номер провадження справи 5/29/17
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2019 Справа № 908/337/17

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі Рачук О.О., розглянувши матеріали справи

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Авангард" (70322, Запорізька область, Розівський район, с. Кузнецівка, вул. Миру, 73)

До відповідача: Фізичної особи - підприємця Король Валерія Леонідовича (АДРЕСА_1)

про стягнення 906 620,00 грн.

За участю представників сторін:

Від позивача: не з'явився.

Від відповідача: не з'явився.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

В провадженні господарського суду Запорізької області знаходиться справа № 908/337/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Авангард" до Фізичної особи - підприємця Король Валерія Леонідовича про стягнення 906 620,00 грн.

Ухвалою суду від 17.02.2017р. позовну заяву прийнято до розгляду та порушено провадження у справі № 908/337/17, справі присвоєно номер провадження - 5/29/17, розгляд якої призначено на 16.03.2017р. Ухвалою від 16.03.2017р. розгляд справи відкладено на 12.04.2017р. Ухвалою суду від 12.04.2017р. провадження у справі № 908/337/17 зупинено. Ухвалою від 18.01.2019р. провадження у справі № 908/337/17 поновлено з 13.02.2019р. Ухвалено здійснювати розгляд справи № 908/337/17 в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 13.02.2019р. Ухвалою суду від 13.02.2019р. відкладено у розгляд справи у підготовчому провадженні на 12.03.2019р. Ухвалою суду від 12.03.2019р. строк підготовчого провадження продовжено на тридцять днів до 18.04.2019р. Підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Перше судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 28.03.2019р. Ухвалою суду від 28.03.2019р. оголошено перерву у судовому засіданні до 24.04.2019р. У судовому засіданні 24.04.2019р. судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Позивачем до суду була надана заява №б/н №б/д (за вх. №08-08/4562/19 від 05.03.2019р.) про зменшення розміру позовних вимог, у зв'язку з тим, що відповідачем була перерахована на рахунок позивача незначна сума боргу, а саме 62 500,00 грн. Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача основний борг у сумі 906 620,00 грн. та судовий збір у сумі 14 536,80 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 46 ГПК України встановлено, що крім прав та обов'язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Судом розглянуто та прийнято вказану заяву до розгляду.

Представник позивач в судове засідання 24.04.2019р. не з'явився, проте підтримав позовні вимоги у попередніх судових засіданнях з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог, що дозволяє розглянути справу за його відсутності.

Заявлено позовні вимоги щодо не виконання відповідачем обов'язків щодо сплати за товар, відповідно до умов договору, а саме: 20.11.2016р. між позивачем та позивачем було укладено договір поставки проса №5. Позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином відповідно до його умов і поставив відповідачу товар у кількості 257,28т. на загальну суму 1 029 120,00 грн. Факт виконання позивачем своїх зобов'язань підтверджується видатковими накладними, товарно-транспортними накладними та податковими накладними. Проте, відповідач не виконав свої обов'язки щодо сплати за товар, відповідно до умов договору. Так, відповідачем в кінці грудня 2016 року було частково проведена оплата за товар в розмірі 60 000,00 грн. Також, відповідно до заяви про зменшення розміру позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем була перерахована сума боргу у розмірі 62 500,00 грн. На підставі викладеного, посилаючись ст.ст. 11, 14, 509, 525, 526, 530, 610, 655, 712 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173, 179, 193 Господарського кодексу України, позивач просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідача основний борг у розмірі 906 620,00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 14 536,80 грн.

Представник відповідача у жодне судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про дату, час та місце призначеного судового засідання був повідомлений належним чином шляхом направлення на його адресу відповідної ухвали суду. Клопотань про розгляд справи без уповноваженого представника або про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про порушення провадження у справі №908/337/17 від 17.02.2017р. та ухвала суду від 18.01.2019р. про поновлення провадження у справі №908/337/17 були направлені судом рекомендованими листами з повідомленнями про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: АДРЕСА_1.

З матеріалів справи вбачається, що до суду повернуто рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень з відмітками про вручення особисто відповідачу вказаних ухвал господарського суду Запорізької області від 17.02.2017р. та 18.01.2019р. відповідно.

Також, у матеріалах справи заяви відповідача від 07.03.2017р. та 09.04.2017р., у яких він просить суд перенести судові засідання.

Отже, суд приходить до висновку, що відповідачу відомо про наявність справи у господарському суду Запорізької області.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення пункту 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду про відкриття провадження у справі.

Суд враховує, що відповідач у строк, встановлений частиною 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами.

Згідно ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з'явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з'явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов'язковою.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 20.11.2016р. між ТОВ "Агрофірма Авангард" (далі - Постачальник) та ФОП Король В.Л. (далі - Покупець) було укладено Договір №5 поставки проса (далі - Договір), умовами якого передбачено, що за цим Договором Постачальник зобов'язується поставити і передати у власність покупцю ФОП Король В.Л., а Покупець прийняти і оплатити, просо врожаю 2016 року. Загальна кількість Товару становить 250 тонн +/- 5%. Кількість Товару визначається відповідно до складських документів на Товар, виданих Зерновим складом. Термін поставки: « 21» листопада 2016 року по 30 листопада 2016 року. Умови доставки: Доставка здійснюється постачальником на ФІЛІЯ «ЕЛИЗАВЕТІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» СОНЯЧНЕ НАСІННЯ» 72130 Запорізька обл. Приморський р-он. с-ще Єлизаветівка вул. Радянська-1 (п. 1.1. - 1.5. Договору).

Відповідно до п. 3.1. - 3.2. Договору встановлено, що ціна Товару згідно даного Договору становить 4000,00 (чотири тисячі) гривень за 1 тонну, із ПДВ. Загальна вартість Товару, що постачається становить 1000000,00 (один мільйон) гривень із ПДВ.

Покупець здійснює оплату вартості Товару на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту отримання Товару згідно Договору (п. 4.1. Договору).

Обов'язки Покупця по оплаті Товару вважаються виконаними в момент надходження від Покупця грошових коштів у розмірі вартості Товару на поточний рахунок Постачальника (п. 4.3. Договору).

Завезення на територію елеватора проводиться за товарно-транспортними накладними покупця, який заповнює пункт розвантаження Єлизаветівський елеватор, та на картку покупця. Оплата проводиться за безготівковим розрахунком з ПДВ після виходу реєстру. Всі витрати з приймання, зберігання, підбірці, розвантаження, очищення та інших операцій бере на себе покупець (п. 4.4. Договору).

Згідно до п. 5.1. - 5.3. Договору, Постачальник передає Товар Покупцю у власність на елеваторі згідно Договору. Передача Товару по кількості та якості відбувається на елеваторі, що засвідчується підписаними Сторонами видатковими накладними на Товар/Актами передачі-приймання. Товар переходить у власність Покупця з моменту його фактичної передачі Постачальником та засвідчується оригіналом належним чином складених складських документів на Товар в повному обсязі, виданими на ім'я Покупця Зерновим складом.

Відповідно до п.п. 6.2.2. Договору, Покупець зобов'язаний сплатити Постачальнику вартість отриманого Товару.

Постачальник вправі вимагати у Покупця оплати ним вартості прийнятого Товару (п.п. 6.3.1. Договору).

Згідно п. 10.2. Договору, цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками.

Договір діє до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань по договору (п. 10.3. Договору).

Судом враховано, що станом на час подання позовної заяви договір є чинним. Доказів розірвання договору або визнання його недійсними суду не надано.

З огляду на статтю 509 Цивільного кодексу України вбачається, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

У відповідності до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Як зазначає позивач, на виконання умов договору ним було поставлено товар у кількості 257,28 т. на загальну суму 1 029 120,00 грн.

Відповідачем у грудні було частково сплачено суму за поставлений товар у розмірі 60 000,00 грн. Інша частина заборгованості відповідачем не була сплачена та склала 969 120,00 грн.

18.01.2017р. на адресу відповідача позивачем була направлена претензія від 18.01.2017р. за вих. №4, у якій позивач просить відповідача сплатити заборгованість у розмірі 969 120,00 грн. у термін до 25.01.2017р. Відповідач отримав претензію особисто 21.01.2017р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №411 від 18.01.2017р. Проте, позивачем не було отримано відповіді на претензію та заборгованість не була сплачена відповідачем.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ст.. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 67 Господарського кодексу України відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності, виконуються на підставі договорів.

Відповідно до частини 1 статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суб'єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містить Господарський кодекс України, частинами 1, 7 ст. 193 якого встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1). ... Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається крім випадків, передбачених законом (ч. 7).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договір, укладений сторонами з дотримання вимог, необхідних для чинності правочину, у тому числі відповідно до чинних нормативно-правових актів, має обов'язкову силу для сторін. Будучи пов'язаними взаємними правами та обов'язками (зобов'язаннями), сторони не можуть в односторонньому порядку відмовлятись від виконання зобов'язання.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч. 1 ст. 691 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 692 ЦК України визначено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Відповідно до Постанови про закриття кримінального провадження від 26.12.2018р. старшим слідчим СВ Приморського ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області майором поліції Библіним Д.О. встановлено наступні факти:

« 22.11.2016р. між позивачем та ТОВ «Аскет Транс Шиппінг» було укладено договір №55/П/16 перевезення вантажу автомобільним транспортом, відповідно до якого ТОВ «Аскет Транс Шиппінг» зобов'язується доставити довірений йому позивачем вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу.

