РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2019Справа № 910/25/19
За позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Києва

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркон" м. Києва

про стягнення неустойки, сум за прострочення виконання боржником грошового зобов'язання, ціна позову 5691,39 грн.

Суддя Паламар П.І.

Без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

СУТЬ СПОРУ :

у грудні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що між ним і відповідачем укладено договір купівлі-продажу природного газу № 1421/14-БО-20 від 23 грудня 2013 р., додаткові угоди до цього договору, згідно з умовами яких він протягом січня-березня 2014 року передав відповідачу природний газ в об'ємі 103047 м3 вартістю 344254,46 грн.

Всупереч умов договору відповідач прострочив оплату одержаного природного газу.

З цих підстав просив задовольнити позов, стягнувши з відповідача на свою користь борг з урахуванням збитків внаслідок інфляції за час прострочення 2989 грн., три проценти річних з простроченої суми 368,51 грн., пеню 2333,88 грн., а також понесені ним по справі судові витрати.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, посилаючись на необґрунтованість заявлених вимог, вказував, що заявлені штрафні та фінансові санкції суперечать вимогам ч. 2 ст. 2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси".

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав.

Судом встановлено, що 23 грудня 2013 р. між сторонами у справі укладено договір купівлі-продажу природного газу № 1421/14-БО-20, протягом січня-червня 2014 року додаткові угоди до цього договору, згідно з умовами яких позивач зобов'язався передати відповідачу протягом 2014 року імпортований природний газ в обсязі до 870000 м3, а останній - прийняти та оплатити його вартість за цінами, погодженими у розділі 5 цього договору.

Відповідно до умов п. 6.1 договору оплата за природний газ та послуги з його транспортування здійснюється шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14 числа, наступного за місяцем поставки газу.

Строк дії договору відповідно до умов п. 11 договору встановлений з моменту його підписання сторонами до 31 грудня 2014 р. в частині поставки природного газу, в частині проведення розрахунків за газ - до їх повного здійснення.

Вказані обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи копіями вищезгаданого договору, додатковими угодами до нього.

Поясненнями позивача, викладеними у позовній заяві, поданим ним розрахунком боргу, проведеним відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства, актами приймання-передачі природного газу від 31 січня, 28 лютого, 31 березня 2014 р. стверджується факт передачі позивачем відповідачу протягом січня-березня 2014 року природного газу в обсязі 103047 м3 вартістю 344254,46 грн., а також оплати останнім одержаного товару у повному обсязі з порушенням строків, встановлених договором.

Поясненнями відповідача, викладеними у відзиві на позовну заяву, наявними у матеріалах ліцензії відповідача Серія АГ № 579736, витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань № від 1 лютого 2018 р. слідує, що придбання природного газу на підставі спірного договору здійснювалося відповідачем протягом 2014 року для проведення господарської діяльності з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії у м. Брянка Луганської області.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств - виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" встановлено мораторій на час, визначений у статті 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

З матеріалів справи слідує, що заявлені до стягнення штрафні та фінансові санкції за спірним договором нараховані позивачем з квітень-червень 2014 року.

Враховуючи, що розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1275-р від 2 грудня 2015 р. місто Брянка Луганської області, в якому відповідач провадив свою господарську діяльність, віднесене до переліку населених пунктів, де проводиться антитерористична операція, то нарахування позивачем заявлених до стягнення пені та інших штрафних санкцій є безпідставним.

Виходячи з наведеного, у позові про стягнення 2989 грн. збитків внаслідок інфляції за час прострочення, 368,51 грн. три проценти річних з простроченої суми, 2333,88 грн. пені відповідно до вимог ст. 624 ЦК України слід відмовити.

Оскільки у позові відмовлено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

у позові Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" м. Києва відмовити.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар