ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2019 року

м. Київ

Справа № 922/2016/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткаченко Н.Г. (головуючого), Білоуса В.В., Жукова С.В.

за участю секретаря судового засідання Гаращенко Т.М.

за участю: ФОП Глуходід Т.В. та її представника - адвоката Ткаченка К.В., представника ТОВ "Альфа-Хоз-11" - адвоката Крючко О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Глуходід Т.В.

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.01.2019

у справі № 922/2016/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа-Хоз -11"

до Фізичної особи-підприємця Глуходід Т.В.

про зобов'язання передати павільйон,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року ТОВ "Альфа-Хоз-11" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом про зобов'язання ФОП Глуходід Т.В. (далі - відповідач) звільнити та передати ТОВ "Альфа-Хоз-11" павільйон (код об'єкта оренди - А-025-21-0241) загальною площею 13,4 м. кв., розташований у м. Харкові на роздрібному торгівельному майданчику Торгівельного центру "Барабашово", за актом прийому-передачі.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 09.10.2018 у справі №922/2016/18 (суддя Жигалкін І.П.) в позові відмовлено повністю.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 у справі №922/2016/18 (колегія суддів: Дучал Н.М. - головуючий, суддя Склярук О.І. , суддя Хачатрян В.С.) рішення господарського суду Харківської області від 09.10.2018 у справі № 922/2016/18 скасовано. Прийнято нове рішення у справі № 922/2016/18, яким позов ТОВ "Альфа-Хоз-11", задоволено. Зобов'язано ФОП Глуходід Т.В. звільнити та передати ТОВ "Альфа-Хоз-11" павільйон (код об'єкта оренди - А-025-21-0241) загальною площею 13,4 м. кв., розташований у м. Харкові на роздрібному торгівельному майданчику Торгівельного центру "Барабашово", за актом прийому-передачі.

Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, ФОП Глуходід Т.В. звернулася до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 у справі № 922/2016/18 та залишити в силі рішення господарського суду Харківської області від 09.10.2018 у справі № 922/2016/18.

Підставами для скасування оскаржуваної постанови, заявник касаційної скарги зазначає порушення та неправильне застосування судом апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, відповідач не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що позивач набув прав нового кредитора за договором оренди № 21672/н від 28.04.2012 на підставі договору оренди майна від 20..10.2017, укладеного між ТОВ "Харківська роздрібна компанія" і ТОВ "Альфа-Хоз-11", та на підставі договору про заміну сторони від 23.10.2017, укладеного між ТОВ "Орбіта Барабашово-4" і ТОВ "Альфа-Хоз-11".

При цьому, ФОП Глуходід Т.В. наголошує, що докази, які б свідчили про заміну ТОВ "Проперті Менеджмент Україна" у договорі оренди № 21672/н від 28.04.2012 на ТОВ "Харківська роздрібна компанія", ТОВ "Орбіта Барабашово-4" та ТОВ "Альфа-Хоз-11" суду не подано.

ФОП Глуходід Т.В. у касаційній скарзі також зазначає, що, порушуючи вимоги норм ЦК України щодо заміни кредитора, апеляційний суд дійшов до необґрунтованого висновку, який не відповідає дійсності, про те, що між позивачем та відповідачем існували договірні відносини з приводу оренди спірного майна.

Відповідач вважає, що оскільки він не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, не було надано відповідачеві доказів переходу до позивача прав у зобов'язанні, відповідно, між сторонами не виникло договірних відносин, то і обов'язку передання майна відповідачем позивачу не виникло.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 04.03.2019 для розгляду справи №922/2016/18 за касаційною скаргою ФОП Глуходід Т.В. визначено склад колегії суддів: Ткаченко Н.Г. - головуючий (доповідач), судді: Жуков С.В., Білоус В.В.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.03.2019 у справі № 922/2016/18 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ФОП Глуходід Т.В. на постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 у справі №922/2016/18; розгляд справи за касаційною скаргою призначено на 17.04.2019 на 10 год. 15 хв.

ТОВ "Альфа-Хоз-11" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з відзивом на касаційну скаргу, в якому просить постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 у справі №922/2016/18 залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що суд апеляційної інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм оцінку, правильно встановив обставини, відтак, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Заслухавши доповідь судді Ткаченко Н.Г., пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги та доводи відзиву на касаційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справ, предметом даного судового розгляду є вимоги ТОВ "Альфа-Хоз-11" про зобов'язання ФОП Глуходід Т.В. звільнити та передати за актом прийому-передачі ТОВ "Альфа-Хоз-11" павільйон (код об'єкта оренди - А-025-21-0241) загальною площею 13,4 м. кв., розташований у м. Харкові на роздрібному торгівельному майданчику Торгівельного центру "Барабашово".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ФОП Глуходід Т.В. не було повернуто ТОВ "Альфа-Хоз-11" орендований за договором оренди № 21572/н від 28.04.2012 павільйон у строк 30.06.2018, що є порушенням ФОП Глуходід Т.В. вимог ч. 1 ст. 785 ЦК України та умов п. 1. 5 договору оренди.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність заявлених вимог, оскільки сторонами не надано, а у матеріалах справи відсутні докази підтвердження державної реєстрації права власності на спірний павільйон (код об'єкта майна А-025-21-0241) та правовстановлюючих документів на зазначений об'єкт оренди.

Апеляційний господарський суд не погодився з рішенням суду першої інстанції та дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що за умовами п.1.5. договору оренди №21572/н від 28.04.2012, який за своєю суттю є договором суборенди (піднайму), у разі припинення договору або дострокового розірвання цього договору об'єкт оренди підлягає поверненню орендодавцю в технічно-справному стані з урахуванням нормального зносу у день припинення або дострокового розірвання цього договору за актом приймання-передання. Дія договору припиняється у випадку, зокрема, закінчення строку дії договору (п. 8.1. договору № 21572/н).

За висновком суду, наявні у справі докази свідчать, що суборендні правовідносини між сторонами з приводу об'єкта оренди, павільйону код об'єкта А-025-21-0241, припинилися 30.06.2018 через закінчення строку дії договору №21572/н, адже підстав для висновку про його продовження сторонами після означеної дати матеріали справи не містять, тоді як наявність висловлених Позивачем заперечень проти його продовження унеможливлює і застосування положень ст. 764 ЦК України. Припинення суборендних правовідносин за спливом строку відповідного договору ЦК України унеможливлює подальше правомірне здійснення відповідачем прав користування об'єктом оренди, а в силу ч.1 ст.785 ЦК України зумовлює виникнення обов'язку з повернення майна, об'єкту оренди.

Однак, колегія суддів Касаційного господарського суду не погоджується із вказаними висновками судів попередніх інстанцій, оскільки вони є передчасними, зробленими без належної оцінки обставин справи та з порушенням вимог чинного законодавства.

Так, як вбачається з матеріалів справи, звертаючись з позовом до ФОП Глуходід Т.В. про зобов'язання передати павільйон, орендований за договором оренди №21572/н від 28.04.2012, позивачем - ТОВ "Альфа-Хоз-11" суду першої інстанції було надано копію договору оренди № 21672/н від 28.04.2012, укладеного між ФОП Глуходід Т.В. і ТОВ "Проперті Менеджмент Україна", копію договору оренди майна від 20.10.2017, укладеного між ТОВ "Харківська роздрібна компанія" і ТОВ "Альфа-Хоз-11" та копію договору про заміну сторони від 23.10.2017, укладеного між ТОВ "Орбіта Барабашово-4" і ТОВ "Альфа-Хоз-11".

Крім того, позивачем до суду надано додаткову угоду від 31.05.2018 до договору оренди від 28.04.2012 № 21572, укладену між ТОВ "Альфа-Хоз-11" та ФО-П Глуходід Т.В., копії листів ТОВ "Альфа-Хоз-11" від 27.06.2018 № 432/210 з поштовими доказами їх направлення на адресу відповідача та заяву Глуходід Т.В. від 12.07.2018.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При цьому, подані учасниками процесу докази підлягають оцінці судом на предмет належності і допустимості.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 76 ГПК України).

Допустимість доказів відповідно до ст. 77 ГПК України означає, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами процесуального законодавства судове рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом, які підлягають оцінці у їх сукупності, адже жодний доказ не має для господарського суду заздалегідь встановленої сили.

Так, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, місцевий господарський суд встановив, що позивачем до матеріалів справи не надано правовстановлюючих документів щодо майна, яке входить до предмета спору та відносно якого треба вчинити відповідні дії.

Разом з тим, як вбачається зі змісту судового рішення, судом першої інстанції не надано оцінки наявним у справі доказам, які були подані позивачем при зверненні до суду.

Господарський суд, відповідно до ст. 86 ГПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Наведена норма зобов'язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази в їх сукупності, з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору.

Згідно норм ч. ч. 2, 3 ст. 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Однак, при розгляді даної справи суд першої інстанції не надав належної правової оцінки всім обставинам справи, чим порушив приписи наведених вище норм та, зокрема, ст. 86 ГПК України щодо всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів.

У даному випадку, як вбачається зі змісту прийнятого рішення, дійшовши висновку про недоведеність заявлених вимог з підстав відсутності у матеріалах справи доказів підтвердження державної реєстрації права власності на спірний павільйон (код об'єкта майна А-025-21-0241) та правовстановлюючих документів на зазначений об'єкт оренди, суд першої інстанції не надав належної оцінки доданим до позовної заяви доказам та не дослідив правовідносини ТОВ "Альфа-Хоз -11" і ФОП Глуходід Т.В. щодо об'єкту оренди за договором № 21672/н від 28.04.2012.

Вдавшись до дослідження права власності на спірне майно та його державної реєстрації, суд першої інстанції не звернув увагу на посилання ТОВ "Альфа-Хоз -11" про те, що спірний павільйон належить йому не на праві власності, а на праві оренди на підставі договору оренди майна від 27.10.2017, укладеного з ТОВ "Харківська роздрібна компанія", а ФОП Глуходід Т.В. користувалася вказаним об'єктом на праві суборенди згідно договору оренди № 2152/н від 28.04.2012.

При цьому місцевий господарський суд не вжив заходів щодо встановлення змісту правовідносин, які склалися між позивачем та відповідачем щодо павільйону (код об'єкта майна А-025-21-0241) та наявності у позивача прав на спірний об'єкт оренди.

Отже, висновок суду першої інстанції про відсутність у ТОВ "Альфа-Хоз -11" прав на спірний об'єкт оренди, а відтак і про відсутність порушення його прав, є передчасним.

При цьому, колегія суддів Касаційного господарського суду зазначає, що при розгляді справи господарським судам слід виходити з того, що рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження та оцінки судом.

Як встановлено апеляційним судом, додатковими письмовими поясненнями у даній справі (вх.№587 від 21.01.2019) ТОВ "Альфа-Хоз-11" повідомило, що власником блока з 13-ти павільйонів на металевому каркасі, в т.ч. і павільйону, що використовувався відповідачем, є ПрАТ "Концерн АВЕК та Ко". Блок павільйонів не є капітальною спорудою, не є нерухомим майном, а отже право власності на нього не підлягає державній реєстрації. Павільйони споруджені на земельній ділянці площею 3,0338 га, яка належить ПрАТ "Концерн АВЕК та Ко" на праві постійного користування згідно Акту на право постійного користування землею, виданого відповідно до рішення виконкому Харківської міської ради народних депутатів від 13.10.1999 № 1311.

Судом апеляційної інстанції встановлено, а матеріалами справи підтверджується, що до вказаних пояснень з метою додаткового обґрунтування позовних вимог позивачем надані копії документів стосовно права на земельну ділянку, права власності, майнових прав на павільйон (код об'єкта оренди № А-025-21-0241), копії договорів оренди (з додатками), додаткових угод до договорів, в т.ч. до договору оренди № 21572/н від 28.04.2012, актів приймання-передачі, договорів про розірвання, договорів про заміну сторони.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Встановивши, що додані позивачем до пояснень документи не були предметом розгляду судом першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що вказані документи не оцінюються судовою колегією апеляційної інстанції при апеляційному провадженні у справі.

Водночас, при розгляді справи, суд апеляційної інстанції визнав достатніми і прийняв як належні докази, що наявні в матеріалах справи та були додані ТОВ "Альфа-Хоз-11" до позовної заяви при зверненні до суду першої інстанції.

Не вдаючись до оцінки наявних у справі доказів, колегія суддів зазначає, що висновки суду апеляційної інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог, яких суд дійшов за результатами дослідження лише копій договору оренди № 21672/н від 28.04.2012, договору оренди майна від 20.10.2017, договору про заміну сторони від 23.10.2017, додаткової угоди від 31.05.2018 до договору оренди від 28.04.2012 № 21572та листування сторін з приводу оренди спірного павільйону, не можна визнати достатньо обґрунтованими.

