номер провадження справи 17/167/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2019 Справа № 908/2791/18

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді Корсун В.Л.

при секретарі судового засідання - Юсубовій Д.В.

розглянувши матеріали справи № 908/2791/18

за позовною заявою: товариства з обмеженою відповідальністю КРАФТ, 51940, Дніпропетровська область, м. Камянське, бул. БудівельниківАДРЕСА_1

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Український рітейл, 69006, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 25, кімната 207

про стягнення 544 292,89 грн.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, договір про надання правової допомоги від 17.01.19

від відповідача: ОСОБА_2, довіреність від 21.12.18 № 17/2019

СУТЬ СПОРУ:

26.12.18 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю КРАФТ (далі ТОВ КРАФТ) від 19.12.18 до товариства з обмеженою відповідальністю Український рітейл (надалі ТОВ Український рітейл) про стягнення 586 912,40 грн. заборгованості за договором поставки від 10.01.12 № 10/01-12, з якої: 577 081,74 грн. основний борг, 1 765,66 грн. - 13 % річних та 8 648,42 грн. інфляційних нарахувань. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на положення ст.ст. 11, 15, 16, 509, 525, 526, 610, 615, 625, 651, 655, 692, 712 ЦК України, ст. ст. 222 ГК України, а також не належним виконанням відповідачем зобовязань за договором поставки від 10.01.12 № 10/01-12.

Згідно з Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 908/2791/18 між суддями, 26.12.18 вказану позовну заяву передано для розгляду судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 29.12.18 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2791/18 за правилами загального позовного провадження, якій присвоєно № провадження 17/167/18. Судове засідання призначено на 24.01.19.

Ухвалою від 24.01.19 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 29.03.19 включно та відкладено підготовче засідання у справі № 908/2791/18 на 18.02.19.

Ухвалою від 30.01.19 судом відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ КРАФТ про участь у судовому засіданні у справі № 908/2791/18 в режимі відеоконференції.

В підготовчих засіданнях 18.02.19 та 18.03.19 судом оголошувались перерви в розгляді справи відповідно до 18.03.19 та до 25.03.19.

19.03.19 до суду надійшла заява ТОВ КРАФТ від 13.03.19 з процесуальних питань щодо уточнення (зменшення) позовних вимог та надання пояснень по справі, в якій представник позивача просить суд зменшити розмір позовних вимог на 42 619,51 грн. та стягнути з ТОВ Український рітейл 544 292,89 грн., що включає в себе: основний борг в сумі 530 995,98 грн., 3 % річних в розмірі 1 615,00 грн. та інфляційне збільшення боргу за час прострочення в розмірі 11 681,91 грн.

В підготовчому засіданні 25.03.19 представник позивача підтримав вказану вище заяву від 13.03.19.

Представник відповідача вирішення заяви позивача від 13.03.19 з процесуальних питань щодо уточнення (зменшення) позовних вимог та надання пояснень по справі віддав на розсуд суду.

Відповідно до положень п, 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Враховуючи, що станом на час розгляду заяви позивача від 13.03.19, розгляд справи № 908/2791/18 здійснюється на стадії підготовчого провадження, а позивач, до закінчення підготовчого засідання має право у т.ч. має право збільшити/зменшити розмір позовних вимог, судом прийнято до розгляду заяву ТОВ КРАФТ від 13.03.19 з процесуальних питань щодо уточнення (зменшення) позовних вимог.

Ухвалою від 25.03.19 судом закрито підготовче провадження у справі № 908/2791/18 та призначено справу № 908/2791/18 до судового розгляду по суті на 01.04.19.

Ухвалою від 01.04.19 судом відкладено розгляд справи № 908/2791/18 на стадії її розгляду по суті на 22.04.19.

Розгляд справи здійснювався із застосуванням технічних засобів фіксації (не в режимі відеоконференції) судового процесу за допомогою ПАК Оберіг.

У засіданні суду 22.04.19, на підставі ст. 240 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Представникам позивача та відповідача повідомлено про дату виготовлення рішення у повному обсязі.

