номер провадження справи 18/38/16-22/80/17-4/138/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2019 Справа № 908/1393/16 м. Запоріжжя Запорізької області

за позовом Приватного підприємства «Бэль», (юридична адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, буд. 46; адреса для листування: 04210, АДРЕСА_1)

до відповідача 1 Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», (юридична адреса: 69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-А; адреса для листування: 01135, м. Київ, вул. Золотоустівська, буд. 23а, поверх 3)

до відповідача 2 Товариства з обмеженою відповідальністю «Страховая компания «ТИТ», (125167, Російська Федерація, м. Москва, Ленінградський проспект, буд. 47, корп. 2; адреса для листування: 01135, м. Київ, вул. Золотоустівська, буд. 23а, поверх 3)

про стягнення 7964677,51 грн.

Суддя Зінченко Н.Г.

при секретарі судового засідання Петриченко А.Є.

За участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, довіреність № 02/19 від 03.01.2019;

від позивача ОСОБА_2, на підставі ордеру на надання правової допомоги серія КВ № 744562 від 02.01.2018;

від відповідача 1 ОСОБА_3, довіреність № 531/15 від 28.12.2018;

від відповідача 2 ОСОБА_3, довіреність № 30 від 08.06.2018;

Господарським судом Запорізької області розглядається справа № 908/1393/16 за позовом Приватного підприємства «Бэль», м. Маріуполь Донецької області до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», м. Запоріжжя і до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страховая компания «ТИТ», Російська Федерація, м. Москва про стягнення суми грошового (страхового) відшкодування в загальному розмірі 7964677,51 грн., з яких: 4100320,00 грн. основна сума страхового відшкодування (за мінусом франшизи), інфляційні втрати в сумі 1500717,12 грн., 3 % річних у сумі 390260,99 грн., пеня в сумі 861887,26 грн., додаткові збитки, повязані з повітряним судном у сумі 546442,14 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу в сумі 515000,00 грн. і витрати, повязані з проведенням судової експертизи, в сумі 50050,00 грн.

Відповідно до ОСОБА_2 з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2018 у звязку із перебування у відпустці судді-доповідача у справі ОСОБА_4 справу № 908/1393/16 передано на розгляд судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 14.12.2018 суддею Зінченко Н.Г. справу № 908/1393/16 прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження, справі присвоєно номер провадження справи 18/38/16-22/80/17-4/138/18, провадження у справі № 908/1393/16 поновлено, підготовче судове засідання призначено на 15.01.2019.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 15.01.2019 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 908/1396/16 до 14.03.2019, підготовче судове засідання відкладалося до 13.02.2019 і до 14.03.2019, про що винесено відповідну ухвалу суду.

В судовому засіданні 14.03.2019 судом закрито підготовче провадження у справі № 908/1393/16 та призначено справу № 908/1393/16 до судового розгляду по суті на 14.03.2019 о 12 год. 05 хв.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 14.03.2019 в судовому засіданні оголошувалася перерва до 03.04.2019, в судове засіданні 03.04.2019 викликався Голова комісії, утвореної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз для проведення комісійної судової інженерно-технічної експертизи по справі № 908/1393/16, ОСОБА_5 для розяснення Висновку експертів № 6900/18-52Є/6901/18-56/6902/18-56 від 23.11.2018 та відповіді на питання, зазначені в ухвалі суду.

В судовому засіданні 03.04.2019 судом заслухані пояснення Голови комісії, утвореної Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз для проведення комісійної судової інженерно-технічної експертизи по справі № 908/1393/16, ОСОБА_5 та експерта-члена комісії ОСОБА_6 щодо розяснення Висновку експертів № 6900/18-52Є/6901/18-56/6902/18-56 від 23.11.2018, експерти відповіли на поставлені в ухвалі суду питання.

В судовому засіданні оголошувалися перерви до 10.04.2019 і до 15.04.2019, про що зазначено у відповідних в протоколах (формулярах) судового засідання.

В судовому засіданні 15.04.2019 справу розглянуто, на підставі ст. 240 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та долучених судом до матеріалів справи.

Заявлені позивачем вимоги викладені в позовній заяві, яка подавалася при первісному зверненні до суду, в інших наявних в матеріалах справи письмових поясненнях по суті спору та обґрунтовані посиланням ст., ст. 11, 509, 525, 526, 549, 611, 625, 629, 979 ЦК України, ст., ст. 193, 216, 222, 225, 230, 231 ГК України та ст., ст. 1, 8, 16, 25 Закону України «Про страхування». Позовні вимоги ґрунтуються на наступному: 17.07.2012 позивачем та відповідачем 1 укладено договір обовязкового страхування повітряних суден СТД № 2986937 (зі змінами і доповненнями до нього, внесеними відповідними додатковими угодами), за умовами якого обєктом страхування є майнові інтереси позивача як власника літака Diamond 40NG, державний реєстраційний номер UR-TEL, повязані з володінням, користуванням та розпорядженням повітряним судном. Строк дії даного договору сторонами визначено до 31.12.2015 (додаткова угода від 26.12.2014). За умовами п. 3.2 договору страхування загальна страхова сума визначена у розмірі 4184000,00 грн., розмір франшизи складає 2,00 %, страховий тариф 3,03 %. Згідно з п. 3.7 договору страхування страховими випадками є, зокрема, повна загибель повітряного судна (далі за текстом ПС) та пошкодження окремих частин ПС, систем, елементів його конструкції під час руління, в повітрі та на землі. 02.08.2015 на злітно-посадковому майданчику (далі за текстом ЗПМ) АТСК «Євростар» (с. Гоголів, Броварського району, Київської області) відбулось серйозне пошкодження повітряного судна Diamond 40NG UR-TEL, його окремих частин та елементів конструкції. На думку позивача, ця авіаційна подія за умовами п. 3.7.2 договору страхування є страховим випадком. Керуючись п., п. 4.3.2 і 6.1 в цей же день позивач засобами телефонного звязку та електронної пошти повідомив відповідача 1 про настання страхового випадку. В подальшому на неодноразові звернення відповідача 1 позивач повторно листом за вих. № 25-11/ст/15 від 27.11.2015 надіслав йому заяву про здійснення страхового відшкодування разом із пакетом запитуваних документів. Відповідачем 1 вказані заява про виплату страхового відшкодування та документи отриманні 01.12.2015. Згідно з п., п. 2.8, 4.4.5 договору страхування, відповідно до застереження AVN 41А до цього договору, перестраховиком визначено ТОВ «Страховая компания «ТИТ» (відповідач 2 у справі), з яким відповідачем 1 укладено договір перестрахування № VRE НОМЕР_1 від 23.07.2012. Листом № 944/06 від 03.08.2015 відповідач 1 повідомив перестраховика про настання авіаційної події. На підставі повідомлення про настання авіаційної події згідно з ексклюзивним правом, передбаченим застереженням AVN 41А до договору страхування, перестраховик звернувся з листом № 258 від 07.08.2015 до ТОВ «НТЦ «Независимые экспертизы и иски в авиции» (Російська Федерація) з проханням провести сюрвейєрський огляд пошкодженого ПС, проаналізувати обставини та причини авіаційної події, зібрати всі необхідні для врегулювання збитків документи та надати рекомендації щодо врегулювання таких збитків. Листом № 2165 від 07.08.2015 перестраховик повідомив відповідача 1 про залучення представника ТОВ «НТЦ «Независимые экспертизы и иски в авиции» ОСОБА_7 для зібрання необхідної інформації і документів для врегулювання даної авіаційної події. За результатами огляду ТОВ «НТЦ «Независимые экспертизы и иски в авиции» складено «Промежуточный отчет о страховой экспертизе по случаю повреждения ВС Diamond 40NG б/н UR-TEL при посадке на взлетно-посадочной площадке аэроклуба Евростар (н.п. Гоголев, Киевская область, Украина) 02.08.2015» від 23.12.2015. Крім того, Національним бюро з розслідування авіаційних подій та інцидентів з цивільними повітряними суднами (НБРЦА) також проведено розслідування авіаційної події, за результатами якого складено «Остаточний звіт авіаційної події № 4.10 60, 03.08.2015. Зіткнення ПС із поверхнею землі під час виконання зльоту після невдалої посадки на ЗПМ АТСК «Євростар» від 22.01.2016. Листом за вих. № 0298 від 11.02.2016 «Щодо відмови у виплаті страхового відшкодування справа № 450/И» відповідач 1 відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування із посиланням на висновки «Промежуточного отчета о страховой экспертизе» від 23.12.2015 ТОВ «НТЦ «Независимые экспертизы и иски в авиции» та «Остаточний звіт авіаційної події № 4.10 60, 03.08.2015» НБРЦА (як наголошує позивач, відповідач 1 керувався саме Проектом остаточного звіту НБРЦА, який має відмінності від Остаточного звіту), а також підпункти 3.10.1, 3.10.5 пункту 3.10 та пункт 6.8 договору страхування. При цьому, зі змісту листа вих. № 0298 від 11.02.2016 слідує, що порушеннями пп. 3.10.1, 3.10.5 п. 3.10 договору страхування відповідач 1 вважає: ПС експлуатувалося із перевищенням максимально встановленого в Посібнику із технічного обслуговування ПС терміну гідравлічної рідини на 5 місяців, посадкова маса ПС складала 1230 кг, що на 14 кг перевищує максимально допустиму посадкову масу згідно Посібнику з льотної експлуатації ПС, експлуатація ПС вказаного типу на ЗПС АТСК «Євростар» не відповідає вимогам Посібника з льотної експлуатації ПС по необхідній для безпечної експлуатації довжині ЗПС, що і стало основною причиною авіаційної події. У звязку із цим, на підставі п. 6.8 договору страхування відповідач 1 зазначив, що не має правових підстав вважати заявлену авіаційну подію страховим випадком та відмовляє у виплаті страхового відшкодування. Позивач з такою відмовою не згоден, вважає, що ним виконано всі умови договору страхування, що стосуються безпосередньо його обовязків в разі настання авіаційної події, а наведені відповідачем 1 в листі-відмові підстави повністю спростовуються «Остаточним звітом авіаційної події № 4.10 60, 03.08.2015» НБРЦА, висновком судової інженерно-технічної експертизи у даній справі № 6900/18-52Є/6901/18-56/6902/18-56 від 23.11.2018 та іншими матеріалами справи. Отже, відмова у виплаті страхового відшкодування прийнята відповідачем 1 всупереч положенням ст. 26 Закону України «Про страхування». Враховуючи викладене, позивач вважає наявними підстави для стягнення з відповідачів 1 і 2 4100320,00 грн. страхового відшкодування (за мінусом франшизи). Враховуючи умови п. 6.4 договору страхування позивач вважає, що останнім днем строку для складання страхового акта та виплати страхового відшкодування є 06.12.2015, виходячи з того, що заяву про здійснення страхового відшкодування разом із пакетом запитуваних документів з супровідним листом за вих. № 25-11/ст/15 від 27.11.2015 відповідач 1 отримав від позивача 01.12.2015. Таким чином, у звязку із неналежним виконанням відповідачем 1 зобовязань за договором страхування, позивачем заявлена вимога про стягнення на підставі п. 6.7 договору страхування пені в розмірі 861887,26 грн., яка розрахована за період з 07.12.2015 по 06.06.2016. Також, у відповідності до ст. 625 ЦК України позивачем до стягнення заявлено 1500717,12 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з 07.12.2015 по 12.02.2019, та 390260,99 грн. 3 % річних, нарахованих за зазначений період. Крім того, до стягнення на підставі ст. 224 ГК України позивачем заявлено 546442,14 грн. додаткових витрат (збитків), повязаних з повітряним судом, які позивач обґрунтовує тим, що ним понесені витрати на перевезення, огляд, дефектацію, калькуляцію витрат на відновлення ПС на заводі-виробнику пошкодженого ПС Diamond Aircraft Industries (Австрія), зберігання ПС під час митних процедур. З урахуванням викладеного, позивач просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі, а також покласти на відповідачів 1 і 2 у справі витрати зі сплати судового збору, витрати у звязку із проведенням судової експертизи та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 515000,00 грн.

