ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2019 р. Справа№ 910/14130/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дідиченко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі: Петрик М.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Новік В.М.; Пономаренко П.І.

від відповідача: Аністратенко О.О.

від третьої особи 1: Аністратенко О.О.

від третьої особи 2: Малік Т.І.

від третьої особи 3: Левадний Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.02.2019

про відмову у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами

у справі № 910/14130/17 (суддя Шкурдова Л. М.)

за заявою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2018 у справі №910/14130/17

за позовом Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕСУ"

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1. Публічне акціонерне товариство "Укртелеком",

2. Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України",

3. Фонд державного майна України

про стягнення 1 099 696 741,64 грн.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст обставин розгляду справи

У серпні 2017 року ПАТ "Державний ощадний банк України" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ТОВ "ЕСУ", в якій просив згідно з договором застави №18315Z1 від 15.09.2015, укладеним між позивачем, відповідачем та ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", звернути стягнення на цінні папери - акції прості іменні ПАТ "Укртелеком" в кількості 17 376 189 488 штук, номінальна вартість одного цінного паперу - 0,25 грн, форма існування цінних паперів - бездокументарна, код ISIN цінних паперів UA, що становить 92,7906% статутного капіталу ПАТ "Укртелеком", які належать на праві власності ТОВ "ЕСУ", визначивши спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів в порядку виконавчого провадження за початковою ціною, яка буде встановлена судовим експертом в результаті проведення судової експертизи.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.03.2018 у справі №910/14130/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2018 та постановою Верховного Суду від 31.10.2018, у задоволенні позову відмовлено.

03.08.2018 до Господарського суду міста Києва від ПАТ "Ощадбанк" надійшла заява про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2018 у справі №910/14130/17, в якій позивач просить задовольнити вказану заяву та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2019 у справі №910/14130/17 у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2018 у справі №910/14130/17 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції вказав, що наведені заявником обставини що стосуються розірвання в судовому порядку договору №КПП-582 купівлі-продажу пакета акцій ВАТ "Укртелеком" не спростовують встановлені судом обставини щодо відсутності попереднього погодження з органом приватизації звернення стягнення на предмет застави та не мають істотного значення для розгляду справи, оскільки відсутність такого погодження є самостійною підставою для відмови в позові.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятою ухвалою, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.02.2019 та прийняти постанову, якою задовольнити заяву АТ «Ощадбанк» про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням норм матеріального права та при неповному з'ясуванні обставин, які мають значення для справи. Зокрема, апелянт вказав, що оскільки під час нового розгляду справи № 910/7708/17 рішенням Господарського суду міста Києва від 07.11.2018 у задоволені позову Фонду Державного майна України до ТОВ «ЄСУ» про розірвання договору №КПП-582 купівлі-продажу пакета акцій ВАТ "Укртелеком" та стягнення заборгованості було відмовлено, таке рішення набрало законної сили відповідно до постанови Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2019, а тому контракт вважається таким, що не перебуває під контролем Фонду Державного майна України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/14130/17 передано на розгляд колегії суддів у складі: Дідиченко М. А. - головуюча суддя; судді - Руденко М. А., Пономаренко Є. Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2019 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/14130/17 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.02.2019 у справі № 910/14130/17, призначено до розгляду на 17.04.2019.

16.04.2019 через відділ документального забезпечення суду від позивача було подано заяву про відвід колегії суддів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2019 визнано заяву про відвід судді Дідиченко М.А. від участі у розгляді апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.02.2019 у справі № 910/14130/17 необґрунтованою та передано справу для вирішення питання про відвід суддів у порядку, встановленому ст. 32 ГПК України. Повідомлено сторін, що розгляд справи відбудеться 22.04.2019 о 16:00 год. у складі суду, визначеному за результатами розгляду заяви про відвід.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2019 заяву Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про відвід судді Дідиченко М.А. та ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2019 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Отрюха Б.В., суддів: Пантелієнко В.О., Верховця А.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2019 було відмовлено Публічному акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" в задоволенні заяви про відвід судді Північного апеляційного господарського суду Дідиченко М.А. від розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" у справі № 910/14130/17.

Заявлені клопотання та результати їх розгляду

22.04.2019 через відділ документального забезпечення суду від позивача надійшла заява про відвід судді Руденко М.А.