Позивач, в особі уповноваженого представника, в судових засіданнях заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві за вих. від 19.12.18 з урахуванням заяви з процесуальних питань щодо уточнення (зменшення) позовних вимог та надання пояснень по справі за вих. від 13.03.19 та у відповіді на відзив за вих. від 12.02.19. Просив суд стягнути з ТОВ Український рітейл 544 292,89 грн., що включає в себе: основний борг в сумі 530 995,98 грн., 3 % річних в розмірі 1 615,00 грн. та інфляційне збільшення боргу за час прострочення в розмірі 11 681,91 грн.

Відповідач, в особі уповноваженого представника, в судових засіданнях проти позову заперечив в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву без номеру та дати та у поясненні щодо заяви з процесуальних питань. Просив суд відмовити позивачу в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

10.01.12 між товариством з обмеженою відповідальністю УКРАЇНСЬКИЙ РІТЕЙЛ (Покупець) та товариством з обмеженою відповідальністю КРАФТ (Постачальник) укладено договір поставки № 10/01-12, за умовами якого (п. 1.1. договору) Постачальник зобовязується поставити, а Покупець приймати та оплачувати товар на умовах даного договору.

Згідно п. 1.2. договору, назва, асортимент та ціна постачаємого товару вказується в Додатку № 1 Специфікації/Прайс-лист, які є невідємною частиною даного договору.

Відповідно до п. 2.1. договору, товар постачається Постачальником окремими партіями у відповідності до замовлень на поставку. Постачальник зобов'язується приймати від Покупця замовлення на поставку товару і виконувати поставку товару за адресами, в кількості і на дату, що вказані в замовленні, власними транспортними засобами і за свій рахунок. У випадку, підписання Сторонами графіка поставок, строки поставки визначаються відповідно до узгодженому графіку.

Пунктом 2.3. договору передбачено, що замовлення на поставку товару направляється Постачальнику не менш як за 12 годин до поставки з повідомленням про отримання. Зразок замовлення на поставку з повідомленням про одержання знаходиться в Додатку № 3 до вказаного договору. Список представників Постачальника, відповідальних за приймання замовлень та відправку повідомлень про отримання, їх контактні телефони, вказані в Додатку № 4 до вказаного договору. …

У відповідності до п. 2.6. договору, обов'язки щодо поставки вважаються виконаними з моменту передачі товару і повного пакету належним чином оформлених товаросупровідних документів Покупцю відповідно до умов дійсного Договору та діючого законодавства України.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що прийом товару по кількості та якості здійснюється Покупцем в місці поставки товару в момент отримання товару від Постачальника на підставі супровідних документів. Покупець вправі прийняти товар без спеціальної перевірки по кількості, якщо товар знаходиться в спеціальній тарі та упаковці без явних видимих дефектів.

Згідно із п. 3.2. договору, якщо при передачі товару Покупцю буде виявлено невідповідність товару умовам даного договору, Покупець вправі відмовитись від отримання вказаного товару, зробивши відповідну відмітку в накладній. Даний випадок трактується як невиконання зобовязань по поставці товару в установлений строк.

Відповідно до п. 6.1. договору, ціна на товар визначається на підставі унормованої сторонами Специфікації (прайс-листа) та може бути змінена виключно за попередньою згодою з Покупцем не більш ніж за 15 робочих днів до таких змін.

Пунктом 6.4. договору визначено, що Постачальник надає Покупцю товар з урахуванням фіксованих знижок. Ціна з урахуванням фіксованих знижок вказується в Специфікації/Прайс-листів розділі «Спеціальна ціна». Конкретний розмір знижки розраховується в порядку, вказаним в Додатку № 7.

У відповідності до п. 6.5. договору (з урахуванням додаткової угоди від 02.01.14 № 3), оплата товару проводиться шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 21 календарного дня з моменту поставки товару. Датою оплати рахується дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця.

Згідно із п. 11.1. договору, даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.12. В разі, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії даного договору жодна із сторін в письмовій формі не заявить про його розірвання, договір автоматично пролонгується на кожен послідуючий рік.

Закінчення строку дії вказаного договору, не звільняє сторін від відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов даного договору, що мало місце в період дії договору (п. 11.2. договору).

