ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08 травня 2019 р.

Справа № 903/267/19

Господарський суд Волинської області у складі судді Якушевої І.О., за участі секретаря судового засідання Хомич О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали по справі № 903/267/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Волинь-зерно-продукт”, с. Липляни, Ківерцівського району, Волинської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю “Фабрика Фасування”, м. Луцьк

про стягнення 80 000 грн.,

за участю представників:

від позивача: Смик А.Є. (дов. № 178 від 25.02.2019),

від відповідача: н/з,

в с т а н о в и в:

08.04.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю “Волинь-зерно-продукт” звернулося до Господарського суду Волинської області з позовною заявою б/н від 08.04.2019 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Фабрика Фасування” 186 110,18 грн. заборгованості за переданий на підставі договору поставки № 1-17 ФФ від 30.01.2017 товар.

На обґрунтування позовних вимог посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки № 1-17 ФФ від 30.01.2017 щодо повного та своєчасного розрахунку за переданий товар.

Позивачем на підставі ст.249 ГПК України подано клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 11.04.2019 року відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи призначено на 08.05.2019 року.

08.05.2019 позивач через відділ документального забезпечення та контролю суду подав заяву про зменшення розміру позовних вимог б/н від 07.05.2019, в якій просить стягнути з відповідача 80 000 грн. заборгованості, повернути на підставі п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» судовий збір пропорційно до зменшення розміру позовних вимог.

На обгрунтування заяви позивач посилається на часткове погашення відповідачем заборгованості на суму 106 110,18 грн. На підтвердження погашення заборгованості в розмірі 106 110,18 грн. подає копію платіжного доручення № 212 від 24.04.2019.

В судовому засіданні 08.05.2019 представник позивача заяву про зменшення розміру позовних вимог б/н від 07.05.2019 підтримав.

Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання.

Оскільки зменшення розміру позовних вимог – це процесуальне право, передбачене п. 2 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, суд прийняв заяву про зменшення розміру позовних вимог, а відтак має місце нова ціна позову – 80 000 грн., з якої й вирішується спір.

В судове засідання 08.05.2019 року представник відповідача не з’явився, відзиву на позов не подав. Факт належного повідомлення відповідача про судовий розгляд підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 334.

Враховуючи те, що неявка представника відповідача не перешкоджає розгляду справи, а матеріали справи є достатніми для вирішення спору в судовому засіданні 08.05.2019, судом було вирішено спір за відсутності представника відповідача, зважаючи на те, що відповідач належним чином був повідомлений про судовий розгляд, за наявними у справі матеріалами згідно з положеннями статті 202 Господарського процесуального кодексу України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке.

30.01.2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю “Волинь-зерно-продукт” як постачальником та Товариством з обмеженою відповідальністю “Фабрика Фасування” як покупцем було укладено договір поставки № 1-17ФФ, згідно з п. 1.1. якого постачальник, на умовах, в строки та в порядку визначеному цим договором та укладених до нього додатків, зобов’язується виготовити і передати у власність покупцеві продукцію під власною торговельною маркою покупця, шляхом її поставки, в кількості, відповідної якості, за погодженою з покупцем ціною, упаковці та відповідно до затвердженого сторонами графіку поставки, а покупець зобов’язується прийняти продукцію та здійснити за неї оплату на умовах даного договору.

Згідно з п. 3.1. договору покупець зобов’язаний здійснити оплату за виготовлену та поставлену йому продукцію шляхом перерахування грошових коштів в національній валюті України на поточний рахунок постачальника протягом 21 робочого дня з дати поставки продукції.

На виконання умов договору поставки № 1-17ФФ від 30.01.2017 року позивач передав відповідачу товар на загальну суму 355 464,06 грн., що підтверджується копіями видаткових накладних № 105 від 04.01.2019, № 217 від 11.01.2019, № 29 від 01.02.2019, № 80 від 05.02.2019 (а.с. 14-17).

Як пояснював в судовому засіданні представник позивача, станом на час звернення з позовом до суду, у відповідача перед позивачем вже існувала заборгованість в розмірі 38 460 грн., що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2019 – 27.03.2019 (а.с. 18). Відповідач факт існування цієї заборгованості визнає, про що свідчить факт підписання ним акту звірки, в якому зазначено, що початкове сальдо становить 38 460 грн.

До звернення з позовом до суду відповідач оплатив товар на суму 153 813,88 грн. (38 400 грн. в рахунок погашення заборгованості за 2018 рік, 115 413,88 грн. – в рахунок заборгованості за 2019 рік згідно з платіжними дорученнями № 4 від 10.01.2019, №67 від 07.02.2019, № 51 від 04.02.2019).

Частину отриманого товару - на суму 54 000 грн. відповідач повернув позивачу, що підтверджується накладною на повернення №1 від 16.02.2019 (а.с. 19).

Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за переданий товар на час звернення позивача з позовною заявою до суду становила 186 110,18 грн.

Після звернення позивача з позовом до суду платіжним дорученням № 212 від 24.04.2019 відповідач перерахував позивачу 106 110,18 грн. заборгованості.

Отже, станом на час розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем за переданий товар становить 80 000 грн.

Доказів, які б спростовували заборгованість в розмірі 80 000 грн., або доказів її оплати, відповідач суду не надав.

Відповідно до ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст. 526, 599 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності із ст.ст.610, 611, ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У зв'язку із неоплатою відповідачем вартості отриманого товару вимога позивача про стягнення з відповідача 80 000 грн. заборгованості обґрунтована і підлягає до задоволення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У зв’язку із зменшенням розміру позовних вимог позивачу з Державного бюджету України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» слід повернути 1 591 грн. 66 коп. судового збору, сплаченого при поданні позову платіжним дорученням № V11347 від 08.04.2019.

У зв’язку із задоволенням позову витрати, пов’язані з оплатою судового збору в розмірі 1199,99 грн. на підставі ст.129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 526, 546, 549, 599, 610, 611, 612, 655 Цивільного кодексу України, ст.ст. 193 Господарського кодексу України, ст.ст. 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

в и р і ш и в:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю “Фабрика Фасування” (43006, м. Луцьк, пров. Макарова, 5, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Волинь-зерно-продукт” (45240, Волинська область, Ківерцівський район, с. Липляни, вул. Козацька, 22, ; адреса для листування: 43022, м. Луцьк, вул. Мамсурова, 10) 80 000 грн. заборгованості, 1 199 грн. 99 коп. витрат, пов’язаних з оплатою судового збору.

3. Казначейству України повернути Товариству з обмеженою відповідальністю “Волинь-зерно-продукт” (45240, Волинська область, Ківерцівський район, с. Липляни, вул. Козацька, 22, ; адреса для листування: 43022, м. Луцьк, вул. Мамсурова, 10) судовий збір в розмірі 1 591 грн. 66 коп. (оригінал платіжного доручення № V11347 від 08.04.2019 знаходиться в матеріалах справи № 903/267/19).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено: 11.05.2019.

Суддя                                                                                                    І. О. Якушева