Відповідач 1 позов не визнає повністю, заявлені вимоги вважає необґрунтованими і безпідставними. Заперечуючи проти заявлених вимог, відповідач 1 зазначає, що дійсно на підставі п. 4.3.2 договору обовязкового страхування повітряних суден СТД № 2986937 від 17.07.2012 позивач звернувся до нього із заявою про настання страхового випадку на ЗПМ АТСК «Євростар» 02.08.2015 із вимогою про виплату страхового відшкодування. Проте, відповідач 1 вважає, що авіаційна подія, що відбулася 02.08.2015 з ПС Diamond 40NG UR-TEL на ЗПМ АТСК «Євростар» (с. Гоголів, Броварського району, Київської області) не є страховим випадком, а тому ПрАТ «УАСК АСКА» не мало жодних підстав для здійснення страхового відшкодування. Відмова у виплаті страхового відшкодування оформлена листом за вих. № 0298 від 11.02.2016 «Щодо відмови у виплаті страхового відшкодування справа № 450/И», в якому викладено обґрунтування такої відмови, а саме: ПС експлуатувалося із перевищенням максимально встановленого в Посібнику із технічного обслуговування ПС терміну гідравлічної рідини на 5 місяців, посадкова маса ПС складала 1230 кг, що на 14 кг перевищує максимально допустиму посадкову масу згідно Посібнику з льотної експлуатації ПС, експлуатація ПС вказаного типу на ЗПС АТСК «Євростар» не відповідає вимогам Посібника з льотної експлуатації ПС по необхідній для безпечної експлуатації довжині ЗПС, що і стало основною причиною авіаційної події. До таких висновків відповідач 1 дійшов на підставі даних «Промежуточного отчета о страховой экспертизе по случаю повреждения ВС Diamond 40NG б/н UR-TEL при посадке на взлетно-посадочной площадке аэроклуба Евростар (н.п. Гоголев, Киевская область, Украина) 02.08.2015» від 23.12.2015, складеного ТОВ «НТЦ «Независимые экспертизы и иски в авиции», та «Остаточного звіту авіаційної події № 4.10 60, 03.08.2015. Зіткнення ПС із поверхнею землі під час виконання зльоту після невдалої посадки на ЗПМ АТСК «Євростар» від 22.01.2016, складеного НБРЦА. Відповідно до п. 6.8.2 договору страхування страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у разі навмисного порушення членами екіпажу та іншим авіаційним персоналом позивача вимог Посібника з льотної експлуатації ПС, Посібника з виконання польотів (НАА ГА-85), а також інших вимог, що встановлюються нормативно-правовими актами. Таким чином, сам по собі факт виникнення авіаційної події не є безумовною обставиною, яка створює обовязок відповідача 1 щодо здійснення страхового відшкодування, а тому керуючись п., п. 3.10.1, 3.10.5, 6.8 договору страхування ПрАТ «УАСК АСКА» правомірно відмовило у виплаті страхового відшкодування. З урахуванням викладеного, відповідач 1 просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення 4100320,00 грн. страхового відшкодування. Стосовно вимог про стягнення пені, інфляційних втрат, річних відсотків та додаткових витрат (збитків), повязаних з повітряним судом, то оскільки ці вимоги є похідними, в їх задоволенні відповідач 1 просить суд також відмовити. Крім того, відповідач 1 вважає непідтвердженою та надто завищеною суму судових витрат, повязаних з наданням професійної правничої допомоги, яка заявлена позивачем до стягнення.

Стосовно наявного в матеріалах справи № 908/1393/16 висновку судової інженерно-технічної експертизи у даній справі № 6900/18-52Є/6901/18-56/6902/18-56 від 23.11.2018, в якому зазначено, що безпосередньою причиною аварії стало несподіване попадання літака при заході на посадку у бічній зсув вітру, який міг бути спрямований під кутом до траєкторії руху літака та обумовлений різкою зміною напрямку вітру з висотою, в результаті чого виникла тенденція до зміщення літака осьової лінії ЗПС вліво від осі, то відповідачем 1 надані свої пояснення з цього, приводу, які на його думку є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Так, відповідач 1 вважає, що головна причина аварії зсув вітру, не є одноразовою раптовою аномалією, а є тим явищем, яке було добре відомо позивачу та командиру ПС, який керував ним 02.08.2015. Свої доводи відповідач 1 обґрунтовує тим, що в п. 3.16.2 Інструкції з виконання польотів (використання повітряного простору) у районі постійного ЗПМ АТСК «Євростар» (затверджена 13.10.2014 Головою Державіаслужби) зазначено, що зважаючи на штучні перешкоди адміністративний комплекс з ангарами, розташований зліва від торця ЗПС01, в цілях уникнення несприятливих вітрових умов (вітровий ротор від ангарів) штатна посадка на ЗПМ виконується тільки з ЗПС19, в той час як посадка на ЗПС01 може бути виконана лише в аварійних випадках та така аварійна посадка має здійснюватися із дотриманням особливих умов (необхідно планувати і виконувати приземлення на поріг, зміщений на 50 м. від торця ЗПС01). Як вбачається з листа експлуатанта ПС Diamond 40NG UR-TEL ТОВ «Ротор Україна» позивач вивчив вказану Інструкцію з виконання польотів в повному обсязі, проте всупереч цій Інструкції дав команду командиру ПС (пілоту) виконувати польоти саме на ЗПС01. Крім того, з цього ж листа ТОВ «Ротор Україна» слідує, що 01.08.2015 командир ПС виконав 6 посадок з ЗПС01 та мав розмову з посадовою особою ЗПМ АТСК «Євростар» щодо особливостей посадки на зазначену смугу та з'ясував, що ротор вітру відбувається у період 13:00-16:00 години (авіаційна подія відбулась о 15:50 годині) при значних позитивних температурах (авіаційна подія відбулась в серпні 2015 року, літній місяць із значними позитивними температурами), але посадка все одно виконувалась з ЗПС01 без врахування додаткових вимог, які встановлюються для посадки на конкретну ЗПС. Також відповідач 1 посилається на п. 7 ч. 2 ст. 60 Повітряного кодексу України, яким саме на командира ПС покладено обов'язок здійснення передпольотної підготовки. Сама передпольотна підготовка, зокрема, передбачає отримання інформації про технічну готовність повітряного судна, стан аеродромів вильоту та кінцевого призначення, вивчення метеорологічної обстановки на аеродромі вильоту та кінцевого призначення. (Відповідно до НПП ГА-85 Наставления по производству полетов в гражданской авиации СССР, затвердженого наказом Міністерства цивільної авіації СРСР № 77 від 08.04.1985, які були чинними на момент авіаційної події). Враховуючи викладені вище вимоги законодавства, командир (пілот) ПС, здійснюючи попередню підготовку до вильоту, з урахуванням отриманої інформації від ЗПМ АТСК «Євростар» щодо особливостей посадки на ЗПС01, повинен був прийняте рішення про відсутність належних умов для здійснення вильоту та посадки ПС на ЗПС01 або про здійснення посадки із урахуванням встановлених Інструкцією з виконання польотів на ЗПМ АТСК «Євростар» особливостей. Таким чином, політ та посадка ПС 02.08.2015 з урахуванням головної причини авіаційної події не могла бути безпечною для ПС, командира (пілота) ПС та осіб, що знаходилися на борту літака, оскільки, при здійсненні посадки командир ПС та позивач не врахували особливостей посадки ЗПС01 з МК пос = 10°. При цьому, відповідач 1 звертає увагу суд, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 60 Повітряного кодексу України командир ПС несе відповідальність за безпеку всіх членів екіпажу, пасажирів і вантажу на борту з моменту, коли він піднімається на борт, до моменту, доки не залишить літак після польоту, а також несе відповідальність за експлуатацію і безпеку ПС з моменту готовності повітряного судна вирулити на злітну смугу для польоту до того моменту, коли закінчилося приземлення і двигун (двигуни), що використовувався як основна силова установка, заглушено. Отже, згідно покладених на пілота обов'язків командира ПС, володіючи інформацією щодо особливості здійснення посадки ПС на ЗПС01 з МК пос = 10° та нехтуючи безпекою пасажирів, командир (пілот) ПС прийняв остаточне рішення про здійснення посадки без врахування особливостей посадки на зазначену смугу. Також відповідач 1 посилається на п. 4.7 Порядку прийняття рішення на виліт та приліт повітряних суден цивільної авіації України за правилами польотів за приладами, затвердженого наказом Державної служби України з нагляду за забезпеченням безпеки авіації від 28.04.2005 № 295, відповідно до якого при прийнятті рішення на виконання зльоту (посадки) відповідність фактичного напрямку та швидкості вітру встановленим обмеженням (КВП експлуатанта та/або КЛЕ даного типу ПС) визначається з урахуванням його поривів. Проте, для отримання інформації щодо пориву вітру на ЗПМ АТСК «Євростар», яка необхідна для здійснення посадки ПС, командир (пілот) ПС керувався виключно інформацією, отриманою по каналу АТІS «Бориспіль» для прибуття «BRAVO» про силу, напрямок та пориви вітру. Однак, командиру (пілоту) ПС не слід було брати до уваги інформацію про погодні умови (у тому числі про силу, напрямок та пориви вітру) на аеродромі «Бориспіль» (інформацію по каналу АТІS та МЕТАR») при здійсненні зльоту та посадки на АТСК «Євростар», оскільки відстань від зазначеного аеродрому до аеродрому «Бориспіль» становить 21 кілометр, а тому отримана пілотом інформація про погодні умови, що стосуються напрямку і пориву вітру могли істотно відрізнятися від фактичних на АТСК «Євростар». При цьому, командир ПС (пілот), з метою виконання своїх обов'язків з передпольотної підготовки, міг скористатися зональним прогнозом GАМЕТ по району польотної інформації Київ, який містився у відкритому доступі. Також відповідач 1 просить суд врахувати, що розслідуючи авіаційну подію від 02.08.2015 НБРЦА, зокрема, лабораторно досліджувався стан гідравлічної рідини, із урахуванням вказівок технічної документації, з якою використовувалось ПС на день його зіткнення з поверхнею землі. За результатами вищевказаних лабораторних досліджень НБРЦА встановлено, що: заміна гальмівної рідини мала бути виконана ще у січні 2015 року та термін використання гідравлічної рідини був прострочений на 7 місяців; відібраний зразок гальмівної рідини АегоShеll Міl-Н-5606 (аналог рідини АМГ-10 із тотожним складом речовин) не відповідає ГОСТ 6794-75 «Масло АМГ-10. Технические условия» за показником зовнішній вигляд та містить розчинену воду, що є неприпустимим. Вказані висновки НБРЦА підтверджуються й «Промежуточным отчетом о страховой экспертизе» ТОВ «НТЦ «Независимые экспертизы и иски в авиции». Отже, існування вищевказаних обставин, свідчить про недостатню ефективність гальмівної системи ПС, що є однією із супутніх причин настання авіаційної події з ПС. Враховуючи все вище викладене, відповідач 1 наполягає на тому, що 02.08.2015 на ЗПМ АТСК «Євростар» виникла авіаційна подія, головною причиною якої, в першу чергу, стало халатне відношення пілота та ПП «Бэль» до вивчення особливостей аеродрому, на якому зазначені особи використовували належне їм ПС.