Відповідно до акту надання послуг №353 від 25.11.2016р., рахунку на оплату №355 від 25.11.2016р., калькуляції на виконання автотранспортних послуг за період з 23.11.2016р. по 25.11.2016р., а також платіжного доручення №360 від 13.12.2016р. ТОВ «Агрофірма Авангард» сплатило ТОВ «Аскет Транс Шиппінг» за виконання послуг перевезення вантажу 43 739,30 грн.

В період часу з 23 по 25 листопада 2016 року позивач виписав товарно-транспортні накладні (далі - ТТН), а саме: №1 від 23.11.2016р. на автомобіль «Камаз» д/н НОМЕР_1, №2 від 23.11.2016р. на автомобіль «Камаз» д/н НОМЕР_2, №3 від 23.11.2016р. на автомобіль «Камаз» д/н АР06771СЕ, №4 від 24.11.2016р. на автомобіль «Камаз» д/н НОМЕР_3, №5 від 24.11.2016р. на автомобіль «Камаз» д/н НОМЕР_1, №6 від 24.11.2016р. на автомобіль «Камаз» д/н НОМЕР_4, №7 від 25.11.2016р. на автомобіль «Камаз» д/н НОМЕР_3, №8 від 25.11.2016р. на автомобіль «Камаз» д/н НОМЕР_2, в яких були зазначені наступні реквізити : вантажовідправник - ТОВ «Агрофірма Авангард», вантажоодержувач - «ФОП Король В.Л », пункт навантаження - «Кузнецовка», пункт розвантаження - «філія «Єлизаветівський елеватор» ТОВ «Сонячне носіння»» (а.с. 12-19; 46 - 53).

В свою чергу у зазначений період часу відповідач зустрічав вказаний транспорт та, отримавши від вказаних водіїв зазначені ТТН, які були видані позивачем, замінив їх на наступні ТТН, а саме: №№ 000161, 000162, 000163 від 23.11.2016р.; №№ 000164, 000165, 000166 від 24.11.2016 та №№ 000168, 000169 від 25.11.2016р., щодо врожаю проса 2016 року у загальній кількості 257 тон, в яких містились наступні реквізити: вантажовідправник - «ТОВ Король В.Л. 72318 Зап. обл. м. Мелітополь, вул. Пр-т 50річчя Перемоги 53-25», вантажоодержувач - «філія «Єлизаветівський елеватор» ТОВ «Сонячне носіння» для ФОП Король В.Л. м. Мелітополь», пункт навантаження - «м. Мелітополь», пункт розвантаження - «Зап. обл. с-ще Єлізаветівка, вул. Радянська-1».

Виписані відповідачем ТТН, були надані філії «Єлизаветівський елеватор» ТОВ «Сонячне носіння», в яких зроблені відмітки щодо перевірки проса, його зважування.

На підставі договору про складське зберігання зерна №3пр від 08.11.2016р. за складськими квитанціями на зерно від 24.11.2016р. №376, від 25.11.2016р. №377 та від 27.11.2016р. №381 вказане просо було прийнято на зберігання філією «Єлизаветівський елеватор» ТОВ «Сонячне носіння» від відповідача.

В свою чергу 23.11.2016р. між ТОВ «Сонячне носіння» та фізичною особою-підприємцем Слєпцовим Миколою Миколайовичем був укладений договір про складське зберігання зерна № 5пр.

25.11.2016р. між відповідачем та Слєпцовим М.М. був підписаний акт прийому-передачі проса врожаю 2016 року у кількості 202 тони та 28.11.2016р. був підписаний аналогічний акт прийому-передачі проса врожаю 2016 року у кількості 55 тон. При цьому факт передачі товару був підтверджений підписом директора філії «Єлизаветівський елеватор» ТОВ «Сонячне носіння» ОСОБА_4 та скріплений печаткою установи.

В подальшому вказане зерно було вивезено з території філії «Єлизаветівський елеватор» ТОВ «Сонячне носіння» за ТТН №№ 363, 364, 365 від 05Л2.2016; №№ 366, 367 від 06.12.2016; №№ 368,371 від 08.12.2016р. та № 374 від 13.12.2016р.