Вказана заява обґрунтована тим, що у АТ «Ощадбанк» існують обґрунтовані сумніви в неупередженому ставленні судді Північного апеляційного господарського суду Руденко М.А. до розгляду даної справи.

Як вказує заявник, з інформації, яка розміщена в мережі Інтернет, йому стало відомо, що на суддю Руденко М.А. за період з 2012 по 2015 рік до Вищої кваліфікаційної комісії суддів надійшло 12 скарг.

В силу приписів частини 1 статті 43 ГПК України, учасники процесу та їх представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

При цьому, варто зауважити, що у відповідності до частини 3 статті 38 ГПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів до дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 35 ГПК України).

В той же час, заявником не наведено жодного доводу, який би свідчив про упередженість чи необ'єктивність судді Руденко М.А. у розгляді даної справи.

Колегією суддів також враховано, що АТ «Ощадбанк» заяву про відвід судді Руденко М.А. подано 22.04.2019, тоді як ухвала про відкриття апеляційного провадження була отримана заявником 03.04.2019. Тобто, позивачем було пропущено строк на подання відводу.

АТ «Ощадбанк» не наведено виняткових випадків для подачі такого відводу після спливу встановленого нормами ГПК України строку на його подачу.

Також колегія суддів враховує, що позивачем вже заявлявся відвід головуючому судді Дідиченко М.А., який колегією суддів був визнаний необґрунтованим та передано справу для вирішення питання про відвід колегії суддів у порядку, встановленому статтею 32 ГПК України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.04.2019 у складі колегії суддів головуючого судді Отрюха Б.В., суддів: Пантелієнко В.О., Верховця А.А. було відмовлено Публічному акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" в задоволенні заяви про відвід судді Дідиченко М.А. від розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" у справі № 910/14130/17.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів розцінює подану заяву про відвід судді Руденко М.А. як зловживанням з боку позивача своїми процесуальними правами.

Якість та ефективність судочинства залежить у першу чергу від належного процесуального законодавства та норм із принципових аспектів процесу в цивільних, кримінальних та адміністративних справах. Держави мають прийняти такі положення у відповідності до статті 6 Конвенції. Процес розроблення проектів таких положень із цього приводу має включати в себе обговорення цих проектів із суддями та адвокатами, не в інтересах кожної з професій, проте з метою забезпечити справедливе судочинство. Також важливим є обговорення законопроектів із користувачами судових послуг. Необхідно, щоб процесуальні норми регулярно підлягали оцінці та оновленню за потребою, а судді, адвокати та користувачі судових послуг залучалися до цього процесу.

КРЄС уважає, що таке законодавство має забезпечити суддів ефективними процесуальними інструментами для дотримання принципів справедливого судочинства та попередження невиправданих затримок і використання незаконної тактики затягування розгляду справи. Таке законодавство має бути усталеним і передбачати чіткі та справедливі строки, проте дозволяти певну гнучкість. (п.п. 11, 12 висновку N (2013)16 Консультативної ради європейських суддів про відносини між суддями та адвокатами).

Згідно пункту 1 частини 2 статті 43 цього Кодексу, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що представник позивача, подаючи заяву про відвід судді Руденко М.А. з викладених вище підстав, вдається до зловживань процесуальними правами, наданими йому, як стороні судового процесу.

Згідно частини 3 статті 43 ГПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Таким чином, оскільки заява позивача про відвід судді Руденко М.А. від розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" у справі № 910/14130/17 є завідомо безпідставною, а тому колегія суддів розцінює дії позивача щодо заявлення такої заяви, як зловживання стороною своїми процесуальними правами у відповідності до п.1 частини 2 статті 43 ГПК України, у зв'язку з чим така заява підлягає залишенню без розгляду, а апеляційна скарга підлягає подальшому розгляду в порядку, встановленому ГПК України.

Позиції учасників справи

Через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

У судовому засіданні 22.04.2019 представники позивача та третьої особи 2 підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити.

