УХВАЛА

26 квітня 2019 року м. Харків Справа №28/182/2011

Господарський суд Луганської області у складі судді Лісовицького Є.А.,

розглянувши заяву №96 від 25.04.2019 Товариства з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» про забезпечення скарги у справі 28/182/2011

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс», м. Маріуполь

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання», м. Сєвєродонецьк Луганської області

про стягнення 3 755 392 грн. 92 коп.

орган виконання судових рішень відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управляння юстиції у Луганській області

в с т а н о в и в:

Господарським судом Луганської області розглядалась справа №28/182/2011 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» до Товариства з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» про стягнення 3 755 392 грн. 92 коп.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 05.02.2011 у справі №28/182/2011 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» до Товариства з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» про стягнення 3 755 392 грн. 92 коп. задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Проектно-будівельне підприємство «Азовінтекс» заборгованість у сумі 3 755 392 грн. 92 коп., державне мито у сумі 25 500 грн. 00 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у сумі 236 грн. 00 коп., судовий збір у сумі 1 411 грн. 50 коп.

На виконання рішення Господарського суду Луганської області від 05.12.2011 у справі № 28/182/2011 виданий наказ №28/182/2011 від 19.12.2011.

26.04.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» надійшла скарга №97 від 25.04.2019 на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управляння юстиції у Луганській області, в якій заявник просить суд:

1. Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» строк для подання скарги на постанови головного державного виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 про арешт майна боржника від 04.04.2019 та про розшук майна боржника від 05.04.2019 р. у межах виконавчого провадження №40678460.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 про арешт майна боржника від 04.04.2019 у межах виконавчого провадження №40678460.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 про розшук майна боржника від 05.04.2019 у межах виконавчого провадження №40678460.

Ухвалою Господарського суду Луганської області від 26.04.2019 у справі №28/182/2011 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» процесуальний строк на подання скарги на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управляння юстиції у Луганській області ОСОБА_1. Скаргу прийнято та призначено до розгляду на 06.05.2019 о 10 год. 30 хв.

Одночасно зі скаргою Товариством з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» подано заяву №96 від 25.04.2019 про забезпечення скарги на рішення державного виконавця, в якій заявник просить суд:

- заборонити Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області, його посадовим особам проводити будь-які виконавчі дії (заходи примусового виконання рішень) в межах виконавчого провадження №40678460 до набрання законної сили рішенням за результатами розгляду скарги на рішення державного виконавця (вих. № 97 від 25 квітня 2019 року).

Вказана заява обґрунтована тим, що 04.04.2019 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області ОСОБА_1 (далі - Державний виконавець) винесено постанову про арешт майна боржника у межах виконавчого провадження №40678460.

У подальшому постановою від 05.04.2019 про розшук майна у межах виконавчого провадження №40678460 Державним виконавцем оголошено в розшук наступне майно ТОВ «СЗХНО»:

- Автомобіль МАЗ 5433, д. н. 13290 АР, 1992 р. в.;

- МАЗ 975800, 2007 року, зелений, д. н. ВВ 7570 XX;

- Автомобіль МАЗ 544008 060, д. н. ВВ 4066 ВА, 1997 р. в.;

- Автомобіль ГA3 330232-414, д. н. ВВ 9356 ВН, 2008 р. в.;

- Автомобіль ГA3 3306, д. н. ВВ 6620 ВО, 1994 р. в.;

- Автомобіль CHEVROLET AVEO, д. н. ВВ 9412 ВО, 2008 р. в. (далі - оскаржувані постанови).

Згідно з оскаржуваною постановою Державний виконавець наклала арешт на все належне ТОВ «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» рухоме та нерухоме майно у межах суми звернення 3782540,42 грн. Водночас, державним виконавцем не враховано, що станом на дату винесення оскаржуваних постанов заборгованість ТОВ «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» перед ТОВ ПБТ «Азовінтекс» становить 2142622,35 грн. Отже сума, в межах якої накладено арешт та оголошено розшук на майно ТОВ «СЗХНО» значно перевищує наявну станом на 04.04.2019 заборгованість - на 1639918,07 грн.