В своїх поясненнях від 17.04.2017р. відповідач зазначив, що в період з 23 по 25 листопада 2016 року на його ім'я ТОВ «АФ Авангард» відвантажило просо врожаю 2016 року у загальній кількості 257 тон.

При цьому він зустрічав вантажні автомобілі ТОВ «Аскет Транс Шиппінг» та від водіїв отримував ТТН, оскільки відповідно до п.4.4. Договору поставки проса №5 завезення зерна на територію елеватора проводиться за ТТН покупця, який заповнює пункт розвантаження Єлизаветівський елеватор.

Відповідач надав водіям ТТН, в яких містились нові відомості щодо вантажовідправника та місця навантаження, водії у його присутності ставили в них свої підписи щодо отримання вантажу.

Відповідач зазначив, що ОСОБА_5 з ним за отримане просо врожаю 2016 року у кількості 257 тон не розрахувався, що не дало йому можливості розрахуватись за придбання вказаного проса з ТОВ «АФ Авангард».

Проте, допитаний в якості свідка ОСОБА_5 показав, що 25.11.2016р. на філії «Єлизаветівський елеватор» ТОВ «Сонячне насіння» між ним та відповідачем було укладено акт прийому-передачі проса врожаю 2016 року у кількості 202 тони та 28.11.2016р. був укладений аналогічний акт прийому-передачі проса врожаю 2016 року у кількості 55 тон. При цьому він повністю розрахувався за вказаний товар з відповідачем і розрахунок був зроблений у готівковій формі.

На вимогу суду про надання ТТН, які так і не були своєчасно повернуті водіями ТОВ «Аскет Транс Шиппінг» до позивача після передачі товару до філії «Єлизаветівський елеватор» ТОВ «Сонячне насіння», позивач звернулись до ТОВ «Аскет Транс Шиппінг» про їх повернення, однак вони так і не були надані. У зв'язку з цим було звернення до філії «Єлизаветівський елеватор» ТОВ «Сонячне насіння», де отримано копії ТТН №№ 000169, 000168, 000167, 000165, 000164, 000163, 000162, 000161, в яких було зазначено, що вантажовідправником є ФОП Король В.Л., а вантажоодержувачем є філія «Єлизаветівський елеватор» ТОВ «Сонячне насіння» для ФОП Король В.Л. При цьому там також було зазначено, що пунктом навантаження є м. Мелітополь.

У вказаних ТТН було зазначено ті самі транспортні засоби та водії ТОВ «Аскет Транс Шиппінг», а також стояли їх підписи.

Таким чином, відповідач підмінив надані позивачем ТТН, а саме: №7 від 25.11.2016р. на автомобіль «Камаз» д/н НОМЕР_3 (водій ОСОБА_9); №8 від 25.11.2016р. на автомобіль «Камаз» д/н НОМЕР_2 (водій ОСОБА_7.); №5 від 24.11.2016р. на автомобіль «Камаз» д/н НОМЕР_1 (водій ОСОБА_8.); №6 від 24.11.2016р. на автомобіль «Камаз» д/н НОМЕР_4 (водій ОСОБА_7.); №4 від 24.11.2016р. на автомобіль «Камаз» д/н НОМЕР_3 (водій ОСОБА_6.); №2 від 23.11.2016р. на автомобіль «Камаз» д/н НОМЕР_2 (водій ОСОБА_7.); №1 від 23.11.2016р. на автомобіль «Камаз» д/н НОМЕР_6 (водій ОСОБА_8.); №3 від 23.11.2016р. на автомобіль «Камаз» д/н НОМЕР_3 (водій ОСОБА_9); на свої ТТН, які надав до філії «Єлизаветівський елеватор» ТОВ «Сонячне насіння».

Діями ФОП Король В.Л. було спричинено матеріальні збитки ТОВ «АФ Авангард» у розмірі 969 120,00 гривень.»

Крім цього, факт поставки товару відповідачу підтверджується дослідженими судом у судовому засіданні наступними документами, а саме: рахунком на оплату №51 від 02.12.2016р. на суму 1 029 120,00, видатковими накладними № 52 від 02.12.2016р. на суму 400 240,00 грн., № 53 від 05.12.2016р. на суму 412 200,00грн. та № 54 від 06.12.2016р. на суму 216 680,00 грн., копії яких наявні у матеріалах справи (а.с. 11).

Окрім цього, у матеріалах справи міститься Акт звіряння взаємних розрахунків за період: 01.01.2017р. - 21.02.2017р., у якому зазначено загальну заборгованість відповідача перед позивачем на загальну суму 969 120,00 грн. Зазначений Акт підписано та скріплено печатками обох сторін, що підтверджує, що відповідачу відомо про наявну в нього заборгованість та він проти неї не заперечив, оскільки Акт підписано та скріплено печаткою без будь-яких зауважень (а.с. 35).

Під час розгляду справи відповідачем було частково сплачено суму заборгованості у розмірі 62 500,00 грн.

Відповідач доказів виконання свого зобов'язання з оплати за поставлений позивачем товар у повному обсязі суду не надав.

Згідно з частиною 1 статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, строк оплати за поставлений товар, зазначений позивачем у спірних видаткових накладних, станом на час розгляду справи по суті, є таким, що настав.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за поставлений товар у розмірі 906 620,00 грн. Вказана сума підтверджена матеріалами справи та підлягає стягненню у повному обсязі.

Доказів сплати цієї суми боргу, заявленої позивачем до стягнення, або контррозрахунку відповідачем до суду не надано.

Окрім цього, судом встановлено, що відповідно до безкоштовного запиту з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на час прийняття рішення у ЄДРПОУ міститься запис про те, що Король Валерій Леонідович зареєстрований 07.09.2004р. в якості фізичної особи-підприємця за адресою: АДРЕСА_1. Проте, в ЄДРПОУ також містить запис від 07.05.2018р., № запису: 4000446, стан суб'єкта: припинено.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що під час розгляду справи у суді - 07.05.2018р. - відповідач у справі Король Валерій Леонідович втратив статус фізичної особи-підприємця.

Згідно із частиною першою статті 1 ГПК України (у редакції, чинній на момент звернення з позовом) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з установленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до частини другої та третьої статті 21 цього Кодексу позивачами є підприємства та організації, зазначені у статті 1 ГПК України у вказаній вище редакції, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є юридичні особи та у випадках, передбачених цим Кодексом - фізичні особи, яким пред'явлено позовну вимогу.

Відповідно до частини першої статті 12 ГПК України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року, тобто на момент звернення з позовом) господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів, що виникають із публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів. Тобто критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб'єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким ГПК України викладено в новій редакції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України (у редакції чинній після 15.12.2017р.), господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Проте, вирішуючи питання про порушення провадження у справі, суд пересвідчився, що відповідач є суб'єктом підприємницької діяльності та належним чином зареєстрований у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань,а тому судом було порушено провадження у справі за позовом, поданим на захист порушеного права.

За статтею 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Частиною восьмою статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (у редакції, чинній на час порушення провадження у справі, далі - Закон № 755- IV) визначено, що фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Відповідно до витягу з ЄДРПОУ державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності Короля В.Л. здійснено 07.05.2018р., тобто після порушення судом провадження у цій справі.

Відповідно до статті 52 Цивільного кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, статей 202-208 Господарського кодексу України, частини восьмої статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця (із внесенням до Реєстру запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов'язання (господарські зобов'язання) за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за зобов'язаною особою, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Якщо стороною господарського спору є громадянин, який мав статус суб'єкта підприємницької діяльності, але на дату прийняття судового рішення втратив цей статус, то зміна статусу, що відбулася після порушення провадження у справі, не зумовлює наслідків у вигляді зміни підвідомчості такої справи і відповідно - припинення провадження у ній, оскільки на час порушення господарським судом такого провадження її розгляд належав до юрисдикції цього суду

Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018р. у справі №916/559/17 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20.03.2019р. у справі №924/1287/16.

Таким чином, оскільки зміна статусу особи відповідача відбулася після порушення провадження у цій справі, вона не спричиняє наслідків у виді зміни підвідомчості такої справи і відповідно - закриття провадження у ній, оскільки на час порушення судом такого провадження її розгляд належав до юрисдикції господарського суду.

Згідно із ст.ст. 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, належними, допустимими, достовірними, достатніми доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 74, 76-79, 86, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Король Валерія Леонідовича (АДРЕСА_1; р/р НОМЕР_7 в ПАТ «Метабанк», МФО 313582; ІПН НОМЕР_5) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма Авангард" (70322, Запорізька область, Розівський район, с. Кузнецівка, вул. Миру, 73; ; р/р 5 в АТ «Райффайзен Банк АВАЛЬ» в м. Київ, МФО 380805) основний борг у сумі 906 620 (дев'ятсот шість тисяч шістсот двадцять) грн. 00 коп. та судовий збір у сумі 14 536 (чотирнадцять тисяч п'ятсот тридцять шість) грн. 80 коп. Видати наказ.

Суддя К.В. Проскуряков

Повне рішення складено: 07.05.2019р.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.