У судовому засіданні 22.02.2019 представники відповідача, третьої особи 1 та третьої особи 3 заперечили проти вимог апеляційної скарги, ухвалу суду просили залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

У серпні 2017 року ПАТ "Державний ощадний банк України" звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до ТОВ "ЕСУ", в якій просив згідно з договором застави №18315Z1 від 15.09.2015, укладеним між позивачем, відповідачем та ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України", звернути стягнення на цінні папери - акції прості іменні ПАТ "Укртелеком" в кількості 17 376 189 488 штук, номінальна вартість одного цінного паперу - 0,25 грн, форма існування цінних паперів - бездокументарна, код ISIN цінних паперів UA, що становить 92,7906% статутного капіталу ПАТ "Укртелеком", які належать на праві власності ТОВ "ЕСУ", визначивши спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів в порядку виконавчого провадження за початковою ціною, яка буде встановлена судовим експертом в результаті проведення судової експертизи.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.03.2018 у справі №910/14130/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 29.05.2018 та постановою Верховного Суду від 31.10.2018, у задоволенні позову відмовлено.

До Господарського суду міста Києва від ПАТ "Ощадбанк" надійшла заява про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2018 у справі №910/14130/17, в якій позивач просить задовольнити вказану заяву та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2018 у справі №910/14130/17 ПАТ "Ощадбанк" посилається на те, що підставою для ухвалення рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2018 у справі №910/14130/17 про відмову в задоволенні позову, стала наявність рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2017 у справі №910/7708/17 за позовом Фонду державного майна України (далі - ФДМУ) до ТОВ "ЕСУ", ПАТ "Укрексімбанк", третя особа ПАТ "Ощадбанк", про розірвання договору №КПП-582 купівлі-продажу пакета акцій ВАТ "Укртелеком" за конкурсом від 11.03.2011 (далі - Контракт), зобов'язання списати кошти та стягнення 2 171 169 000,00 грн, яким позов задоволено, зокрема, розірвано Контракт.

Заявник вказує, що ухвалюючи рішення від 02.03.2018 у справі №910/14130/17, суд керуючись п. 5.3 Договору застави, яким передбачено, що у разі розірвання в судовому порядку Контракту, цінні папери підлягають поверненню у державну власність за рішенням суду, в цьому випадку звернення стягнення на цінні папери за цим договором заставодержателями здійснене бути не може та, з огляду на ту обставину, що Контракт було розірвано в судовому порядку (рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2017 у справі №910/7708/17), відмовив позивачу у задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на 17 376 189 488 штук цінних паперів (акцій), що становить 92,7906% статутного капіталу ПАТ "Укртелеком", які належать на праві власності ТОВ "ЕСУ", в рахунок погашення простроченої заборгованості ПАТ "Укртелеком" перед ПАТ "Ощадбанк" за Договором купівлі-продажу.

В той же час, постановою Верховного Суду від 03.07.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2017 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 у справі №910/7708/17 скасовано з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, а тому, на думку позивача, договір №КПП-582 купівлі-продажу пакета акцій ВАТ "Укртелеком" за конкурсом від 11.03.2011 є чинним, що є підставою, в розумінні п.3 ч.2 ст. 320 ГПК України, для перегляду за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2018 у справі №910/14130/17 та звернення стягнення на заставлений пакет акцій.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції вказав, що наведені заявником обставини, що стосуються розірвання в судовому порядку Контракту, не спростовують встановлені судом обставини щодо відсутності попереднього погодження з органом приватизації звернення стягнення на предмет застави та не мають істотного значення для розгляду справи, оскільки відсутність такого погодження є самостійною підставою для відмови в позові.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до ст. 320 Господарського процесуального кодексу України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають значення для правильного вирішення спору.

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту); так, не можуть вважатися такими обставинами подані учасником судового процесу листи, накладні, розрахунки, акти тощо, які за своєю правовою природою є саме новими доказами.

Тож, нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для правильного вирішення даної конкретної справи. Якби нововиявлена обставина була відома суду під час винесення судового акта, то вона обов'язково вплинула б на остаточні висновки суду; юридичний факт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу.

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

Водночас, нововиявленими можуть бути визнані лише істотно значимі, суттєві обставини, тобто такі обставини, обізнаність суду стосовно яких у розгляді справи забезпечила б прийняття цим судом іншого рішення.

Господарський суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Разом із цим, виникнення нових або зміна обставин після вирішення спору не можуть бути підставою для зміни або скасування судового рішення за правилами Глави 3 ГПК України.