Згідно із положеннями ч. 1-3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Заявник вважає, що в разі проведення державним виконавцем опису майна на підставі оскаржуваних постанов існує реальна небезпека незаконної реалізації значної частини майна TOB «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» понад розмір існуючої заборгованості протягом 15-20 днів з моменту проведення такого опису.

Реальність проведення такого опису майна підтверджується тим, що 19.04.2019 на адресу ТОВ «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» надійшло повідомлення (вих. №1774 від 12.04.2019) Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області про проведення 19.04.2019 виконавчих дій стосовно ТОВ «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання». Крім того, 23.04.2019 відповідачу було вручено Вимогу у відповідності до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» (вих. №1949 від 23.04.2019) щодо проведення на його території виконавчих дій 26.04.2019.

Отже, заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення скарги на оскаржувану постанову фактично унеможливить ефективне поновлення порушених державним виконавцем прав ТОВ «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» на належне йому майно.

З огляду на викладене, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання», посилаючись на ст. ст. 136, 137 ГПК України, звернулось до господарського суду з заявою про забезпечення скарги на рішення державного виконавця.

Розглянувши заяву про забезпечення скарги, суд дійшов висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до статті 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобовязання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять обєкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Порядок подання заяви про забезпечення позову визначений статтею 138 ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 138 ГПК України, заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з предявленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

З аналізу наведених норм вбачається, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. При цьому заява може бути подана до подання позовної заяви, одночасно з предявленням позову або після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

В даному випадку, Товариство з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» звернулось до господарського суду з заявою про забезпечення скарги, а не з заявою про забезпечення позову. При цьому, заявник звернувся до суду вже на стадії виконання рішення.

Господарським процесуальним кодексом України, зокрема розділом VI «Судовий контроль за виконання судових рішень», передбачено право для сторін виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права (ст. 339 ГПК України). Також визначено порядок подання скарги та строки для звернення із скаргою (ст. ст. 340, 341 ГПК України).

Як вже було зазначено, заявник скористався своїм правом на звернення зі скаргою на дії державного виконавця у даній справі в порядку ст. 339 ГПК України.

При цьому, за своєю формою розгляд господарським судом скарг на дії державного виконавця в порядку статей 339-343 Господарського процесуального кодексу України, не є позовним провадженням, а тому чинними нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено вжиття господарським судом будь-якого застосування заходів забезпечення скарги, аналогічно із нормами ст. ст. 136-140 ГПК України.

Оскільки, господарським процесуальним законодавством передбачено вжиття судом заходів виключно для забезпечення позову та не передбачено вжиття заходів для забезпечення скарги на дії державного чи приватного виконавця, тому у суду відсутні підстави для вжиття заходів до забезпечення скарги шляхом зупинення провадження виконавчих дій у виконавчому провадженні №40678460.

Крім того, слід зазначити, що в заяві про забезпечення скарги заявник просить суд заборонити органу державної виконавчої служби проводити будь-які виконавчі дії (заходи примусового виконання рішень) в межах виконавчого провадження, відкритому на виконання рішення суду за результатом розгляду судом позовних вимог та вирішення спору у справі.

Відповідно до ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Разом з тим, Законом України «Про виконавче провадження», зокрема статтею 34, врегульовано питання зупинення вчинення виконавчих дій, і це питання відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

Таким чином, розглядаючи скаргу на дії державного виконавця у порядку ст. ст. 339-345 ГПК України, суд не наділений повноваженнями вирішувати питання щодо вжиття заходів забезпечення скарги шляхом зупинення вчинення виконавчих дій, адже за приписами вищевказаних норм матеріального та процесуального права вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій відноситься виключно до компетенції державного виконавця.

З урахуванням викладеного, в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» про забезпечення скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 136 - 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Сєвєродонецький завод хімічного нестандартизованого обладнання» №96 від 25.04.2019 про забезпечення скарги у справі 28/182/2011 відмовити.

Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 02.05.2019 та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у встановлені ст. 256 ГПК України строки.

Суддя Є.А. Лісовицький