Позивачем надані свої доводи щодо заперечень відповідача, наступного змісту. На момент здійснення польоту та заходу на посадку 02.08.2015 ПС було в технічному стані, який відповідав вимогам Керівництва з льотної експлуатації (КЛЕ) та іншої документації, не потребувало планових, позапланових технічних та обслуговуючих робіт (в тому числі й заміни гальмівної рідини до 12.08.2015), пілот (як командир ПС) перед початком польотів 02.08.2015 провів передпольотну підготовку та огляд ПС в обсягах, передбачених КЛЕ. ПС при заході на посадку мало посадкову масу не більше 1230 кг, що не є перевищенням посадкової маси, а отже не є порушенням КЛЕ, або інших нормативних актів цивільної авіації (допустимий коридор мас 1216 1280 кг). Станом на 01 та 02.08.2015 ЗПМ АТСК «Євростар» було діючим злітно-посадковим майданчиком, внесеним до «Журналу обліку та допуску до експлуатації постійних ЗПМ», Посвідчення про допуск до експлуатації постійного злітно-посадкового майданчика № ЗПМ 09-133, видане Державною авіаційною службою України 13.10.2014 р. строком на 1 рік. ЗПМ призначений для прийому-випуску ПС масою до 5700 кг. Відповідно до діючого на момент події Посвідчення про допуск до експлуатації постійного злітно-посадкового майданчика, на ЗПМ експлуатується ґрунтова ЗПС, посилена збірними бетонними елементами МК-10°/190°420х16. Разом з цим, ЗПМ АТСК «Євростар» мав змогу безпечно забезпечити зліт та прийняти на посадку ПС типу Diamond 40NG. Злітної та посадкової дистанції ЗПС АСТК «Євростар» за встановлених на 02.08.2015 року метеорологічних умов було достатньо для безпечних зльоту та посадки ПС типу Diamond 40NG UR-TEL в будь-якому напрямку ЗПС. Пілот 01.08.2015 при перебазуванні та виконанні тренувальних польотів на ЗПМ АТСК «Євростар», а також 02.08.2015 виконував візуальні польоти. Інформацію про ЗПС та її довжину пілот отримав перед перебазування на ЗПМ «АТСК «Євростар» 01.02.2015 з відкритих джерел, Посвідчення про допуск до експлуатації постійно діючого ЗПМ № ЗПМ 09-133та за телефоном. Цієї інформації було достатньо для виконання візуальних польотів, що також підтверджено неодноразовими зльотами та посадками Diamond 40NG UR-TEL в штатному режимі у зазначений проміжок часу. При цьому, будь-яких уточнень щодо довжини ЗПС, заборон чи заперечень щодо напрямку зльотів та посадок станом на 01 та 02.08.2015 з боку адміністрації ЗПМ не надходило. Станом на 01 та 02.08.2015 ЗПМ АТСК «Євростар» працювало в штатному режимі та приймало повітряні судна, які також виконували візуальні польоти, на ЗПС 01 без будь-яких заборон та застережень. Також позивач підкреслює те, що за висновками НБРЦА та судової експертної комісії дії пілота ПС Diamond 40NG UR-TEL 02.08.2015, виходячи з правил виконання візуальних польотів, є доцільними, тому що виконання заходу на посадку з курсом 10 градусів було більш безпечне при виконанні візуального польоту так як виконувалось "за сонцем" у північному напрямку і пілот таким чином не був би засліплений. Також такий напрямок забезпечував кращу і більш комфортну видимість. Разом з цим, Повітряний кодекс та НПП ГА-85, на які посилається відповідач 1, встановлюють загальні правила польотів, а не регулюють кожен окремий політ за конкретних часових, метеорологічних та інших фактичних обставин, або напрямок зльоту та посадки на конкретному ЗПМ.

Відповідач 2 заявлені позовні вимоги також не визнає. Мотивуючи свою правову позицію по суті спору вважає, що авіаційна подія 02.08.2015 не є страховим випадком, а тому відповідач 1 не мав жодних підстав для здійснення страхового відшкодування. Таким чином, ПрАТ «УАСК АСКА» правомірно визнало авіаційну подію не страховим випадком та відмовило у здійсненні страхового відшкодування. В іншому відповідач 2 повністю підтримує праву позицію відповідача 1. Також, відповідач 2 зазначає, що договір перестрахування № VRE НОМЕР_1 страхує виключно ризики ПрАТ «УАСК АСКА», які можуть виникнути у такої особи у звязку з виконанням своїх зобовязань за договором страхування, та є окремим правочином, укладеним між відповідачами у даній справі, та невиконання зобовязання за яким не є предметом розгляду даної справи. За таких обставин, вимоги позивача до відповідача 2 заявлені безпідставно.

Розглянувши зібрані у справі докази, заслухавши пояснення представників сторін, суд

УСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що Приватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» (Страховик, відповідач 1) та Приватним підприємством «Бэль» (ОСОБА_8, позивач) 17.07.2012 укладено Договір СТД № 2986937 обов'язкового страхування повітряних суден (а.с. 12-19, Том 1), предметом якого, згідно пункту 1.1, є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням повітряними судами, зазначеними у Додатку № 1 до Договору.

Страховик здійснює страхування повітряних суден ОСОБА_8 у межах, строках і на умовах Договору, відповідно до порядку і правил проведення обов'язкового авіаційного страхування цивільної авіації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2002 № 1535. (п.1.2 Договору)

Договір страхування № 2986937 від 17.07.2012 діяв в редакції додаткових угод № 1 від 28.09.2012, № 2 від 15.02.2013, б/н від 13.10.2013, б/н від 16.12.2013 і б/н від 26.12.2014.

Згідно з пунктом 3.5 Договору страхування в редакції Додаткової угоди б/н від 26.12.2014 Договір набирає чинності з 00 год. за київським часом 18.07.2012 та діє до 23 год. 59 хв. 59 сек. за київським часом 31.12.2015. (а.с. 22-23, Том 1)

Пунктом 3.2. Договору страхування та Додатком № 1 до Договору визначена загальна страхова сума в розмірі 4184000,00 грн., страховий тариф - 3,03% від страхової суми, розмір франшизи складає 2,00 %.

Умовами пункту 3.7 Договору страхування визначено, що страховими випадками за Договором вважаються:

- повна загибель ПС: повна втрата повітряним судном здатності виконувати політ у зв'язку з руйнуванням основних елементів несучих конструкцій (планера) чи у разі, коли компетентною комісією встановлено, що аварійний ремонт цього повітряного судна технічно не можливий чи є економічно недоцільним; втрата повітряного судна у зв'язку з вимушеною посадкою на місцевість, яка не придатна для зльоту повітряного судна, або економічною недоцільністю його експлуатації; зникнення повітряного судна без вісті, коли повітряне судно, яке виконувало плановий політ у період дії договору, не прибуло до пункту призначення і заходи щодо його розшуку протягом 60-ти діб не дали результатів, або коли його пошук офіційно припинено до закінчення зазначеного строку; (пп. 3.7.1 Договору)

- пошкодження окремих частин повітряного судна, систем та елементів його конструкції під час руління, в повітрі та на землі. (пп. 3.7.2 Договору)

При цьому, в п. 3.10 Договору страхування закріплено за яких умов випадки, зазначені в пп. 3.7.1 та 3.7.2 Договору страхування, не вважаються страховими. Зокрема, якщо застраховане повітряне судно (ПС): виконує політ з порушенням вимог Посібника з льотної експлуатації ПС, Посібника з виконання польотів (НПП ГА-85), а також інших вимог, що встановлюються нормативно-правовими актами в галузі цивільної авіації (пп. 3.10.1 Договору страхування); виконує зліт чи посадку, або спробу зльоту чи посадки в місцях, що не відповідають вимогам, встановленим Посібника з льотної експлуатації ПС, Посібником з виконання польотів (НПП ГА-85). (пп. 3.10.5 Договору страхування)

Пунктом 4.3.2 Договору страхування передбачено обов'язок ОСОБА_8 у разі авіаційної події із застрахованим ПС, що може викликати відповідальність Страховика за цим Договором (додатковою угодою до нього), протягом 2-х робочих днів з дня, коли йому стане відомо про настання авіаційної події письмово повідомити про це Страховика замовленим листом, нарочним або факсом. Крім того, ОСОБА_8 зобовязаний надати Страховикові всі документи, необхідні для визначення розміру шкоди, які має або повинен мати ОСОБА_8 (п. 4.3.10 Договору страхування)

За змістом пункту 4.5 Договору страхування передбачено обов'язки Страховика у випадку настання авіаційної події з застрахованим ПС, зокрема, у разі визнання факту настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування не пізніше, ніж через 10 (десять) календарних днів після підписання страхового акта (пп.4.5.5.3 Договору страхування); у разі прийняття рішення про відмову у страховій виплаті, повідомити про це ОСОБА_8 у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови протягом 15-ти діб після закінчення розслідування страхового випадку. (пп.4.5.5.4 Договору страхування)

Згідно з п. 4.4.5 Договору страхування Страховик на власний розсуд визначає перестраховика своєї відповідальності.

При цьому, пунктом 2.8 Договору страхування передбачено, що згідно з застереженням АVN 41А (Додаток № 3 до Договору страхування, а.с. 135-138, Том 1) перестраховиком визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Страховая компания «ТИТ», Російська Федерація, м. Москва.

На виконання п.4.4.5. Договору страхування відповідачем 1 та ТОВ «Страховая компания «ТИТ» (Перестраховик, відповідач 2) 23.07.2012 укладено договір перестрахування № VRE на підставі додатку № 3 до Договору страхування, предметом якого є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України та пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням ПС: літаком Diamond 42, державний реєстраційний номер UR-ТELL, у відповідності до умов Договору обов'язкового страхування ПС від 17.07.2012 № 2986937 (а.с. 58-64, а.с. 156-162, Том 2). /У договорі перестрахування допущена технічна помилка при зазначені виду ПС, а саме помилково зазначено «гелікоптер», однак за змістом можна ідентифікувати об'єкт страхування/перестрахування саме літак/

Відповідно до Додатку № 2 до Договору страхування авіаційна подія це подія, повязана з використанням ПС, яка має місце з моменту, коли будь-яка особа піднімається на борт з наміром здійснити політ, до моменту, коли всі особи, що перебували на борту, покинули ПС і в ході якої будь-яка особа отримує тілесні ушкодження із смертельним наслідком або серйозні ушкодження, або ПС одержує серйозні пошкодження конструкції, або виникла інша загроза безпеці польотів. (а.с. 21, Том 1)

Як свідчать матеріали справи та не заперечується сторонами у справі, 02.08.2015 із належним позивачу ПС Diamond 42 NG UR-ВELL відбулася авіаційна подія на злітно-посадковому майданчику (ЗПМ) АТСК «Євростар» (с. Гоголів, Броварський район, Київська область) відбулось серйозне пошкодження повітряного судна, його окремих частин та елементів конструкції.

У відповідності до п., п. 4.3.2 і 6.1 Договору страхування в цей же день позивач засобами телефонного звязку та електронної пошти повідомив ПрАТ «УАСК «АСКА» (Страховика) про настання страхового випадку та звернувся із заявою з вимогою про здійснення страхового відшкодування.

Листами за вих. № 2128 від 04.08.2015 та вих. № 2934 від 05.11.2015 відповідач 1 зазначив, що отримав від позивача повідомлення про подію, що сталася з застрахованим ПС Diamond 42 NG UR-ВELL, проте для прийняття остаточного рішення за цією подією відповідач 1 звернувся до позивача про надання додаткових документів, згідно Договору страхування. (а.с. 97-99, Том 1)

На вказані звернення відповідача 1 позивач повторно листом за вих. № 25-11/ст/15 від 27.11.2015 надіслав ПрАТ «УАСК «АСКА» заяву про здійснення страхового відшкодування разом із пакетом запитуваних документів. Відповідачем 1 вказані заява про виплату страхового відшкодування та документи отриманні 01.12.2015. (а.с. 92-96, 100-102, том 1)

Листом № 944/06 від 03.08.2015 відповідач 1 повідомив Перестраховика ТОВ «Страховая компания «ТИТ» про настання авіаційної події. (а.с. 91-92, Том 3).

На підставі повідомлення про настання авіаційної події згідно із ексклюзивним правом, передбаченим застереженням АVN41А до Договору страхування (Додаток № 3 до Договору), відповідач 2 (Перестраховик) звернувся листом від 07.08.2015 № 258 до ТОВ "НТЦ "Независимые эксперты и иски в авиации" (Російська Федерація) із проханням провести сюрвюєрський огляд пошкодженого ПС, проаналізувати обставини та причини авіаційної події, зібрати всі необхідні для врегулювання збитків документи та надати рекомендації щодо врегулювання таких збитків. (а.с. 93-94, Том 3).

Листом № 2165 від 07.08.2015 Перестраховик повідомив відповідача 1 про залучення представника ТОВ «НТЦ «Независимые экспертизы и иски в авиции» ОСОБА_7 для зібрання необхідної інформації і документів для врегулювання даної авіаційної події.

За результатами огляду експертом ТОВ «НТЦ «Независимые экспертизы и иски в авиции» складено «Промежуточный отчет о страховой экспертизе по случаю повреждения ВС Diamond 40NG б/н UR-TEL при посадке на взлетно-посадочной площадке аэроклуба Евростра (н.п. Гоголев, Киевская область, Украина) 02.08.2015» від 23.12.2015. Незалежним експертом визначені головні та супутні фактори, що стали причиною авіаційної події, та зазначено, що «недостатня посадкова дистанція» є наслідком порушення пілотом вимог посібника з льотної експлуатації повітряного судна в частині, що стосується необхідної для експлуатації ПС довжини ЗПС, перевищення посадкової маси ПС, а також здійснення польотів при наявності гідравлічної рідини, яка не відповідає ГОСТ, та із вичерпаним строком експлуатації, що могло вплинути на ефективність системи гальмування під час посадки ПС. (а.с. 24-29, Том 2).

Національним бюро з розслідування авіаційних подій та інцидентів з цивільними повітряними суднами (надалі скорочено НБРЦА) для встановлення причини вищевказаної авіаційної події, що сталася на території України, з метою визначення її причини і вжиття заходів щодо запобігання таким подіям у майбутньому також проведено відповідне розслідування, за результатами якого складено «Остаточний звіт авіаційної події № 4.10 60, 03.08.2015. Зіткнення ПС із поверхнею землі під час виконання зльоту після невдалої посадки на ЗПМ АТСК «Євростар» від 22.01.2016. (а.с. 30-51, Том 2).

Згідно із «Остаточним звітом авіаційної події 03.08.15 № 4.10-60» НБРЦА встановлено, що « 02.08.2015, приблизно о 15:50 (тут і далі за текстом час вказаний місцевий (LT), приватний літак типу Da-40NG, державний та реєстраційний номер UR-TEL (власник та експлуатант - ПП «Бєль»), з двома пасажирами на борту, після здійснення ознайомлювального польоту за маршрутом ЗПМ АТСК «Євростар» - ОСОБА_9 - Старі Петрівці - Гідропарк (м. Київ) - точка «November» (міст ім. Патона, м. Київ) та у зворотному напрямку, при виконанні посадки на ЗМП АТСК «Євростар» з МК пос = 10°, здійснивши торкання на відстані приблизно 80 м від торця ЗПС01, під час післяпосадкового пробігу, почав відхилятися праворуч від осі ЗПС. Командир ПС відчув, що праве колесо спущено, застосував інтенсивне гальмування та ліву педаль руля напрямку для вирівнювання літака по осі ЗПС, але через низький тиск у шині колеса правової основної опори шасі літак, після вирівнювання по осі ЗПС, знов продовжував зміщуватися праворуч. Через недостатню посадкову дистанцію, що залишилася, та, уникаючи зіткнення з перешкодами, які знаходилися у вільній зоні за торцем ЗПС19 та поза її межами, командир ПС прийняв рішення про здійснення зльоту для повторного заходу на посадку. Приблизно на швидкості 50 вузлів ПС здійснило зліт, але пролетівши на незначній висоті приблизно 300 м, літак завалився на ліве напівкрило та зіткнувся із земною поверхнею. У результаті падання літак зазнав серйозних пошкоджень. Внаслідок авіаційної події ніхто не постраждав».