З рішення Господарського суду від 02.03.2018 у справі №910/14130/17 вбачається, що підставою для відмови в позові став висновок місцевого господарського суду, з яким погодилися суд апеляційної та касаційної інстанції, що відповідно до п.5.1 Договору застави, ст. 27 Закону України "Про приватизацію державного майна", позивач має право звернути стягнення на предмет застави лише за погодженням із ФДМУ у період дії зобов'язань за Договором купівлі-продажу об'єкта приватизації (Контракту), водночас, позивачем не було надано доказів на підтвердження наявності такого погодження.

Крім того, суд першої інстанції у даному рішенні дійшов висновку, що звернення стягнення на цінні папери за Договором застави заставодержателями не може бути здійснене у зв'язку з розірванням в судовому порядку Контракту через невиконання відповідачем своїх зобов'язань за Контрактом, у зв'язку з чим, предмет застави підлягає поверненню у державну власність, на підставі п. 5.3 Договору застави, розділу VI Порядку №606 від 03.05.2012.

Таким чином, як вірно вказав суд першої інстанції, позивачу було відмовлено в задоволенні позову з двох підстав, а саме: у зв'язку з недотриманням позивачем процедури попереднього погодження з ФДМУ звернення стягнення на пакет акцій у період дії зобов'язань за Контрактом та у зв'язку з розірванням в судовому порядку Контракту через невиконання відповідачем своїх зобов'язань за Контрактом, у зв'язку з чим звернення стягнення на пакет акцій неможливе, а предмет застави підлягає поверненню у державну власність.

Як вже було зазначено вище, у заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами позивач вказує, що оскільки рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2017 у справі №910/7708/17, яким, зокрема, було розірвано Контракт, скасовано, та за результатами нового розгляду справи прийняте нове рішення, яким в задоволенні вимоги про розірвання Контракту відмовлено, це є підставою для перегляду рішення у справі №910/14130/17 за нововиявленими обставинами, та звернення стягнення на пакет акцій.

Однак, скасування судових рішень у справі № 910/7708/17 не може бути підставою для скасування рішення Господарського суду від 02.03.2018 у справі №910/14130/17 за результатами перегляду за нововиявленими обставинами, оскільки обставини, які встановлюються судом у справі № 910/7708/17, жодним чином не впливають на загальну правову оцінку обставин, здійснену судом у рішенні, що переглядається, так як правова оцінка факту розірвання Контракту за рішенням суду була лише однією з підстав для відмови у задоволенні позовних вимог АТ «Ощадбанк».

Разом з тим, іншою підставою для відмови в задоволенні позову в цій справі є висновок суду щодо відсутності передбаченого умовами Договору застави та вимогами законодавства обов'язкового попереднього погодження ФДМУ щодо звернення стягнення на предмет застави - акції ВАТ "Укртелеком", які обтяжені приватизаційними зобов'язаннями.

Наведені заявником обставини, що стосуються розірвання в судовому порядку Контракту, не спростовують встановлені судом обставини щодо відсутності попереднього погодження з органом приватизації звернення стягнення на предмет застави та не мають істотного значення для розгляду справи, оскільки відсутність такого погодження є самостійною підставою для відмови в позові.

Крім того, колегія суддів вважає за можливе зазначити, що про неможливість звернення стягнення на предмет застави без попереднього погодження ФДМУ також вказував Верховний Суд у своїй постанові від 31.10.2018 у даній справі при касаційному перегляді рішення судів першої та апеляційної інстанції.

В той же час, вказана заявником обставина (скасування постановою Верховного Суду від 03.07.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2017 та постанови Київського апеляційного господарського суду від 12.12.2017 у справі №910/7708/17) існувала на момент перегляду в касаційному порядку справи № 910/14130/17 і колегія суддів Касаційного господарського суду під час касаційного перегляду не знайшла підстав для скасування чи зміни рішення судів першої та апеляційної інстанції з даної підстави.

Тобто, Верховним Судом, при перегляді судових рішень у даній справі, додатково було підтверджено, що вказана заявником обставина не створює ніяких наслідків і не може бути підставою для скасування чи зміни рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2017.

Стосовно посилання апелянта на наказ ФДМУ № 1327 від 18.10.2018 «Про затвердження Порядку здійснення контролю за виконанням умов договорів купівлі-продажу об'єктів приватизації органами приватизації» колегія суддів зазначає наступне.

Так, наказ Фонду Державного майна України № 1327 від 18.10.2018 брав чинності 21.12.2018, тоді як рішення суду першої інстанції, яке переглядається за нововиявленими обставинами, було винесене 02.03.2018.