Оцінивши наявні у матеріалах справи документи (докази), вислухавши пояснення представників сторін суд дійшов висновку про наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку. Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить ГК України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що субєкти господарювання та ін. учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Згідно із ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, на виконання умов договору поставки від 10.01.12 № 10/01-12, позивач поставив відповідачу товар - яйце куряче С1 нефас. на загальну суму 844 603,20 грн., що підтверджується видатковими накладними, а саме:

- від 24.06.18 № 524 на загальну суму з ПДВ 268 531,20 грн.;

- від 01.11.18 № 1 на загальну суму з ПДВ 576 072,00 грн.

Відповідач, в свою чергу, здійснив часткову оплату за поставлений товар у розмірі 267 521,46 грн.

Крім того, відповідно до листа від 13.12.18 № 1312-1, ТОВ «КРАФТ» звернулось до ТОВ Український рітейл з проханням щодо проведення зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 46 085,76 грн., відповідно Додатку № 6 до договору поставки від 10.01.12 № 10/01-12.

Листом від 14.12.18 № 835 ТОВ Український рітейл підтвердив ТОВ «КРАФТ», що було проведено зарахування зустрічних однорідних вимог відповідно до актів надання послуг від 30.11.18 № 17702 на суму 17 282,16 грн. та № 17703 на суму 28 803,60 грн.

Таким чином, у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за поставку товару, а саме яйце куряче С1 нефас. у розмірі 530 995,98 грн.

Як зазначалось вище у тексті цього рішення, оплата товару проводиться шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом 21 календарного дня з моменту поставки товару. Датою оплати рахується дата списання грошових коштів з поточного рахунку Покупця (п. 6.5. договору, з урахуванням додаткової угоди від 02.01.14 № 3).

Однак, відповідачем не виконано умови договору поставки від 10.01.12 № 10/01-12 та не сплачено позивачу суму боргу за поставлений товар, а саме: яйце куряче С1 нефас. на суму 530 995,98 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як свідчать наявні матеріали цієї справи, відповідач взяті на себе договірні зобовязання належним чином не виконав та не сплатив кошти за поставлений товар у розмірі 530 995,98 грн. Докази зворотнього суду не надано та матеріали справи не містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання, або не виконав його у строк встановлений договором, або законом.

Доказів належного, у повному обсязі виконання зобовязання по сплаті суми боргу за поставлений товар відповідач суду не надав.

Таким чином, у ТОВ Український рітейл утворилась заборгованість перед ТОВ «КРАФТ» відповідно до договору поставки від 10.01.12 № 10/01-12 у сумі 530 995,98 грн.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про стягнення з ТОВ Український рітейл 530 995,98 грн. суми боргу за договором поставки від 10.01.12 № 10/01-12 є обґрунтованими, заснованими на законі, договорі та такими, що підлягають задоволенню.

Також, позивачем заявлено вимоги щодо стягнення з відповідача 3 % річних у розмірі 1 615,00 грн. та 11 681,91 грн. індексу інфляції.

Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлено інший розмір відсотків.

Позивачем заявлено до стягнення 3 % річних в сумі 1 615,00 грн. (розрахунок міститься в матеріалах цієї справи).

Судом перевірено розрахунок 3 % річних та визнано його частково невірним, оскільки позивачем рахується період просрочки з 12.11.18 по 18.12.18, однак згідно п. 6.5. договору, з урахуванням додаткової угоди від 02.01.14 № 3, термін сплати за видатковою накладною 21 робочий день, тобто по 22.11.18 включно.

Отже, період нарахування 3 % річних повинен починатися з 23.11.18 (а не з 12.11.18) по 18.12.18 (як заявляє позивач) на суму заборгованості в розмірі 530 995,98 грн. та повинна становити 1 134,73 грн.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення 3 % річних підлягають частковому задоволенню в сумі 1 134,73 грн. В іншій частині вимоги про стягнення 3 % річних відхиляються судом через необґрунтованість.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення 11 681,91 грн. індексу інфляції (розрахунок міститься в матеріалах справи).

Судом перевірено розрахунок інфляційних втрат та визнано його частково невірним з огляду на те, що позивачем нараховується період просрочки з листопада по грудень 2018 року. Разом з тим, згідно із п. 6.5. договору, з урахуванням додаткової угоди від 02.01.14 № 3, термін сплати за видатковою накладною 21 робочий день, тобто по 22.11.18 включно.

Отже, період нарахування інфляційних втрат повинен бути лише за грудень 2018 року на суму заборгованості в розмірі 530 995,98 грн. та повинні становити 4 247,97 грн.

З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню в сумі 4 247,97 грн. В іншій частині вимоги про стягнення інфляційних втрат відхиляються судом через необґрунтованість.

Також, в прохальній частині заяви з процесуальних питань за вих. від 13.03.19, представник позивача просить суд стягнути з відповідача 30 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відшкодування витрат, повязаних з оплатою ними послуг адвоката з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригінала ордеру адвоката, виданого відповідним адвокатським обєднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Виходячи з аналізу вказаних статей суд дійшов висновку про те, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу суд повинен виходити з критеріїв складності справи, кваліфікації і досвіду адвоката, фінансового стану клієнта, а також виходити з принципів розумності з врахуванням витраченого адвокатом часу за для надання такої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивачем в якості доказів отримання послуг адвоката надано до матеріалів справи:

- копію договору про надання правничої допомоги від 17.01.19 укладений між ТОВ «КРАФТ» та ОСОБА_1;

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 20.01.17 серії ДП № 3271 на імя ОСОБА_1;

- оригінал ордеру від 21.01.19 серії ДП № 1782/000032;

- оригінал ордеру від 18.02.19 серії ДП № 1782/000033;

- копію договору про надання правничої допомоги від 04.01.19 укладений між ТОВ «КРАФТ» та ОСОБА_3;

- оригінал ордеру від 25.03.19 серії ДП № 1561/009.

Представник позивача в судових засіданнях не надав суду жодних документів які б свідчили про надання вказаних правничих послуг, а також їх оплату ТОВ «КРАФТ».

Виходячи з вищенаведеного, суд відмовляє позивачу в задоволені вимог щодо стягнення 30 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу за недоведеністю.

Розглядаючи справу по суті спору суд вважає надуманими посилання представника відповідача на договір контрактації від 30.10.18 № 1 виходячи з того, що вказані в позовній заяві у цій справі поставки відбувались відповідно до видаткових накладних від 24.06.18 № 524 на суму 268 531,20 грн. та від 01.11.18 № 1 на суму 576 072,00 грн. (відповідно) в яких є посилання на договір поставки від 10.01.12 № 10/01-12, а не на договір контрактації від 30.10.18 № 1.

У звязку з викладеним, доводи та посилання представника відповідача на договір контрактації від 30.10.18 № 1 суд вважає надуманими, безпідставними та такими, що не відповідають наявним матеріалам справи. .

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Крім того, суд вважає за необхідне розяснити позивачу, що відповідно до ч. 2 ст. 123 ГПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Судом встановлено, що при подачі позовної заяви за вказаною справою до господарського суду позивачем було переплачено судовий збір в розмірі 0,02 грн., а також позивачем було зменшено позовні вимоги на суму 46 085,76 грн.

Таким чином, сума судового збору у розмірі 639,29 грн. та в сумі 0,02 грн. може буди повернута позивачу з Державного бюджету України згідно із п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» у випадку надходження до суду відповідного клопотання позивача.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 15, 24, 42, 46, 73, 74, 77, 129, 202, 236, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю Український рітейл (69006, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Добролюбова, буд. 25, кімната 207, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю КРАФТ (51940, Дніпропетровська область, м. Камянське, бул. БудівельниківАДРЕСА_1, ) основний борг в сумі 530 995 (пятсот тридцять тисяч девятсот девяносто пять) грн. 98 коп., 3 % річних в сумі 1 134 (одна тисяча сто тридцять чотири) грн. 73 коп., інфляційні втрати в сумі 4 247 (чотири тисячі двісті сорок сім) грн. 97 коп. та витрати зі сплати судового збору в сумі 8 045 (вісім тисяч сорок пять) грн. 68 коп. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України та п.п. 17.5. п. 1 Розділ ХІ «ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ» ГПК України.

Повний текст рішення складено 03.05.19.

Суддя В.Л. Корсун