Причинами аварії літака згідно «Остаточного звіту авіаційної події 03.08.15 № 4.10-60» НБРЦА стали: - недостатня наявна посадкова дистанція, яка залишилась після здійснення посадки літака та застосування гальм, для зупинки літака в межах ЛС; - прийняття пілотом рішення про виконання зльоту для повторного заходу на посадку при недостатній дистанції зльоту для набрання швидкості зльоту; - вимушений зліт літака у конфігурації ПС із закрилками у посадковому положенні; - намагання збільшити піднімальну силу літака за рахунок збільшення кута атаки;- виведення літака на закритичні кути атаки (або близьких до них. Супутніми факторами є, у тому числі, недостатня ефективність гальм колеса лівої основної опори шасі.

Як свідчать матеріали справи, ПрАТ «УАСК «АСКА» листом вих. № 0298 від 11.02.2016 відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування (справа № 450/И), посилаючись на «Промежуточный отчёт о страховой экспертизе» та «Остаточний звіт авіаційної події 03.08.15 № 4.10-60» НБРЦА, а також підпункти 3.10.1, 3.10.5 пункту 3.10 та пункт 6.8 Договору страхування. (а.с.52, Том 2).

При цьому, зі змісту вказаного листа вих. № 0298 від 11.02.2016 слідує, що порушеннями пп. 3.10.1, 3.10.5 п. 3.10 Договору страхування відповідач 1 вважає: ПС експлуатувалося із перевищенням максимально встановленого в Посібнику із технічного обслуговування ПС терміну гідравлічної рідини на 5 місяців, посадкова маса ПС складала 1230 кг, що на 14 кг перевищує максимально допустиму посадкову масу згідно Посібнику з льотної експлуатації ПС, експлуатація ПС вказаного типу на ЗПС АТСК «Євростар» не відповідає вимогам Посібника з льотної експлуатації ПС по необхідній для безпечної експлуатації довжині ЗПС, що і стало основною причиною авіаційної події. У звязку із цим, на підстав п. 6.8 Договору страхування відповідач 1 зазначив, що не має правових підстав вважати заявлену авіаційну подію 02.08.2015 страховим випадком та відмовляє у виплаті страхового відшкодування.

Позивач з такою відмовою не згоден, вважає, що ним виконано всі умови Договору страхування, що стосуються безпосередньо його обовязків в разі настання авіаційної події, а наведені відповідачем 1 в листі-відмові вих. № 0298 від 11.02.2016 підстави є необґрунтованими.

Зазначені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з позовом у даній справі про стягнення з ПрАТ «УАСК «АСКА» суми грошового (страхового) відшкодування в загальному розмірі 7964677,51 грн., з яких: 4100320,00 грн. основна сума страхового відшкодування (за мінусом франшизи), інфляційні втрати в сумі 1500717,12 грн., 3 % річних у сумі 390260,00 грн., пеня в сумі 861887,26 грн., додаткові збитки, повязані з повітряним судном у сумі 546442,14 грн.

Оцінивши представлені сторонами письмові докази в їх сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 979 ЦК України унормовано, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобовязується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобовязується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За приписами ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 цього ж Закону страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Аналогічні норми містить ст. 988 ЦК України, якою передбачено, що страховик зобовязаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно зі ст. 990 ЦК України та ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Статтею 26 Закону України «Про страхування» визначено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є:

1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов'язані з виконанням ними громадянського чи службового обов'язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров'я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України;

2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку;

4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні;

5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

6) інші випадки, передбачені законом.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону. Рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку.

Як вже зазначалося раніше, підпунктами 3.10.1 і 3.10.5 Договору страхування, на які послався відповідач 1 обґрунтовуючи відмову позивачу у виплаті страхового відшкодування, передбачено, що страховими випадками не вважаються випадки, зазначені в пунктах 3.7.1 та 3.7.2 Договору страхування, якщо застраховане ПС: виконує політ з порушенням вимог Посібника з льотної експлуатації ПС, Посібника з виконання польотів (НПП ГА-85), а також інших вимог, що встановлюються нормативно-правовими актами в галузі цивільної авіації ; виконує зліт чи посадку, або спробу зльоту чи посадки в місцях, що не відповідають вимогам, встановленим Посібника з льотної експлуатації ПС, Посібником з виконання польотів (НПП ГА-85).

При цьому, згідно з п. 6.8.2 Договору страхування Страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у разі навмисного порушення членами екіпажів та іншим авіаційним персоналом ОСОБА_8 вимог Посібника з льотної експлуатації ПС (НПП ГА-85) та інших нормативних документів.

Мотивуючи відмову у виплаті страхового відшкодування ПрАТ «УАСК «АСКА» в листі вих. № 0298 від 11.02.2016 зазначило, що ПС експлуатувалося із перевищенням максимально встановленого в Посібнику із технічного обслуговування ПС терміну гідравлічної рідини на 5 місяців, посадкова маса ПС складала 1230 кг, що на 14 кг перевищує максимально допустиму посадкову масу згідно Посібнику з льотної експлуатації ПС, експлуатація ПС вказаного типу на ЗПС АТСК «Євростар» не відповідає вимогам Посібника з льотної експлуатації ПС по необхідній для безпечної експлуатації довжині ЗПС, що і стало основною причиною авіаційної події. Свої висновки відповідач 1 мотивував посиланням на «Промежуточный отчёт о страховой экспертизе» та «Остаточний звіт авіаційної події 03.08.15 № 4.10-60» НБРЦА.

Суд з такими висновками відповідача 1 не погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 316 ГПК України унормовано, що вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обовязковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

В постанові Вищого господарського суду України від 27.06.2017 у даній справі, якою скасовані рішення господарського суду Запорізької області від 22.09.2016 та постанова Донецького апеляційного господарського суду від 25.01.2017 у справі № 908/1393/16, зазначено, що оскільки відповідачем заперечується факт настання страхового випадку, при новому розгляді судами для встановлення правомірності відмови страхувальника у виплаті страхового відшкодування має ставитися питання щодо можливості проведення відповідної експертизи на предмет встановлення вказаної авіаційної події страховим випадком та чи є пошкодження повітряного судна результатом його експлуатації з порушенням вимог законодавства.

Враховуючи вищезазначені вказівки суду касаційної інстанції, судом у даній справі призначалася судова інженерно-технічна експертиза, проведення якої доручалося Київському науково-дослідному інституту судових експертиз. За результатами проведення комісійної судової інженерно-технічної експертизи по справі № 908/1393/16 складено Висновок експертів № 6900/18-52Є/6901/18-56/6902/18-56 від 23.11.2018. (а.с. 6-29, Том 17)

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 104 ГПК України чітко унормовано, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Як вбачається з Висновку експертів № 6900/18-52Є/6901/18-56/6902/18-56 від 23.11.2018 у відповідності до Повітряного кодексу України авіаційна подія, яка сталася 02.08.2015 з ПС Diamond 40NG реєстр. № UR-TEL, класифікується як аварія. Безпосередньою причиною аварії стало несподіване попадання літака при заході на посадку у бічний зсув вітру, який міг бути спрямований під кутом до траєкторії руху літака та обумовлений різкою зміною напрямку вітру з вистою, в результаті чого виникла тенденція до зміщення літака з осьової ліні ЗПС вліво від осі.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог та висновків судової інженерно-технічної експертизи у даній справі відповідач 1 наполягає на тому, що головна причина аварії зсув вітру, не є одноразовою раптовою аномалією, а є тим явищем, яке було добре відомо позивачу та командиру ПС, який керував ним 02.08.2015.

Свої доводи відповідач 1 обґрунтовує тим, що згідно Інструкції з виконання польотів (використання повітряного простору) у районі постійного ЗПМ АТСК «Євростар» зазначено, що штатна посадка на ЗПМ виконується тільки з ЗПС19, в той час як посадка на ЗПС01 може бути виконана лише в аварійних випадках та така аварійна посадка має здійснюватися із дотриманням особливих умов.

Судом такі доводи відповідача 1 відхиляються як необґрунтовані, виходячи з наступного.

Як свідчать матеріали справи у їх сукупності, ЗПМ АТСК «Євростар» знаходиться на території Гоголівської сільської ради Броварскього району Київської області. Власником та експлуатантом ЗПМ АТСК «Євростар» є Аероклуб АТСК «Євростар». Даний ЗПМ внесений до «Журналу обліку та допуску до експлуатації постійних ЗПМ», посвідчення про допуск до експлуатації постійного злітно-посадкового майданчика № ЗПМ 09-133, видане Державною авіаційною службою України 13.10.2014 строком на 1 рік (на час авіаційної події 02.08.2015 чинне).

Інструкція з виконання польотів (використання повітряного простору) у районі постійного ЗПМ АТСК «Євростар» затверджена 13.10.2014 головою Державіаслужби України.

ЗПМ АТСК «Євростар» призначений для прийому-випуску ПС масою до 5700 кг, виконання клубних та тренувальних польотів по колу. Всі польоти на ЗПМ виконуються вдень за Правилами візуальних польотів. Польоти виконуються тільки у межах повітряного простору України.

Згідно з п. 3.16.2 Інструкції з виконання польотів (використання повітряного простору) у районі постійного ЗПМ АТСК «Євростар», зважаючи на штучні перешкоди адміністративний комплекс з ангарами, розташований зліва від торця ЗПС01, в цілях уникнення несприятливих вітрових умов (вітровий ротор від ангарів) штатна посадка на ЗПМ виконується тільки з МК пос = 190° (ЗПС19) за умови, що у разі попутного вітру він не виходить за межі обмежень конкретного ПС (згідно його Керівництва з льотної експлуатації КЛЕ).

