ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року Справа №903/864/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючий суддя Дужич С.П.,

суддя Саврій В.А.,

суддя Миханюк М.В.

при секретарі судового засідання Ільчук Н.О.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1-О.І. (довіреність №1-255 від 31.10.18);

відповідача: ОСОБА_2 (довіреність №007.1ДР-47-1218 від 22.12.18);

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" на рішення господарського суду Волинської області від 19 лютого 2019 року, суддя Костюк С. В., м. Луцьк, повний текст складено 01 березня 2019 року у справі

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз"

до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз"

про стягнення 52886,55 грн.

Судом розяснено представнику позивача права та обовязки, передбачені ст.ст. 42, 46 ГПК України. Клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не надходило, заяв про відвід суддів не заявлялось.

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2018 року, ПАТ "Укртрансгаз" звернулося до господарського суду Волинської області із позовом до ПАТ по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" про стягнення 52 886,55 грн., з яких 36 577,72 грн. - заборгованості за Договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П04 від 28 вересня 2011 року, 3 204,81 грн. - 3% річних, 13 104,02 грн. - інфляційних втрат з тих підстав, що відповідач неналежним чином виконав свої договірні зобов'язання щодо оплати вартості наданих у жовтні 2015 року послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами по Договору №/П04 від 28 вересня 2011 року та не оплатив коштів за коригуючим актом наданих послуг №10-15-/П04/ВТВ/КОР.

19 лютого 2019 року, рішенням господарського суду Волинської області у задоволенні даного позову було відмовлено.

ПАТ "Укртрансгаз" у своїй апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задоволити, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального і процесуального права, оскільки підприємство у встановленому порядку повідомило відповідача про надання йому послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами за жовтень 2015 року згідно акту №10-15-/П04/ВТВ/КОР в обсязі 6 773,650 тис.м3 на загальну суму 36 577,72 грн., а відмова відповідача від підписання вказаного акту (лист від 07 липня 2016 року), не звільняє останнього від виконання обовязку, передбаченого п.5.5 Договору з транспортування магістральними трубопроводами природного газу за жовтень 2015 року в обсязі 6 773,650 тис.м3.

Вважає, що Акт надання послуг №10-15-/П04/ВТВ/КОР і є належним первинним документом, оскільки позивач, доставив у жовтні 2015 року відповідачу, крім обсягу природного газу для власних потреб, природний газ в обсязі 6 773,650 тис.м3 - для власних виробничо-технологічних витрат, пізніше відбулось коригування цих даних на підставі п.192.1 ст. 192 Податкового кодексу України, за яким якщо операція з постачання послуг певному контрагенту у відповідному податковому періоді була відображена, однак пізніше здійснюється зміна суми компенсації її вартості, включаючи перегляд ціни, перерахунок у випадках повернення послуг особі, яка їх надала, суми податкових зобов'язань постачальника підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідач листом від 07 червня 2016 року визнав факт отримання з газотранспортної системи в жовтні 2015 року природного газу в обсязі 6 773,650 тис.м3, однак, при цьому відповідач безпідставно та необґрунтовано посилається на те, що за транспортування вказаних обсягу природного газу має сплачувати НАК "Нафтогаз України", попередньо замовивши такі послуги у позивача.

ПАТ по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" у своєму відзиві на апеляційну скаргу вважає, що дане рішення прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки у спірному коригуючому акті №10-15-/П04/ВТВ/КОР надання послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами без дати, який, ПАТ "Волиньгаз" не підписаний, зазначено, що за даним актом транспортування природного газу магістральними трубопроводами здійснювалось для задоволення потреб промислових споживачів та інших субєктів господарювання у жовтні 2015 року. В супровідному ж листі ПАТ "Укртрансгаз" №9132/12 від 23 червня 2016 року зазначено, що на адресу товариства направляються акти наданих послуг по транспортуванню природного газу в жовтні 2015 року, проте в даному листі жодним чином не було зазначено про причини та підстави направлення таких актів, а до листа додано коригуючі акти.

Зазначає, що обсяги в розмірі 39,296 тис.м3 за жовтень 2015 року були попередньо сторонами обумовлені і зафіксовані актом наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 31 жовтня 2015 року, за що відповідач розрахувався і заперечує наявність заборгованості за будь-які інші послуги. Первинних документів, які могли б підтвердити обставини та факти виникнення обов'язку відповідача по оплаті акту №10-15-/П04/ВТВ/КОР, складеного на умовах договору №/П04 від 28 вересня 2011 року не має.

03 квітня 2019 року, ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду за апеляційною скаргою ПАТ "Укртрансгаз" було відкрито апеляційне провадження, її розгляд призначено на 24 квітня 2019 року.

У судовому засіданні представники сторін підтримали свої доводи і заперечення, викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши представників сторін, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, заслухавши представників сторін, перевіривши повноту з'ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, розглянувши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:

28 вересня 2011 року, між ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України", як газотранспортним підприємством, і ПАТ по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз", як замовником, було укладено Договір №/П04 на транспортування природного газу магістральними трубопроводами (надалі Договір), відповідно до умов якого визначено зобов'язання позивача газотранспортного підприємства надати відповідачу - замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу відповідача від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій, а замовник зобов'язується сплатити за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбаченими умовами договору. (а.с.16-22)

Додатковою угодою №3 від 17 січня 2013 року, було викладено в новій редакції:

П.2.1. Договору, яким передбачено, що підставою для транспортування природного газу магістральними трубопроводами є підтвердження в установленому порядку оператором Єдиної газотранспортної системи України, відповідно до щомісячного планового (розрахункового) балансу надходження та розподілу природного газу, наявності в замовника місячного обсягу газу, виділеного для забезпечення його споживачів або на власні потреби (далі підтверджені обсяги).

Згідно п.2.2. Договору, замовник передає газотранспортному підприємству газ в загальному потоці в підтверджених обсягах у пунктах приймання передачі газу в магістральні трубопроводи газотранспортного підприємства.

Відповідно до п.2.4. Договору, газотранспортне підприємство приймає газ від замовника на пунктах приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи та здійснює його транспортування по території України до ГРС, де передає газ замовнику загальному потоці в газорозподільні мережі.

Положеннями п.2.5. Договору визначено, що приймання-передача газу в пунктах приймання-передачі та на ГРС здійснюється Сторонами у відповідності до Порядку доступу до Єдиної газотранспортної системи України, затвердженого Національною комісією регулювання електроенергетики України.

Пунктом 3.1 Договору, передбачено, що послуги в межах даного договору оформляються актами наданих послуг.

Згідно п.3.2. Договору, газотранспортне підприємство до 15 числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірника акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства.

Пунктом 3.3 Договору встановлено, що замовник протягом 2 днів з моменту одержання акту наданих послуг зобов'язується повернути газотранспортному підприємству один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акту наданих послуг. У випадку відмови від підписання акту наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню у відповідності з умовами або у судовому порядку. До прийняття рішення судом обсяг газу та вартість послуг з транспортування газу магістральними трубопроводами встановлюється у відповідності до даних газотранспортного підприємства.

Згідно п.3.4. Договору, акти наданих послуг є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Порядок оплати наданих послуг врегульований розділом 5 Договору, де п.5.4. передбачає, що вартість фактично наданих ОСОБА_3 підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акту наданих послуг.

Відповідно до п.5.5. Договору, оплата послуг за транспортування природного газу здійснюється замовником (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок газотранспортного підприємства на умовах 100% попередньої оплати за десять днів до початку місяця у якому буде здійснюватися транспортування газу. Замовник самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Поряд з цим, відповідно до п.5.8. Договору, сторони зобов'язуються щоквартально до 25 числа першого місяця, наступного за кварталом, на підставі відомостей про фактичну оплату послуг по транспортуванню газу та актів наданих послуг здійснювати звірку розрахунків. Звірка розрахунків оформляється сторонами актом звірки.