Так, у справі, що розглядається, апеляційним судом встановлено наступне.

28.04.2012 між ТОВ "Проперті Менеджмент Україна" (далі - орендодавець) та ФОП Глуходід Т.В. (далі - орендар) було укладено договір оренди №21572/н (далі - Договір), відповідно до п.1.1. якого, орендодавець зобов'язався надати орендарю майно (далі - об'єкт оренди) за плату в тимчасове користування на роздрібному торгівельному майданчику Торгівельного центру "Барабашово"(далі -ТЦБ), а саме: павільйон (площ.торг. - 7,22 м2; площ. зберіг. - 6,18 м2), а орендар зобов'язався прийняти об'єкт оренди, своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату та послуги з утримання об'єкта оренди в належному стані у відповідності з умовами цього договору.

Передача об'єкта оренди не тягне за собою виникнення у орендаря права власності на нього. Орендар протягом строку оренди володіє та користується об'єктом оренди. Орендодавець не є власником об'єкта оренди, а володіє та користується ним на підставі договору оренди, укладеного з власником об'єкта оренди (п.1.4. Договору).

За умовами п.1.5. Договору, у разі припинення договору або дострокового розірвання цього договору об'єкт оренди підлягає поверненню орендодавцю в технічно-справному стані з урахуванням нормального зносу у день припинення або дострокового розірвання цього договору за актом приймання-передання.

Разом з тим, на підставі договору оренди майна б/н від 20.10.2017, укладеного між ТОВ "Харківська роздрібна компанія" (далі - сторона 1, орендодавець) та ТОВ "Альфа-Хоз-11" (далі - сторона 2, орендар), ТОВ "Альфа-Хоз-11" прийнято за плату на визначений строк у користування об'єкти Торгівельного центру "Барабашово", наведені у Додатку №1 до цього договору (далі - Майно), для здійснення господарської діяльності на умовах визначених цим договором. Місцезнаходження майна - м.Харків, в районі станції метро "Академіка Барабашова".

Зі змісту додатку №1, який в силу приписів п.1.2. договору є невід'ємною частиною цього договору, вбачається, що до переліку майна включено, зокрема, об'єкт оренди з кодом А-025-21-0241, найменування об'єкту оренди - павільйон, одиниця виміру - шт., кількість - 1.

Право власності за цим договором на Майно до сторони-2 не переходить (п.1.3. договору). Цей договір набирає чинності з дати його підписання (п.1.5. договору)

Пунктом п.5.2 зазначеного договору обумовлено право сторони-2 на передання у користування третім особам, в тому числі на правах оренди, Майно без отримання окремої згоди сторони-1.

Водночас, як встановлено судом апеляційної інстанції, за договором про заміну сторони від 23.10.2017, укладеним між ТОВ "Орбіта Барабашово-4" (далі - початковий орендодавець) та ТОВ "Альфа-Хоз-11" (далі - новий орендодавець), початковий орендодавець передав новому орендодавцю, а новий орендодавець прийняв усі права та обов'язки, які належать початковому орендодавцю за договорами оренди, відповідно до додатку №1 до цього договору.

Додатком №1 до договору про заміну сторони від 23.10.2017 є Реєстр діючих договорів оренди, укладених ТОВ "Орбіта Барабашово-4" в якості орендодавця. До реєстру, окрім інших, включено договір №21572/н, дата укладення - 28.04.2012, дата початку - 01.05.2012, дата закінчення - 30.11.2017, орендар - Глуходід Т.В., новий орендодавець - ТОВ "Альфа-Хоз-11".

Відповідно до п.3 договору, у зв'язку із заміною сторони, умови договорів оренди, які вказані в додатку №1 до цього договору залишаються без змін (п.3 договору).

Початковий орендодавець, за умовами п.4 договору, у зв'язку з укладенням цього договору зобов'язувався повідомити орендарів за договорами оренди, які вказані в додатку №1 до цього договору про заміну сторони. Цей договір набуває чинності з моменту його підписання(п.6 договору).

31.05.2018 між ТОВ "Альфа-Хоз-11" та ФОП Глуходід Т.В. підписано додаткову угоду до договору оренди № 21572/н від 28.04.2012, згідно з якою сторони дійшли згоди викласти п.1.7 договору оренди в наступній редакції: "п.1.7. Строк дії договору оренди з 01 червня по 30 червня 2018 року включно".