Посадка на ЗПМ01 (з МК пос = 10°) може бути виконана лише в аварійних випадках (відмова двигуна в польоті, малий залишок палива, пожежа на борту та інше згідно з КЛЕ ПС). В цьому випадку посадку на ЗПС01 (МК пос = 10°) необхідно виконувати з дотриманням особливих умов, а саме в цілях уникнення умов вітрового ротору від ангарів, приземлення планувати і виконувати на поріг, зміщений на 50 метрів від торця.

З Висновку експертів № 6900/18-52Є/6901/18-56/6902/18-56 від 23.11.2018, «Промежуточного отчёта о страховой экспертизе», «Остаточного звіту авіаційної події 03.08.15 № 4.10-60», а також наявних в матеріалах справи письмових пояснень пілота ОСОБА_10 (керував ПС під час авіаційної події 02.08.2015; а.с. 90-94, Том 14) вбачається, що 01.08.2015 пілот, відповідно до заздалегідь поданого флайт-плану, вилетів з аеропорту «Харків (Основа)» на літаку Diamond 40NG UR-TEL на ЗПМ АТСК «Євростар». Напередодні пілот у телефонному режимі повідомив адміністрацію ЗПМ про запланований переліт, отримавши копію Посвідчення допуску до експлуатації постійного ЗПМ АТКС «Євростар». При підльоті до ЗПМ АТСК «Євростар» пілот перейшов на частоту майданчика 125,825 МГц та звязався з керівником польотів, а також пілотами ПС, які знаходилися у повітрі. Отримавши метеорологічну інформацію та інформацію про взаємне розташування ПС у повітрі, пілот виконав захід на посадку на ЗПС01 ЗПМ АТСК «Євростар» з торканням та відходом на друге коло, оскільки це був його перший політ на зазначений майданчик. Під час торкання та післяпольотного пробігу пілот відчув, що літак поводиться нестандартно, тому після відходу на друг коло він прийняв рішення виконати ще один захід з торканням та відходом на друге коло, виконав повторний розрахунок на посадку на даний ЗПМ з МК пос = 10° та здійснив посадку.

Після посадки пілот здійснив аналіз польоту, заходжень на посадку та самого польоту. Шляхом опитування пілотів, які здійснюють польоти на ЗПМ АТСК «Євростар», пілот зясував особливості заходження на посадку та посадки на даний ЗПМ з МК пос = 10°, а саме: при бічній складовій вітру на ЗПС виникає спочатку затінення через наявність будівель та бетонного забору, що розташовані по обидва боки від ЗПС, а потім відбувається ефект на зразок «аеродинамічної труби» (умови вітрового ротору) через відповідне розташування будівель (адміністративного корпусу та металевих ангарів), у звязку із чим літак, який здійснює торкання в районі зміщеного порогу ЗПМ01 та під час після посадкового пробігу підкидає угору (відбувається підхват) на висоту від 1,5м до 3 м. Відповідно, пілот вимушений продовжувати посадку літака на певну відстань, а у звязку із обмеженою довжиною ЗПС, гальмування має бути дуже інтенсивним.

Проаналізувавши усю наявну інформацію пілот зробив висновок щодо можливості безпечно здійснювати польоти на зазначену ЗПС та посадку на неї у тому випадку, коли напрямок зустрічного вітру приблизно збігається з напрямком осі ЗПС.

У той же день, 01.08.2015 о 17:00 годині, враховуючі погодні умови, напрямок вітру, а також відсутність будь-яких заборон та попереджень з боку керівництва та адміністрації ЗПМ, пілот виконав ще три заходження на посадку з МК пос = 10° з торканням та четверте заходження з посадкою з метою тренування. Метеорологічні умови були сприятливі, посадка та пробіг літака були виконані у штатному режимі.

02.08.2015 підготовка до виконання польоту здійснювалася пілотом самостійно. Попередження та заборони з боку керівництва та адміністрації ЗПМ на здійснення посадки з МК пос = 10° як 01.08.2015, так і 02.08.2015 були відсутні.

02.08.2015 0 08:30 годині відповідно до поданого флайт-плану пілот виконав зліт із ЗПМ АТСК «Євростра» з метою виконання тест-драйву за маршрутом Гоголів-Велика Димерка-Старі Петрівці-точка «NOVEMBER». Метеорологічні умови відповідали правилам візуальних польотів, політ ат посадка літака були виконані в штатному режимі.

В цей же день о 15:00 годині відповідно до поданого флайт-плану пілот виконав зліт з МК пос = 10° з метою здійснення тест-драйву за вище зазначеним маршрутом з двома пасажирами на борту.

Через відсутність звязку із керівником польотів та відповідно до фактичної інформації про умови заходження на посадку, і у звязку із тим, що зліт виконувався за курсом 10° та напрямок вітру складав 060°, пілот прийняв рішення про заходження на посадку з курсом, з яким виконував зліт. Приблизно о 15:48 годині під час заходження на посадку сталася авіаційна подія, внаслідок якої ПС Diamond 40NG реєстр. № UR-TEL отримав значні пошкодження.

За таких обставин, вище наведені факти свідчать, що не зважаючи на норми Інструкції з виконання польотів (використання повітряного простору) у районі постійного ЗПМ АТСК «Євростар» ЗПС01 використовувалася не лише для здійснення посадок в аварійних випадках.

При цьому, від керівництва та адміністрації ЗПМ пілот ПС, яке належить позивачу, не отримував ні попереджень, ні заборон на здійснення посадки на ЗПС01 як 01.08.2015, так і 02.08.2015.

Викладені вище обставини також спростовують доводи відповідача 1, що пілот ПС виконував посадку на ЗПС01 без врахування додаткових вимог, які встановлюються для посадки на конкретну ЗПС.

Судом також приймаються до уваги пояснення експертів, наведені у висновку судової інженерно-технічної експертизи та письмових відповідях експертів щодо Висновку № 6900/18-52Є/6901/18-56/6902/18-56 від 23.11.2018, що в даному випадку за відсутності керівника польотів на ЗПМ АТСК «Євростар» пілот не мав і не міг мати іншої інформації щодо метеорологічних умов та особливостей для здійснення посадки на ЗПС01 і його дії з технічної точки зору є доцільними і виправданими.

Крім того, судом враховується, що згідно висновків експертної комісії, тобто осіб які володіють спеціальними знаннями у галузі інженерно-технічних питань та авіації, в даному випадку дії пілота щодо посадки на ЗПС01 з виконанням заходу з курсом 10° було більш безпечне при виконанні візуального польоту, так як виконувалося «за сонцем» у північному напрямку і пілот таким чином не був би засліплений. Також такий напрямок забезпечував кращу і більш комфортну видимість.

Таким чином, з точки зору забезпечення безпеки життю і здоровю пасажирів ПС дії пілота узгоджуються з вимогами щодо безпечності польотів.

Наведені вище факти у сукупності з поясненнями експертної комісії, що зсув вітру це завжди несподіванка, особливо за таких погодних умов коли відсутні прямі фактори, що вказують на його ймовірний розвиток (злива, близькість до великих водойм, пересування атмосферного фронту тощо); у даному випадку це був лише нестійкий вітер про напрямок якого пілот не мав чітких даних, дають підстави для висновку про безпідставність твердження відповідача 1 щодо навмисного порушення пілотом ПС та ПП «Бэль» вимог з виконання польотів під час авіаційної події 02.08.2015.

Стосовно доводів відповідача 1, що командиру ПС не слід було брати до уваги інформацію про погодні умови (у тому числі про силу, напрямок та пориви вітру) по каналу АТІS та МЕТАR при здійсненні зльоту та посадки на АТСК «Євростар», а необхідно було скористатися зональним прогнозом GАМЕТ по району польотної інформації Київ, який містився у відкритому доступі, то з цього приводу, суд зауважує, наступне.

Інформація про наявність зсуву вітру в зональному прогнозі GАМЕТ не міститься. GАМЕТ це прогноз погоди для виконання польотів на малих висотах. Пряме попередження про зсув вітру та його наявність на аеродромі міститься в коді МЕТАR та радіомовних передачах каналу АТІS або передається безпосередньо органами ОПР на основі метеорологічних зведень по аеродрому, доповідей екіпажів, що здійснювали попередні заходи на посадку та відчували наявність зсуву вітру.

За таких обставин, оскільки на час виникнення авіаційної події 02.08.2015 нічого з вище переліченого на ЗПМ АТКС «Євростар» не було, тому для пілота бічний зсув вітру, в який попав літак при заході на посадку, стало несподіванкою.

Посилання відповідача 1 на той факт, що при проведенні розслідування авіаційної події 02.08.2015 НБРЦА встановлено невідповідність гальмівної рідини ПС діючим вимогам, що призвело до недостатньої ефективності гальмівної системи ПС і стало однією із супутніх причин настання авіаційної події з ПС, то судом такі доводи відхиляються як необґрунтовані, виходячи з того, що за висновком експертів гальмівна рідина, яка використовувалася у ПС на момент події, могла в штатних умовах та без впливу головної причини події забезпечити працездатність гальмівної системи ПС в обсягах, передбачених льотною та технічною документацією ПС.

З урахуванням встановлених судом фактичних обставин справи суд погоджується з висновком експертної комісії, що ЗПМ АТСК «Євростар» мав змогу безпечно забезпечити зліт та прийняти на посадку ПС типу Diamond 40NG. Злітноїта посадкової дистанції ЗПС АСТК «Євростар» за встановлених на 02.08.2015 метеорологічних умов було достатньо для безпечних зльоту та посадки ПС типу Diamond 40NG в будь-якому напрямку ЗПС.

ПС Diamond 40NG реєстр. № UR-TEL при заході на посадку мало посадкову масу не більше 1230 кг, що не є перевищенням посадкової маси, а отже не є невідповідністю КЛЕ, або інших нормативних актів цивільної авіації, оскільки КЛЕ прямо передбачено правила здійснення посадки з посадковою масою ПС 1216 - 1280 кг.

Таким чином, посадка повітряного судна Diamond 40NG реєстр. № UR-TEL на злітно-посадкову смугу (майданчик) АТСК «Євростар» (с. Гоголів, Броварського району, Київської області) 02.08.2015 могла бути безпечною при посадці на ЗПС у будь-якому напрямку у штатних умовах (тобто без впливу головної причини аварії).

Отже, висновок експертів, що безпосередньою причиною аварії 02.08.2015 з ПС Diamond 40NG реєстр. № UR-TEL, що належить ПП «Бэль», стало несподіване попадання літака при заході посадку у бічний зсув вітру, який міг бути спрямований під кутом до траєкторії руху літака та обумовлений різкою зміною напрямку вітру з висотою, в результаті чого виникла тенденція до зміщення літака з осьової лінії ЗПС вліво від осі, повністю підтверджується іншими наявними в матеріалах справи письмовими доказами та приймається судом.

Також судом враховується, що у Висновку експертів № 6900/18-52Є/6901/18-56/6902/18-56 від 23.11.2018, в «Промежуточном отчёте о страховой экспертизе» та в «Остаточному звіті авіаційної події 03.08.15 № 4.10-60» НБРЦА відзначено, що причинами зіткнення ПС із земною поверхнею стали: недостатня посадкова дистанції, яка залишилась після застосування гальм, для зупинки літака; прийняття пілотом рішення про виконання зльоту для повторної заходу на посадку при недостатній дистанції зльоту для набору швидкості зльоту; вимушений зліт літака у конфігурації ПС із закрилками у посадковому положенні; намагання збільшити підйомну силу літака за рахунок збільшені кута атаки; виведення літака на закритичні кути атаки.

Крім того, при вирішенні спору у даній справі суд приймає до уваги той факт, що в «Промежуточном отчёте о страховой экспертизе» у розділах «Сумма страхового резерва» та «Рекомендации» експертом зазначено про можливість визнання Страховиком (ПрАТ «УАСК «АСКА») події 02.08.2015 страховим випадком та про доцільність резервування у такому випадку грошових коштів в розмірі 3000000,00 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах у відповідача 1 не було передбачених законом або Договором страхування підстав для відмови ОСОБА_8 (позивачу у справі) у виплаті страхового відшкодування у звязку із аварією, що сталася 02.08.2015 з ПС Diamond 40NG реєстр. № UR-TEL, а тому відмова ПрАТ «УАСК «АСКА» сплатити ПП «Бэль» страхове відшкодування, викладена в листі-відмові вих. № 0298 від 11.02.2016р., є незаконною і необґрунтованою.

Згідно розрахунку позивача сума страхового відшкодування у звязку із пошкодженням ПС Diamond 40NG реєстр. № UR-TEL 02.08.2015 на злітно-посадковому майданчику АТСК «Євростар» (с. Гоголів, Броварський район, Київська область), становить 4100320,00 грн., із розрахунку: страхова сума за Договором страхування 4184000,00 грн. за мінусом франшизи 2 %.

Суд вважає, що наведений розрахунок позивачем виконаний вірно. Контррозрахунок відповідачів 1 і 2 в матеріалах справи відсутній, жодних доводів проти наведеного розрахунку відповідачі не зазначали.

Приписами статті 526 ЦК України та частини 1 ст. 193 ГК України закріплено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

В силу приписів ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, суд вважає наявними підстави для стягнення з ПрАТ «УАСК «АСКА» на користь ПП «Бэль» 4100320,00 грн. страхового відшкодування на підставі Договору обовязкового страхування повітряних суден СТД № 2986937 від 17.07.2012.

Приписами ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Приймаючи до уваги встановлений судом факт безпідставної невиплати відповідачем 1 ПП «Бэль» страхового відшкодування за Договором обовязкового страхування повітряних суден СТД № 2986937 від 17.07.2012 в розмірі 4100320,00 грн., вимоги про стягнення з відповідача 1 інфляційних втрат та 3 % річних заявлено позивачем обґрунтовано.

Так, з аналізу змісту ст. 20 Закону України «Про страхування», ст., ст. 510, 526, 979 ЦК України слідує, що виплата страхового відшкодування за договорами страхування є грошовим зобовязанням.

Отже, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін за договором страхування, на вимоги про виплату страхового відшкодування поширюється дія ст. 625 ЦК України.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення 1500717,12 грн. інфляційних втрат, нарахованих за період з 07.12.2015 по 12.02.2019, та 390260,99 грн. 3 % річних, нарахованих за зазначений період.

Обґрунтовуючи період нарахування інфляційних втрат та річних відсотків позивач посилається на те, що враховуючи умови п. 6.4 Договору страхування позивач вважає, що останнім днем строку для складання страхового акта та виплати страхового відшкодування є 06.12.2015, виходячи з того, що заяву про здійснення страхового відшкодування разом із пакетом запитуваних документів з супровідним листом за вих. № 25-11/ст/15 від 27.11.2015 відповідач 1 отримав від позивача 01.12.2015.

Суд з такими доводами позивача погоджується та вважає, що період нарахування інфляційних втрат та річних відсотків ним визначений вірно.

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

Судом за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» перевірено розрахунок інфляційних втрат, наданий позивачем, та встановлено, що даний розрахунок виконаний не вірно. Як вбачається з розрахунку позивача ним інфляційне нарахування на суму боргу здійснено окремо по кожному місяцю, без вирахування сукупного індексу інфляції за весь період прострочення, що суперечить вище викладеним приписам законодавства. Крім того, в розрахунок позивачем не включені періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці.

Також за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» судом перевірено розрахунок 3 % річних, наданий позивачем, та встановлено, що даний розрахунок також виконаний не вірно, позивачем допущено арифметичні помилки.

Отже, відповідно до здійснено судом розрахунку за заявлений позивачем період стягненню з відповідача 1 підлягає 1688864,38 грн. інфляційних втрат і 391945,65 грн. 3 % річних.

У відповідності до приписів ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасником справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За таких обставин, вимоги про стягнення з відповідача 1 інфляційних втрат і річних відсотків заявлені позивачем обґрунтовано та підлягають задоволенню в заявленому розмірі 1500717,12 грн. інфляційних втрат та 390260,99 грн. 3 % річних.

Із змісту позовних вимог слідує, що у звязку із невиплатою страхового відшкодування у строки, визначені Договором обовязкового страхування повітряних суден СТД № 2986937 від 17.07.2012, позивачем заявлена вимога про стягнення 861887,26 грн. пені, яка розрахована за період з 07.12.2015 по 06.06.2016.

Суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення 861887,26 грн. пені задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

В силу статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Нормами ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Пунктом 6.7 Договору страхування, на який посилається позивач мотивуючи вимоги про стягнення пені, сторони узгодили, що у за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування в строки, що передбачені умовами Договору, Страховик сплачує пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Разом із тим, з матеріалів справи судом встановлено, що у спірних правовідносинах не має місця несвоєчасної виплати страхового відшкодування, оскільки відповідач 1 відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування за Договором обовязкового страхування повітряних суден СТД № 2986937 від 17.07.2012.

Крім того, Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Відповідно до приписів ст. 231 ГК України розмір штрафних санкцій визначається законом або передбачається договором.

Однак, порядок нарахування пені, наведений в п. 6.7 Договору страхування, не відповідає положенням чинного законодавства щодо розміру та порядку нарахування пені, яка підлягає стягненню зі Страховика.

За таких обставин, у суду відсутні правові підстави для стягнення з відповідача 1 пені в розмірі 861887,26 грн. за несвоєчасне здійснення виплати страхового відшкодування в строки, що передбачені умовами Договору страхування.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення 546442,14 грн. додаткових витрат (збитків), повязаних з повітряним судом, які позивач обґрунтовує тим, що ним понесені витрати на перевезення, огляд, дефектацію, калькуляцію витрат на відновлення ПС на заводі-виробнику пошкодженого ПС Diamond Aircraft Industries (Австрія), зберігання ПС під час митних процедур. Нормативно в цій части позовні вимоги позивач обґрунтовує посиланням на ст. 224 ГК України.

Понесення додаткових витрат (збитків) в розмірі 546442,14 грн. позивач підтверджує посиланням на договір № 25-10/15 від 16.11.2015, укладений ПП «Бэль» з Diamond Aircraft Industries, який є Виконавцем та якому позивач направляє ПС для проведення його інспекції та виставлення кошторисної калькуляції для ремонту, актом наданих послуг № 1 і документами первинного бухгалтерського обліку до цього договору, а також договором транспортної експедиції (доручення на експедирування) № 02-4788 від 07.11.2016, укладений з ТОВ «Емонс Україна», акт № ОУ-1286 здачі-прийняття робіт (надання послуг) та документами первинного бухгалтерського обліку до цього договору.

Статтею 22 ЦК України визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Аналогічні положення викладені в статті 225 ГК України.

Відповідно до ст. 224 ГК України притягнення учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, до цивільно-правової відповідальності у вигляді стягнення збитків можливе лише за наявності певних, передбачених законом умов. Їх сукупність утворює склад цивільного правопорушення, який і є підставою цивільно-правової відповідальності.

Згідно з положеннями частини 1 ст. 614 ЦК України майнову відповідальність несе особа, яка порушила зобов'язання, лише за наявності її вини (умислу або необережності), крім випадків, встановлених договором або законом.

У відповідності до вимог п. 4 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, у вигляді відшкодування збитків.

Виходячи з загальних принципів цивільного права для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: 1) протиправної поведінки; 2) наявності збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини.

Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобовязань, оскільки в даному випадку його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Тобто, для застосування відповідальності у вигляді стягнення збитків, позивач повинен довести наявність у нього збитків, протиправних винних дій відповідача у вигляді неналежного виконання договірних зобовязань, та причинного звязку між збитками позивача та діями відповідача, і, як наслідок, вимога про відшкодування збитків може предявлятися виключно у разі, якщо збитки є результатом порушення права і виключно до особи, яка це право порушила.

З огляду на викладене можливо зробити висновок, що збитками (шкодою) у розумінні положень цивільного законодавства, є реальні витрати, зроблені кредитором, втрата або пошкодження його майна, а також неодержані доходи, які він би отримав у разі якщо його право не було би порушено. Зобовязання відшкодування завданої шкоди (збитків) є наслідком неправомірної поведінки особи, яка порушує законні цивільні права іншої особи, тобто деліктна відповідальність настає лише за винне завдання шкоди. Шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи.

Звернувшись до суду з вимогою про стягнення 546442,14 грн. збитків у вигляді додаткових витрат на перевезення, огляд, дефектацію, калькуляцію витрат на відновлення ПС на заводі-виробнику, зберігання ПС під час митних процедур, позивач посилається на те, що внаслідок незаконної та протиправної бездіяльності відповідача 1 у визначені суми шкоди, якої зазнало застраховане ПС внаслідок авіаційної події 02.08.2015, він змушений був понести зазначені витрати.

Проте, вищевикладені обставини даної справи у їх сукупності, свідчать, що позивач не довів незаконної та протиправної бездіяльності відповідача 1 у визначені суми шкоди, оскільки відповідач 1 розглянув факт настання авіаційної події 02.08.2015, оцінив його, але прийняв рішення, що ця авіаційна подія не є страховим випадком та відсутні підстави для виплати страхового відшкодування, тобто в даному випадку не йдеться про бездіяльність відповідача 1. Крім того, позивач не довів, що понесені ним додаткові витрати є збитками, тобто факту наявності збитків, та причинного звязку між неправомірною бездіяльністю відповідача 1 та настанням збитків.

За таких обставин, оскільки позивачем не доведено наявності в діях відповідача 1 елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення збитків в розмірі 546442,14 грн.

Що стосується заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 515000,00 грн., то з цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч., ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (п. 4 ст. 126 ГПК України).

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Зі змісту ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

В підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в сумі 515000,00 грн. позивачем додано до матеріалів справи оригінали (також до матеріалів справи долучено належним чином посвідчені копії цих же документів): договору про надання правової допомоги № 02/01/2018 від 02.01.2018, укладеного з Адвокатським обєднанням «ОСОБА_2 та Партнери» з додатком № 1 (щодо ставок юридичного персоналу Обєднання та порядку оплати вартості послуг) і додатком № 2 (щодо обсягу повноважень представників Обєднання) до цього договору; акту № КП-00001 від 08.01.2019 здачі-прийняття робіт (надання послуг); звіту про виконану роботу за підписом Керуючого партнера Обєднання ОСОБА_2; рахунку № 01/012 від 12.09.2018 на оплату за правові послуги; довідки щодо оплати юридичних послуг за підписом Керуючого партнера Обєднання ОСОБА_2; а також належним чином посвідчені копії: акту № КП-00002 від 16.01.2019 здачі-прийняття робіт (надання послуг); бухгалтерської довідки ПП «Бэль» вих. № 01-03/01-19 від 03.01.2019 щодо оплати правових послуг; рахунку № 01/16 від 16.01.2019 на оплату за правові послуги. Крім того, до матеріалів справи позивачем надано належним чином посвідчені копії платіжних доручень № 1286 від 12.09.2018, № 1296 від 13.09.2018, № 1320 від 19.09.2018, № 1307 від 17.09.2018, № 1344 від 21.09.2018, № 1356 від 26.09.2018, № 1361 від 27.09.2018, № 88 від 17.01.2019, що підтверджують понесення (оплату) позивачем витрат, необхідних для надання правничої допомоги, в розмірі 515000,00 грн. (а.с. 102-117, 195-203, Том 17)

Детальний опис послуг, наданих Адвокатським обєднанням «ОСОБА_2 та Партнери» ПП «Бэль» відповідно до договору про надання правової допомоги № 02/01/2018 від 02.01.2018, викладений в актах № КП-00001 від 08.01.2019 і № КП-00002 від 16.01.2019 здачі-прийняття робіт (надання послуг) і в звіті про виконану роботу за підписом Керуючого партнера Обєднання ОСОБА_2

З урахуванням викладеного, суд вважає, що позивач довів належними та допустимими доказами понесення ним судових витрат на правничу допомогу в розмірі 515000,00 грн.

Відповідач 1 в своїх пояснення по справі зазначав, що вважає непідтвердженою та надто завищеною суму судових витрат, повязаних з наданням професійної правничої допомоги, яка заявлена позивачем до стягнення.

Приймаючи до уваги предмет, категорію та складність спору між сторонами, обраний позивачем спосіб захисту своїх прав, кількість процесуальних документів, складених представниками Адвокатського обєднання «ОСОБА_2 та Партнери», які наявні в матеріалах справи, а також кількість судових засідань, в яких приймали участь представники Обєднання, враховуючи заперечення відповідача 1 стосовно того, що заявлена позивачем до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу є занадто великою, суд дійшов висновку, що розмір адвокатських витрат, який є співрозмірним категорії спору та наданому об'єму адвокатських послуг, становить 20 % від заявленої позивачем суми.

За таких обставин, суд вважає наявними підстави для покладення на відповідача 1 судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 103000,00 грн. В іншій частині витрати на професійну правничу допомогу покладаються на позивача.

Стосовно заперечень відповідача 1, що витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 515000,00 грн. є недоведеними позивачем і не відповідають вимогам ст. 126 ГПК України, то судом ці заперечення відхиляються як безпідставні.

Відповідно до ч., ч. 1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.

Згідно зі ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Доводи відповідача 1, надані в обґрунтування заперечень на позов, частково не знайшли свого підтвердження матеріалами справи, а частково судом враховані при вирішенні спору у даній справі.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги ПП «Бэль» до ПрАТ «УАСК «АСКА» документально підтвердженими, обґрунтованими, заснованими на законі та такими, що підлягають задоволенню частково, в частині стягнення з ПрАТ «УАСК «АСКА» 4100320,00 грн. основної суми страхового відшкодування, інфляційних втрат в сумі 1500717,12 грн. та 3 % річних у сумі 390260,00 грн. В іншій частині позовних вимог ПП «Бэль» до ПрАТ «УАСК «АСКА» суд відмовляє в їх задоволенні.

Враховуючи, що матеріалами справи не встановлено наявності правових відносин між ПП «Бэль» та ТОВ «Страховая компания «ТИТ», суд вважає, що позивачем не доведено з яких підстав ним заявлені позовні вимоги до відповідача 2 про стягнення 4100320,00 грн. основної суми страхового відшкодування (за мінусом франшизи), інфляційних втрат в сумі 1500717,12 грн., 3 % річних у сумі 390260,00 грн., пені в сумі 861887,26 грн. та додаткових збитків, повязаних з повітряним судном, у сумі 546442,14 грн., як і не доведено солідарного обовязку відповідачів 1 і 2 у справі щодо виплати страхового відшкодування за Договором обовязкового страхування повітряних суден СТД № 2986937 від 17.07.2012, а тому в задоволенні позову до ТОВ «Страховая компания «ТИТ» відмовляється повністю.

Частиною 4 ст. 129 ГПК України унормовано, що інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови від позову на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, згідно зі ст. 129 ГПК України судовий збір, а також витрати,повязані з проведенням судової експертизи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст., ст. 13, 46, 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного підприємства «Бэль», м. Маріуполь Донецької області до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», м. Запоріжжя про стягнення 4100320,00 грн. основної суми страхового відшкодування (за мінусом франшизи), інфляційних втрат в сумі 1500717,12 грн., 3 % річних у сумі 390260,99 грн., пені в сумі 861887,26 грн. та додаткових збитків, повязаних з повітряним судном, у сумі 546442,14 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», (юридична адреса: 69005, м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 97-А; адреса для листування: 01135, м. Київ, вул. Золотоустівська, буд. 23а, поверх 3, ідентифікаційний код юридичної особи 13490997) на користь Приватного підприємства «Бэль», (юридична адреса: 87515, Донецька область, м. Маріуполь, пр. Миру, буд. 46; адреса для листування: 04210, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер юридичної особи 24067 (чотири мільйони сто тисяч триста двадцять) грн. 00 коп. страхового відшкодування, 1500717 (один мільйон пятсот тисяч сімсот сімнадцять) грн. 12 коп. інфляційних втрат, 390260 (триста девяносто тисяч двісті шістдесят) грн. 99 коп. 3 % річних, 40525 (сорок тисяч пятсот двадцять пять) грн. 48 коп. витрат, повязаних з проведенням судової експертизи, 103000 (сто три тисячі) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу та 61041 (шістдесят одну тисячу сорок одну) грн. 60 коп. судового збору. Видати наказ.

3. В іншій частині позовних вимог Приватного підприємства «Бэль», м. Маріуполь Донецької області до Приватного акціонерного товариства «Українська акціонерна страхова компанія «АСКА», м. Запоріжжя відмовити.

4. В задоволенні позову Приватного підприємства «Бэль», м. Маріуполь Донецької області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Страховая компания «ТИТ», Російська Федерація, м. Москва про стягнення 4100320,00 грн. основної суми страхового відшкодування (за мінусом франшизи), інфляційних втрат в сумі 1500717,12 грн., 3 % річних у сумі 390260,00 грн., пені в сумі 861887,26 грн. та додаткових збитків, повязаних з повітряним судном, у сумі 546442,14 грн. відмовити повністю.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України « 25» квітня 2019 р.

Суддя Н. Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду через господарський суд Запорізької області, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.