Згідно п.11.1. Договору передбачено, що договір набирає чинності з дня його підписання сторонами, умови застосовуються до відносин сторін, як виникли до його укладення, а саме з 01 жовтня 2011 року. Договір діє в частині транспортування газу до 31 грудня 2013 року, а в частині проведення розрахунків за надані ОСОБА_3 підприємством послуги до повного виконання замовником своїх зобов'язань за цим договором. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення терміну дії жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов. (а.с.25-31)

20 червня 2014 року, Додатковою угодою №4 до договору транспортування природного газу магістральними трубопроводами від 28 вересня 2011 року було внесено зміни до п.1.2 та викладено його в такій редакції: Газ замовника, транспортування якого за цим Договором здійснює газотранспортне підприємство, призначений для задоволення потреб промислових споживачів та інших субєктів господарювання"

31 жовтня 2015 року, між ПАТ "Укртрансгаз" і ПАТ по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" було підписано Акт №10-15-/П04 наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, згідно якого сторони зафіксували обсяги протранспортованого природного газу в жовтні 2015 року за Договором №/П04 від 28 вересня 2011 року для потреб промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання в кількості 39,296 тис. м3. (а.с.51)

03 грудня 2015 року, ПАТ по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" сплатило ПАТ "Укртрансгаз" 212,20 грн. - за транспортування природного газу згідно Договору №/П04 від 28 вересня 2011 року. (а.с.50)

23 червня 2016 року, ПАТ "Укртрансгаз" листом №9132/12 направив відповідачу два примірники коригуючого акту наданих послуг №10-15-/П04/ВТВ/КОР по транспортуванню природного газу магістральними трубопроводами у жовтні 2015 року в обсязі 6 773,650 тис.м3 на суму 36 577,72 грн., на підставі Договору №/П04 від 28 вересня 2011 року для задоволення потреб промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання. (а.с.12-13)

07 липня 2016 року, листом №1047/12-08, ПАТ по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" повідомило, що підстави для підписання коригуючих актів відсутні, оскільки підписані між сторонами акти наданих послуг у жовтні 2015 року повністю включають обсяги природного газу, які були фактично доставлені для потреб промислових споживачів ПАТ "Волиньгаз"; зазначені в даних актах обсяги транспортованого природного газу магістральними газопроводами є обсягами газу закупленими для потреб ВТВ на підставі Договору купівлі-продажу між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Волиньгаз" від 01 січня 2013 року №13-167-ВТВ (за умовами договору (п.5.2) в ціну газу включено оплату послуг транспортної організації). (а.с.14-15)

22 листопада 2018 року, ПАТ "Укртрансгаз" звернулося до господарського суду Волинської області із позовом до ПАТ по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" про стягнення 52 886,55 грн., з яких 36 577,72 грн. - заборгованості за Договором на транспортування природного газу магістральними трубопроводами №/П04 від 28 вересня 2011 року, 3 204,81 грн. - 3% річних, 13 104,02 грн. інфляційних втрат. (а.с.3-6)

19 лютого 2019 року, рішенням господарського суду Волинської області у задоволенні даного позову було відмовлено. (а.с.122-125)

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання іншою особою.

Захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в суді кожна особа вправі здійснювати шляхом звернення з позовом, предмет якого або кореспондує із способами захисту, визначеними у ст. 16 ЦК України, договором або іншим законом.

За приписами ч.1 ст. 32 Закону України "Про ринок природного газу", транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з ч.1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона - виконавець, зобов'язується за завданням другої сторони - замовника, надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Як встановлено з матеріалів справи, 28 вересня 2011 року, між ДК "Укртрансгаз" НАК "Нафтогаз України", як газотранспортним підприємством, і ПАТ по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз", як замовником, було укладено Договір №/П04 на транспортування природного газу магістральними трубопроводами, відповідно до умов якого визначено зобов'язання позивача ОСОБА_3 підприємства надати відповідачу - замовнику послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу відповідача від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення газорозподільних станцій, а замовник зобов'язується сплатити за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами у розмірі, у строки та порядку, передбаченими умовами договору.

Пунктами 3.1, 3.4 Договору (з врахуванням змін відповідно до укладеної Додаткової угоди №3 від 17 січня 2013 року) передбачено, що послуги в межах даного договору оформляються актами наданих послуг, які є підставою для проведення остаточних розрахунків замовника з газотранспортним підприємством.

Згідно п.3.2. Договору (з врахуванням змін відповідно до укладених додаткових угод), газотранспортне підприємство до 15 числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірника акта наданих послуг за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою газотранспортного підприємства.

Так, 31 жовтня 2015 року, між ПАТ "Укртрансгаз" і ПАТ по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" було підписано Акт №10-15-/П04 наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубопроводами, згідно якого сторони погодили обсяги доставленого відповідачу природного газу в жовтні 2015 року за Договором для потреб промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання в кількості 39,296 тис. м3. (а.с.51)

Пунктом 5.4. Договору, передбачено, що вартість фактично наданих газотранспортним підприємством замовнику послуг за звітний місяць визначається на підставі акту наданих послуг.

03 грудня 2015 року, по газопостачанню та газифікації "Волиньгаз" оплатило ПАТ "Укртрансгаз" 212,20 грн. - за транспортування природного газу згідно Договору №/П04 від 28 вересня 2011 року. (а.с.50)

Проте, через 8 місяців, 23 червня 2016 року, листом №9132/12, ПАТ "Укртрансгаз" скерував відповідачу два примірники коригуючого Акту наданих послуг №10-15-/П04/ВТВ/КОР по транспортуванню природного газу магістральними трубопроводами у жовтні 2015 року в обсязі 6 773,650 тис.м3 на суму 36 577,72 грн. відповідно до Договору №/П04 від 28 вересня 2011 року для задоволення потреб промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання.

Позивач просить стягнути з відповідача кошти в сумі 36 577,72 грн. за послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами природного газу у жовтні 2015 року в обсязі 6 773,650 тис.м3 доставленого на підставі Договору №/П04 від 28 вересня 2011 року за коригуючим актом наданих послуг №10-15-/П04/ВТВ/КОР.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази того, що обсяги, викладені у Коригуючому акті наданих послуг №10-15-/П04/ВТВ/КОР справді замовлялись відповідачем на задоволення потреб промислових споживачів та інших суб'єктів господарювання на підставі саме Договору №/П04.

Тому, судом першої інстанції вірно встановлено, що факт проведення позивачем господарських операцій з надання комплексу послуг, що стосується виконання ним зобов'язань за вказаним договором, повинен підтверджуватись первинними бухгалтерськими документами, які у матеріалах справи відсутні.

Відповідності до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва документу (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Критично колегія суддів оцінює та відхиляє як безпідставні посилання апелянта на обов'язок, згідно п.192.1 ст. 192 Податкового кодексу України, оформити спірний коригуючий акт, а відтак - він і являється первинним документом, що підтверджує факт здійснення спірної операції, на думку суду є помилковим, оскільки даний акт не відповідає ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні".

В той же час, наявність транспортування спірного обсягу газу відповідачем, в у листі від 07 липня 2015 року, направленому відповідачу, не заперечується, що даний газ є обсягами газу, закупленими для потреб виробничо-технологічних витрат, проте на підставі Договору купівлі-продажу між ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Волиньгаз" від 04 січня 2013 року №13-167-ВТВ, який у жовтні 2015 року, був обовязковим для виконання сторонами та фактично виконувався. У жовтні 2015 року ПАТ "Волиньгаз" було фактично отримано на ГРС природний газ для потреб ВТВ у обсязі 6 773,650 тис.м3, що стверджується актом від 12 листопада 2015 року між ПАТ "Волиньгаз" та ПАТ "Укртрансгаз, за який має розраховуватись ПАТ "НАК "Нафтогаз України".

У плановому балансі №1/10-15р. від 29 вересня 2015 року ПАТ "НАК "Нафтогаз України" офіційно підтвердило оператору газотранспортної системи свій намір здійснити постачання природного газу для потреб ВТВ у жовтні 2015 року. На підставі даного балансу оператором газотранспортної системи доведений поділ обсягів природного газу для потреб населення, установ і організацій, що балансуються з державного і місцевого бюджетів та виробничо-технологічних витрат і нормованих втрат на жовтень 2015 року. Зокрема, обсяг ВТВ доведений в обсязі 3700,00 тис.м3. З огляду на вказане, у жовтні 2015 року ПАТ "Волиньгаз" було фактично втримано на ГРС природний газ для потреб ВТВ у обсязі 6773,650 тис.м3, що - підтверджується актом від 12 листопада 2015 року між ПАТ "Волиньгаз" та ПАТ "Укртрансгаз".

Таким чином, в момент переміщення газу через газорозподільну станцію ПАТ "Укртрансгаз" від HAK "Нафтогаз України" до ПАТ "Волиньгаз" перейшло право власності на вказані обсяги газу. Остаточні розрахунки за отриманий природний газ, включаючи послуги по його транспортуванню магістральними газопроводами, ПАТ "Волиньгаз" повинне провести з ПАТ "НАК "Нафтогаз України".

Щодо наданого рішення у справі №910/3487/17 за позовом ПАТ "Укртрансгаз" до ПАТ "НАК "Нафтогаз України" про стягнення 278 499 930,62 грн., залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 20 вересня 2017 року і постановою Верховного суду від 17 квітня 2018 року, яке за доводами апелянта підтверджує обставину ненадання НАК "Нафтогаз України" у жовтні 2015 року послуги з транспортування вказаних обсягів природного газу, то дане рішення не встановлює факту існування надання послуг транспортування газу в обсязі 6 773,650 тис. м3 відповідачу для ВТВ у жовтні 2015 року, саме за Договором №/П04, що являється підставою даного позову.

Більше того, у даному рішенні суд дійшов висновку про те, що станом на день звернення з таким позовом до суду та станом на день прийняття вказаного рішення, у справі №910/3487/17, у відповідача не настав строк здійснення остаточного розрахунку із позивачем, встановлений пунктом 5.6 Договору.

Таким чином, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що позивачем не доведено факту існування зобов'язання у відповідача за корегуючим актом №10-15-/П04/ВТВ/КОР в обсязі газу 6 773,650 тис.м3 за Договором №/П04, а тому відсутні підстави для стягнення визначеної позивачем вартості основного боргу 36 577,72 грн.

Позивач, також, просить стягнути з відповідача крім основного боргу 3 204,81 грн. - 3% річних та 13 104,02 грн. - інфляційних втрат за порушення зобов'язань з оплати відповідачем послуг за жовтень 2015 року по коригуючому акту №10-15-/П04/ВТВ/КОР, проте дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від первинної вимоги.

Інші заперечення, викладені у апеляційній скарзі, також не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.

Згідно ст.ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм ст. 236 ГПК України з всебічним, повним та об'єктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для його скасування та задоволення вимог апеляційної скарги.

Судові витрати за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 129, 282 ГПК України, у зв'язку з відмовою в її задоволенні, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269-276, 281-284 ГПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Укртрансгаз" - залишити без задоволення, а рішення господарського суду Волинської області від 19 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №903/864/18 повернути господарському суду Волинської області.

Головуючий суддя Дужич С.П.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Миханюк М.В.