Тобто, на момент ухвалення оскаржуваного рішення такого нормативного акту як Порядок здійснення контролю за виконанням умов договорів купівлі-продажу об'єктів приватизації органами приватизації не існувало.

Так, згідно ч. 5 ст. 320 ГПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

При цьому, господарський суд, відповідно до норм ГПК, не наділений повноваженнями в процесі розгляду заяви про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами здійснювати повторно розгляд справи по суті з урахуванням законодавства, чинного на день такого перегляду.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин. Істотними є обставини, вплив яких на суть справи та винесене рішення може потягнути за собою скасування рішення суду та винесення іншого рішення, тобто, мають бути такими, що ставлять під сумнів або спростовують висновки.

Слід зазначити, що законом не передбачено здійснення перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами у повному обсязі. Отже, господарський суд переглядає судове рішення за нововиявленими обставинами лише в тих межах, в яких ці обставини впливають на суть рішення.

Вказане, зокрема, узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 08.08.2018 у справі № 916/2719/16.

Стосовно посилання апелянта на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.03.2019 у справі № 826/6068/17 за позовом ТОВ «ЄСУ» до ФДМУ про визнання протиправним та скасування рішення ФДМУ колегія суддів зазначає, що єдиною підставою для перегляду оскаржуваного рішення за нововиявленими обставинами позивач зазначив лише скасування Верховним Судом рішень по справі № 910/7708/17.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що скасування рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2017 у справі № 910/7708/17, в межах якої встановлювалось чинність Контракту, не є достатньою та істотною обставиною для перегляду рішення суду, що набрало законної сили, за нововиявленими обставинами та звернення стягнення на предмет застави.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) процедура поновлення розгляду справи за нововиявленими обставинами на вимогу сторони провадження для виправлення помилок правосуддя, як така, не суперечить положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) за умови відсутності зловживання (див. пп. 27 - 28 рішення від 18 листопада 2004 року у справі "Правєдная проти Росії" N69529/01 та п. 46 рішення від 6 грудня 2005 року у справі "Попов проти Молдови" N 2).

Однак, при цьому Суд наголошує, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, потрібно тлумачити в світлі Преамбули до Конвенції, яка проголошує принцип верховенства права як частину спільної спадщини держав-учасниць. Одним із аспектів принципу верховенства права є принцип правової певності, який, окрім іншого, передбачає, що якщо суд ухвалив остаточне рішення по суті спору, таке рішення не може бути піддане перегляду (див. рішення Суду у справі "Брумареску проти Румунії" від 28 жовтня 1999 року).

Цей принцип встановлює, що жодна сторона не вправі ставити питання про перегляд остаточного судового рішення, яке набрало чинності, лише задля нового судового розгляду і нового рішення по суті. Перегляд судового рішення не повинен бути замаскованою апеляційною процедурою, а саме лише існування двох позицій щодо способу вирішення спору не є підставою для повторного судового розгляду. Відхилення від цього принципу допустимі лише за наявності виняткових обставин (див. п.п. 51 - 52 рішення Суду у справі "Рябих проти Росії" від 24 червня 2003 року; ухвала Суду щодо прийнятності заяви N 62608/00 "Агротехсервіс проти України"; п.п. 42-44 рішення Суду у справі "Желтяков проти України" від 9 червня 2011 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні, а також те, що цей доказ є вирішальним (див. пп. 27 - 34 рішення Суду у справі "Праведная проти Росії" від 18 листопада 2004 року).

При цьому відповідно до пунктів 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19 лютого 2009 року у справі "Христов проти України" одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу "Брумареску проти Румунії", пункт 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу resjudicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі "Рябих проти Росії" заява № 52854/99).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що скасування рішення Господарського суду міста Києва від 19.10.2017 у справі № 910/7708/17, в межах якої встановлювалось чинність Контракту, не є достатньою та істотною обставиною для перегляду рішення суду, що набрало законної сили, за нововиявленими обставинами та звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 26.02.2019 року у справі № 910/14130/17 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.02.2019 року у справі № 910/14130/17 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.02.2019 року у справі № 910/14130/17 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 910/14130/17 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 26.04.2019 р.

Головуючий суддя М.А. Дідиченко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко