передбачених частиною    десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього      Кодексу.

В силу дії частини 2      статті     271 Господарського процесуального кодексу України: апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи; з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Згідно частини 13 статті 8 Господарського процесуального кодексу України: розгляд справи     здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,     якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Разом з тим,    суд констатує, що види справ, що не підлягають розгляду в порядку спрощеного     позовного провадження визначені в частині 4      статті 247 Господарського процесуального кодексу  України.

Суд констатує, що дана справа № 924/1118/18 не підпадає під дані винятки.

З огляду на вищевказане,    колегія апеляційного господарського суду дослідивши матеріали справи на предмет їх підставності та предметності в розрізі вимог частини 2 статті 271 Господарського процесуального кодексу України,   ухвалила рішення здійснювати  розгляд даної скарги без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, в такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно, ухвалою суду від 15 квітня 2019 року було повідомлено сторін  про те, що розгляд справи № 924/1118/18  буде проводитися в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи, постанова по даній справі буде виготовлена до  15 травня 2019 року.

25 квітня 2019 року на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду надійшов відзив Відповідача, в котрому останній, заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити ухвалу місцевого господарського суду без змін. Зазначивши при цьому, що результати вирішення справи                          № 910/2353/19, предметом якої є правомірність укладення договору, вплине на предмет дослідження у справі № 924/1118/18, зокрема на обгрунтованість підстав заявлення позову в ній.

Дослідивши   матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, суд прийшов до висновку, що апеляційної скаргу слід задоволити,     а ухвалу суду першої інстанції скасувати, як таку, що перешкоджає подальшому розгляду справи, справу направити для продовження розгляду справи по суті.

При цьому, апеляційний господарський суд виходив з наступного.

Ухвалою Господарського суду  Хмельницької області від 28 лютого 2019 року (а.с. 126) підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 березня 2019 року на 10:20 год.

На адресу місцевого господарського суду надійшло клопотання від Відповідача про зупинення провадження по даній справі до набрання законної сили рішенням у справі № 910/2353/19 за позовом Відповідача до Позивача про визнання недійсним нікчемного договору фінансового лізингу від 1 липня 2016 року (а.с. 131).

Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 18 березня 2019 року провадження у справі    № 924/1118/18 було зупинено до вирішення господарським судом міста Києва справи № 910/2353/19                  (а.с. 139).

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що  пунктом 4 статті 229 Господарського процесуального кодексу України визначено строк на який зупиняється провадження у справі на підставі частини 1 пункту 5 статті 227 Господарського процесуального кодексу України, який визначається – до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Дане повністю не узгоджується з строком, до якого зупинено провадження у даній справі, встановленого в резолютивній частині оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду.

Розглядаючи вимоги апеляційної скарги щодо порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, а саме вимог частини 3 статті 195 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає таке.

У відповідності до частин 1, 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України, у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: залишення позовної заяви без розгляду; закриття провадження у справі; закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Частиною 3 статті 195 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу.

Тобто: смерті або оголошення померлою фізичної особи, яка була стороною у справі або третьою особою з самостійними вимогами щодо предмета спору, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво; необхідності призначення або заміни законного представника учасника справи; перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Частиною 3 статті 201 Господарського процесуального кодексу України, унормовано, що з оголошення головуючим судового засідання відкритим розпочинається розгляд справи по суті.

Між тим, статтею 194 Господарського процесуального кодексу України визначено, що завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

При цьому, зважаючи на норму частини 3 статті 195 Господарського процесуального кодексу України, на котру як на підставу відмови у задоволенні клопотання, акцентує увагу Позивача, колегія суддів констатує, що з її змісту вбачається, що мова йде саме про таку стадію судового процесу як –розгляду справи по суті, яка зважаючи на умови статті 201 Господарського процесуального кодексу України, у даній справі вже настала.

Відтак, з моменту відкриття судового засідання  на стадії розгляду справи по суті (глава 6 Господарського процесуального кодексу України) в суді першої інстанції    невід’ємно пов'язаний     із моментом переходу до розгляду справи по суті.

Між тим, із протоколів судового засіданні від 14 та 18 березня 2019 року та ухвали Господарського суду Хмельницької області (а.с. 137, 139) вбачається, що суддя вчинив дії щодо відкриття судового засідання, оголошення справи яка розглядається та дії щодо розгляду клопотання Відповідача про зупинення провадження по даній справі.

Окрім того, колегія суддів  враховує  й на те, що  ухвалою Господарського суду  Хмельницької області від 28 лютого 2019 року (а.с. 126) підготовче провадження було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 14 березня 2019 року на 10:20 год.

Відтак, зважаючи на такі процесуальні дії судді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку з відкриття судового засідання розпочався  розгляд справи по суті.

При цьому колегія суду наголошує, що стаття 195 Господарського процесуального кодексу України, стосується безпосередньо стадії розгляду справи по суті (регулюється главою 6 розділу ІІІ ГПК України), котра настає після стадії підготовчого провадження (регулюється главою 3 розділу ІІІ ГПК України).

Це ще раз вказує на те, що норми частини 2, 3 статті 195 Господарського процесуального кодексу України можливо застосовувати лише на стадії розгляду справи по суті, котра як вказано вище настає в суді першої  інстанції з оголошення головуючим судового засідання відкритим  (котра в даній справі була вчинена, що знайшло своє відображення в протоколах судового засідання від 14 та 18 березня 2019 року та ухвалі суду від 18 березня 20019 року).

Все вищевказане на переконання колегії суду вказує на те, що дії  суду першої інстанції     щодо розгляду клопотання Відповідача та зупинення провадження по справі вчинені  з порушенням норм процесуального права, а саме частини 3 статті 195 Господарського процесуального кодексу України.

Окрім вищевказаного, оцінюючи подане Відповідачем клопотання колегія суддів суду констатує наступне.

Відповідно до пункту 5 частини    статті 227 Господарського процесуального кодексу України   суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадку об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України   провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 5 частини першої   статті 227 цього Кодексу   - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Апеляційний господарський суд  зазначає, що господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості   розгляду даної справи до вирішення пов'язаної з нею іншої справи, що розглядалися іншим судом. При цьому пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів   у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв'язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов'язаних між собою справ різними судами або з інших причин.

Отже, вирішуючи питання про зупинення провадження у справі, господарський суд у кожному випадку зазначає: як саме пов'язана справа, що розглядається господарським судом, зі справою, яка розглядається іншим судом, чим саме обумовлюється неможливість розгляду справи. Пов'язаність справ полягає у тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення. Ці обставини повинні бути такими, що мають значення для даної справи. Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншім судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншім судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі.

При цьому колегією суддів  встановлено, що Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу, який укладений між Позивачем та Відповідачем 1 липня 2016 року.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем своїх грошових зобов'язань за договором фінансового лізингу, внаслідок чого Позивач набув права звернутися в суд з позовом щодо примусового стягнення такої заборгованості.

Колегією суддів  встановлено, що у провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/2353/19 за позовом Відповідача до Позивача про визнання недійсним договору фінансового лізингу.

Задовольняючи клопотання про зупинення провадження у даній справі, місцевий суд виходив з того, що предметом позову в розглядуваній справі є стягнення заборгованості та пені за договором фінансового лізингу, в той час як в провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/2353/19 за позовом Відповідача до Позивача про визнання недійсним договору фінансового лізингу, та на підставі якого Позивачем у даній справі заявлено вимогу про стягнення заборгованості. З огляду на вказане, справи №924/1118/18 та №910/2353/19 є взаємопов'язаними, і вирішення справи №910/2353/19 матиме істотне значення для правильного вирішення спору при розгляді справи №924/1118/18.

Місцевий суд дійшов висновку, що існує об'єктивна неможливість розгляду даної справи до вирішення іншої справи №910/2353/19, у зв'язку з чим провадження у справі №924/1118/18  було зупиненню до вирішення господарським судом міста Києва справи № 910/2353/19.

Водночас,  колегія суддів констатує, що як вбачається з матеріалів справи договір фінансового лізингу від 1 липня 2016 року, за яким Позивачем заявлено вимогу про стягнення на даний час є чинним, зобов'язання сторін за цим договором існують та не припинились.

У разі існування передбачених законом або договором обставин, які дозволяють Відповідачу не виконувати свої зобов'язання за договором фінансового лізингу, такі обставини можуть бути заявлені Відповідачем та оцінені місцевим судом під час розгляду даної справи.

Отже, на час прийняття місцевим судом оскаржуваної ухвали об'єктивної неможливості вирішення спору у цій справі до вирішення справи №910/2353/19 не існувало.

З наведених вище підстав апеляційний господарський суд відхиляє аргументи Відповідача у запереченні проти задоволення апеляційної    скарги Позивача.

При цьому відповідно до пункту 5 частини 1   статті 227 Господарського процесуального кодексу України   суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Договір фінансового лізингу від 1 липня 2016 року підлягає дослідженню місцевим господарським судом, оскільки вимоги Позивача у даній справі ґрунтуються на правовідносинах, що виникли з такого договору.

Враховуючи вищеописане в даному судовому рішенні, судова колегія акцентує увагу, що розглядаючи позовні вимоги, що випливають з договору фінансового лізингу, місцевий господарський суд, у будь-якому випадку, мав би перевірити правомірність цього договору, стан його виконання сторонами, наявність чи відсутність встановлених законом або договором підстав щодо невиконання сторонами своїх зобов'язань за цим договором, що на переконання колегія суддів свідчить про безпідставність висновку про необхідність зупинення провадження у даній справі до розгляду іншої справи, предметом якої є вимоги про визнання недійсним такого договору фінансового лізингу.

Відтак, судом першої інстанції при винесенні ухвали про зупинення провадження не наведено аргументів щодо неможливості розгляду даної справи та необхідності зупинення провадження.

Таким чином, суд першої інстанції, дійшов необґрунтованого висновку, щодо зупинення провадження у справі.

Окрім того, як встановлено вище в даній постанові таке зупинення відбулося поза межами правового поля вимог частини 3 статті 195 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на усе вищевстановлене, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку щодо відмови в задоволенні клопотання Відповідача про зупинення провадження у справі.

Згідно статті 280  Господарського процесуального кодексу України,  підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з’ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Поряд з тим апеляційний господарський суд констатує, що усе вищевказане в даній судовій постанові вказує на неправильне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення місцевим господарським судом норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Дане ж в силу дії пунктів 1, 4 частини 1 статті 280  Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування оспорюваної ухвали.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції;

З огляду на все вищевказане суд апеляційної інстанції задоволює апеляційну скаргу Позивача, та скасовує ухвалу від 18 березня 2019 року в даній справі, як таку, що перешкоджає подальшому провадженню по справі і направляє справу для продовження розгляду до господарського суду Волинської області.

Керуючись статтями 129, 270,    269-276, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 18 березня 2019 року в справі № 924/1118/18  - задоволити.

2. Ухвалу Господарського суду Хмельницької області від 18 березня 2019 року в справі № 924/1118/18  - скасувати.

3. Справу № 924/1118/18 направити до Господарського суду Хмельницької області для продовження розгляду по суті.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

5. Постанову апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

6. Справу № 924/1118/18 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Головуючий  суддя                                                                      Василишин А.Р.

Суддя                                                                                              Бучинська Г.Б.

Суддя                                                                                              Філіпова Т.Л.