Відповідно до п.2 додаткової угоди ця додаткова угода набуває чинності з 1 червня 2018 року та є невід'ємною частиною договору.

Листом № 444/210 від 13.07.2018, адресованим ФОП Глуходід Т.В., Позивач, пославшись на закінчення строку дії договору оренди № 21572/н від 28.04.2012, та непродовження договору на новий термін, про що було поінформовано відповідача листом № 43/210 від 27.06.2018, зазначив, що станом на 10.07.2018 об'єкт оренди Орендодавцю не повернуто, що є невиконанням з боку відповідача умов договору, вимагав повернути об'єкт оренди позивачу за актом приймання-передачі, а також сплатити неустойку за порушення умов договору відповідно до п.6.5 договору.

Проте, з установлених судом апеляційної інстанції обставин не вбачається, що при ухваленні оскаржуваної постанови про задоволення позову апеляційним судом було належним чином досліджено набуття ТОВ "Альфа-Хоз-11" права на спірний об'єкт оренди.

Обставин, які б підтвердили заміну орендодавця (суборендодавця) - ТОВ "Проперті Менеджмент Україна" у договорі оренди № 21672/н від 28.04.2012 на ТОВ "Альфа-Хоз-11" та, відповідно, наявність у останнього законних підстав для зобов'язання ФОП Глуходід Т.В. передати йому спірний павільйон, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, зі змісту прийнятих у справі судових рішень вбачається, що здійснюючи розгляд справи, суди першої та апеляційної інстанцій вимог наведених вище процесуальних норм не дотримались, не вжили заходів щодо встановлення всіх обставин справи в їх сукупності та з'ясування правовідносин, які склалися між позивачем та відповідачем щодо павільйону та наявності у позивача прав на спірний об'єкт оренди та законних підстав для звернення з позовом про його передачу.

Водночас, на думку колегії суддів, належне дослідження, надання оцінки та встановлення дійсного змісту правовідносин ТОВ "Альфа-Хоз-11" та ФОП Глуходід Т.В. щодо об'єкту оренди за договором № 21672/н від 28.04.2012 є обов'язковим при розгляді спору про зобов'язання передати павільйон.

Статтею 236 ГПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи викладене, ухвалені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій вказаним вимогам не відповідають.

Крім того, колегія суддів зазначає, що право на справедливий суд, передбачене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає право особи на обґрунтоване рішення.

У справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" від 27.09.2001 ЄСПЛ зазначив, що лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя.

Аналогічно, у даній справі, ненадання судом належної оцінки всім обставинам справи, колегія суддів вважає таким процесуальним порушенням, яке виключає справедливість постановленого судового рішення в розумінні статті 6 Конвенції.

У зв'язку з зазначеним, колегія суддів дійшла висновку, що недоліки у вирішенні спору, яких припустилися місцевий та апеляційний господарські суди, свідчать про передчасність здійснених висновків щодо вимог ТОВ Альфа-Хоз -11" до ФОП Глуходід Т.В. про зобов'язання передати павільйон.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, касаційна інстанція не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові господарського суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати нові докази або додатково перевіряти докази, а лише на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (ст. 300 ГПК України).

Встановивши зазначені порушення, з огляду на межі розгляду справи судом касаційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що постанова Східного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 та рішення Господарського суду Харківської області від 09.10.2018 у справі № 922/2016/18 підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий судовий розгляд до Господарського суду Харківської області.

При новому розгляді справи суду першої інстанції слід врахувати вище викладене, повно та всебічно перевірити фактичні обставини справи, доводи та заперечення сторін, дати їм належну оцінку та в залежності від встановленого та вимог закону прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Згідно ч. 1 ст. 316 ГПК України, вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов'язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

Оскільки Касаційний господарський суд дійшов висновку, що оскаржувані судові рішення у справі № 922/2016/18 підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції, то розподіл судових витрат, відповідно до ст.129 ГПК України судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 314, 315, 317 ГПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Фізичної особи-підприємця Глуходід Т.В. задовольнити частково.

Постанову Східного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 у справі № 922/2016/18 та рішення Господарського суду Харківської області від 09.10.2018 у справі № 922/2016/18 скасувати.

Справу №922/2016/18 направити на новий розгляд до Господарського суду Харківської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий, суддя - Ткаченко Н.Г.

Судді - Білоус В.В.

Жуков С.В.