ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року Справа № 924/1108/18

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Гудак А.В. , суддя Петухов М.Г.

секретар судового засідання Драчук В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області на рішення Господарського суду Хмельницької області від 14.02.2019 р. у справі №924/1108/18 (суддя Виноградова В.В., повний текст рішення складено 21.02.2019 р.)

за позовом приватного акціонерного товариства "Дунаєвецьке АТП-16839" (м. Дунаївці Хмельницької обл.)

до Управління соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області (м. Дунаївці Хмельницької обл.)

про стягнення 658 441, 13 грн. заборгованості

за участю представників сторін:

позивача - Ткачук Б.М.;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Дунаєвецьке АТП-16839" звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовом про стягнення з Управління соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області 658 441, 13 грн. заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо здійснення компенсаційних виплат за надані послуги по перевезенню пільгових категорій громадян за квітень-грудень 2017р. та січень-жовтень 2018р. відповідно до договорів від 27.03.2017р. №4 та від 03.01.2018р. №6.

Правовою підставою позову є положення ст. ст. 525, 526, 530, 617, 908 ЦК України, ст. 193 ГК України, ст. ст. 29, 31, 37, 42 Закону України "Про автомобільний транспорт", вимоги Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 р. № 256.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 14.02.2019р. у даній справі позов задоволено; стягнуто з відповідача на користь позивача 658 441,13 грн. заборгованості, 9876,62 грн. витрат зі сплати судового збору.

Приймаючи рішення, господарський суд першої інстанції дійшов висновку, що послуги з перевезення категорій громадян на пільгових умовах позивачем надавались на виконання імперативних законодавчих приписів та умов договорів; розмір компенсаційних виплат є доведеним; відповідач (як уповноважений державою орган) в силу закону та умов договорів має відшкодувати спірні витрати позивачу за рахунок бюджетних коштів.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управління соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції; справу розглядати без участі повноважного представника відповідача.

Мотивуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що рішення судом першої інстанції прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян проводяться на підставі договорів, укладених між головним розпорядником бюджетних коштів та автотранспортним підприємством в межах передбачених у відповідному місцевому бюджеті коштів на зазначену мету.

Скаржник стверджує, що ним в повній мірі виконанні зобов'язання за договором від 27.03.2017р. №4 та проведено розрахунок з позивачем за надані послуги, в межах коштів, передбачених у місцевому бюджеті. При цьому, що стосується відшкодування за фактично надані послуги з перевезення окремих категорій громадян протягом квітня - грудня 2017 року в сумі 347161,94 грн., тобто понад суму, передбачену в місцевому бюджеті на зазначені цілі, то відповідач не мав можливості зареєструвати зобов'язання та провести відшкодування, оскільки це суперечить Бюджетному кодексу України.

Скаржник вказує, що у зв'язку з відсутністю акту звіряння заборгованості за пільговий проїзд окремих категорій громадян, складеного в межах затверджених бюджетних асигнувань на 2018 рік на зазначені цілі, відповідач не мав змоги зареєструвати зобов'язання в управлінні та здійснити позивачу відшкодування витрат за надані послуги протягом січня-жовтня 2018 року в сумі 90,0 тис. грн., в межах передбачених коштів в місцевому бюджеті на зазначені цілі за договором 03.01.2018р. №6.

Скаржник звертає увагу суду, що представником позивача в суді першої інстанції під час розгляду справи були надані листи, в яких зазначаються причини відмови позивача від підписання акту звіряння розрахунків за пільговий проїзд окремих категорій громадян на суму 90.0 тис. грн., які суд врахував, хоча відповідні листи до відповідача не надходили і відмітки вхідної кореспонденції на них немає, це свідчить про те, що представник позивача надав суду недостовірні докази.

Одночасно, скаржник ставить під сумнів дотримання виконання позивачем умов договорів №4 та №6 в частині забезпечення безкоштовного проїзду окремих категорій громадян в повній мірі, про що свідчать численні звернення пільгових категорій населення, зокрема, звернення, яке надійшло від жителя м. Дунаївці, особи з інвалідністю ОСОБА_2 В даному зверненні гр. ОСОБА_2 вимагає "надати змогу користуватися пільговим проїздом" на маршруті Дунаївці - Мушкутинці.

Також, відповідач просить суд взяти до уваги додаткові докази, а саме: "списки осіб, що мають право користуватися пільговим проїздом", в якому мітяться результати опитування, проведені відповідачем серед пільгових категорій громадян, та з якого вбачається, що лише 3,6% пільговиків, серед яких проводилось опитування, могли реалізувати своє право на пільговий проїзд протягом 2017-2018 років на приміських та міському маршрутах. Скаржник зазначає, що вказані докази не були надані суду першої інстанції у зв'язку з тим, що їх збирання потребувало значних затрат часу, а поштовхом до підготовки даних доказів стало те, що на адресу відповідача 06.02.2019р. надійшло повідомлення від ОСОБА_3 про те, що вона "немає змоги користуватися пільговим проїздом у громадському транспорті і змушена повністю оплачувати проїзд"

Розпорядженням керівника апарату суду від 25.03.2019 р. №01-04/119 у зв'язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії у справі ОСОБА_4 у період з 18.03.2019р. по 01.04.2019 р. включно, відповідно до ст. 32 ГПК України, ст. 155 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", п.п. 18, 20 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду та п. 8.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Північно-західному апеляційному господарському суді, призначено заміну судді-члена колегії у справі.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2019 р. для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Гудак А.В., суддя Петухов М.Г.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі, розгляд апеляційної скарги призначено на 11.04.2019 р. об 15:00 год.

Приватне акціонерне товариство "Дунаєвецьке АТП-16839" надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу (вх. №13249/19 від 05.04.2019 р.), в якому вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначає, що у позивача виникло цивільне право на відшкодування вартості послуг перевезення, наданих особам, які згідно з чинним (станом на момент укладення договору) законодавством мали право на соціальні пільги, а у відповідача як органу, через який діє держава у цивільних відносинах, - цивільний обов'язок здійснити із позивачем розрахунок за надані цим особам послуги, оскільки держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (ч. 1 ст. 167 ЦК України) та держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (ст. 170 ЦК України).

Окремо позивач звертає увагу суду на належність та допустимість додаткових доказів, поданих відповідачем. Позивач, на спростування позиції відповідача про те, що пільгові перевезення не здійснюватися долучає до відзиву на апеляційну скаргу складені відповідачем за результатами обстеження маршрутів коефіцієнти співвідношення безплатних пасажирів до платних, визначених на приміських маршрутах.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши в судовому засіданні 11.04.2019 р. надані сторонами додаткові докази (списки осіб, що мають право користуватися пільговим проїздом та коефіцієнти співвідношення безплатних пасажирів до платних, визначених на приміських маршрутах), зазначає наступне.

Відповідно до ст. 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин.

В силу ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 2, 3, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів апеляційного суду не дає оцінки як доказам по справі долучені до матеріалів справи списки осіб, що мають право користуватися пільговим проїздом та коефіцієнти співвідношення безплатних пасажирів до платних, визначених на приміських маршрутах, оскільки сторони у справі не обґрунтували неможливості їх подання (складання) до суду під час слухання справи в суді першої інстанції.

Представник позивача в судовому засіданні 11.04.2019р. заперечив доводи апеляційної скарги, просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідач не забезпечив явку повноважного представника в судове засідання 11.04.2019р., хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду скарги, а також клопотання відповідача про розгляд справи без участі його повноважного представника, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Як встановлено апеляційним судом, відповідно до п. 1.1. договорів №026, №028 та №029 від 17.12.2015р. на перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування, укладених між Дунаєвецькою районною державною адміністрацією (замовник), що діє на підставі п. 3 розпорядження голови Дунаєвецької районної державної адміністрації від 11.04.2013 р. №75/2013-р "Про організацію пасажирських перевезень на приміських автобусних маршрутах загального користування, які не виходять за межі території Дунаєвецького району", та приватним акціонерним товариством "Дунаєвецьке АТП-16839" (перевізник), на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 03.12.2008 р. №1081 "Про затвердження Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування", рішення конкурсного комітету від 16.12.2015 р. (протокол №01) замовник надає перевізникові право на перевезення пасажирів на вказаному нижче приміському автобусному маршруті загального користування, який не виходить за межі території Дунаєвецького району, у звичайному режимі руху, а перевізник забезпечує якісні та безпечні перевезення пасажирів на умовах, передбачених цими договорами: відповідно назви, номери маршрутів та мінімальна пасажиромісткість автобусів: Дунаївці - Гута Морозівська, 0632, 18 місць; Дунаївці - Сокілець, 0628, 18 місць; Дунаївці - Млаки, 0626, 18 місць.

Відповідно до п. 2.4.4 зазначених договорів на перевезення перевізник має право отримувати компенсацію втрат за перевезення пільгових категорій населення, передбачених чинним законодавством, в межах бюджетних призначень, затверджених в рішенні про відповідний бюджет головному розпоряднику коштів на поточний рік на умовах договору між перевізником та відповідними розпорядниками бюджетних коштів, що виділяються на ці цілі як субвенція державного бюджету.

Договори укладені на строк з 17.12.2015 р. по 16.12.2018 р. (п. 7.1 договорів на перевезення).

У матеріали справи надано копії розкладів руху автобусів на маршрутах №0628 Дунаївці - Сокілець, №0626 Дунаївці - Млаки, які вводяться в дію з 17.12.2015 р., затверджені першим заступником голови Дунаєвецької РДА 12.01.2016 р.

Відповідно до договору від 26.07.2016р. про перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування у звичайному режимі руху, укладеного між виконавчим комітетом Дунаєвецької міської ради (замовник) та приватним акціонерним товариством "Дунаєвецьке АТП-16839" (перевізник), сторони, які діють на підставі Закону України "Про місцеве самоврядування", Закону України "Про автомобільний транспорт", постанови Кабінету Міністрів України від грудня 2008 року №1081 "Про затвердження Порядку проведення конкурсу на перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування", постанови Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 року №176 "Про затвердження Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту", рішення виконавчого комітету міської ради від 21.07.2016 р. "Про введення в дію рішення конкурсного комітету" №93 та інших нормативно-правових актів у сфері пасажирських перевезень, домовились про умови здійснення пасажирських перевезень автобусних маршрутах загального користування в звичайному режимі руху (п. 1.1 договору).

Згідно п. 1.2 зазначеного договору замовник надає перевізникові право на перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування в звичайному режимі руху, а перевізник забезпечує якісні та безпечні перевезення пасажирів на умовах, передбачених цим договором: назва маршруту: автобусна станція - с. Мушкутинці; номер маршруту: №3.

Перевізник зобов'язується надавати транспортні послуги населенню на умовах, передбачених цим договором, вимогами ст. 34 Закону України "Про автомобільний транспорт" та забезпечити пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами (п. 1.3 вищезазначеного договору).

Згідно п. 3.1.15 договору перевізник зобов'язаний забезпечувати пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами та відповідно до п. 3.2.4 договору - має право отримувати компенсацію втрат за перевезення пільгових категорій населення, передбачених чинним законодавством.

Договір укладений на термін з 26.07.2016 р. до 25.07.2019 р.

Між Управлінням соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області (розпорядник коштів) та ПрАТ "Дунаєвецьке АТП 16839" (перевізник) укладено договори №4 від 27.03.2017 р., №6 від 02.01.2018 р. про порядок здійснення компенсаційних виплат перевізнику за пільговий проїзд окремих категорій громадян на приміських та міських маршрутах (далі - договори про порядок здійснення компенсаційних виплат).

Згідно з розділом 1 зазначених договорів вони встановлюють порядок здійснення компенсаційних виплат перевізнику розпорядником коштів за пільговий проїзд окремих категорій громадян, що користуються цією пільгою відповідно до Законів України (зі змінами та доповненнями) "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", "Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про охорону дитинства", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб, та їх соціальний захист», "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів" від 28.12.2014 року №76-VIII, постанов Кабінету Міністрів України від 17.05.1993 №354 "Про безплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування" та від 16.08.1994 №555 "Про поширення чинності постанови Кабінету Міністрів України від 17.05.1993 № 354", (у договорі №4 від 27.03.2017 р.: автомобільним транспортом на пасажирських маршрутах приміського сполучення, згідно Бюджетного Кодексу України, постанов Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету" № 256 від, 04.03.2002 року), "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги" №117 від 29.01.2003 року. При здійсненні компенсаційних виплат за перевезення пільгових категорій громадян сторони керуються чинним законодавством України.

Згідно п. 2.1 договорів про порядок здійснення компенсаційних виплат перевізник здійснює перевезення пільгових категорій громадян на приміських та міських маршрутах: Дунаївці - Млаки, Дунаївці - Гута Морозівська, Автостанція - с. Мушкутинці, Дунаївці - Сокілець (договір №4 від 27.03.2017 р.) та Дунаївці - Млаки, Автостанція - с. Мушкутинці, Дунаївці - Сокілець (договір №6 від 02.01.2018 р.) (п. 2.1.1), забезпечує безкоштовний проїзд окремих категорій громадян згідно з чинним законодавством України, при наявності у пасажирів відповідного посвідчення, що підтверджує право на пільгу (п. 2.1.2), щомісяця до 25 числа, перевізник подає на паперових, або електронних носіях розрахунок необхідної суми компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян за минулий місяць згідно додатку 1 та додатку 2; книги обліку розрахункових операцій, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів (КОРО) (п. 2.1.3), несе відповідальність за достовірність складених розрахунків необхідної суми компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян (п. 2.1.4).

У п. 2.2 договорів зазначено, що розпорядник коштів: щомісячно протягом 3 днів з дати надання перевізником розрахунків необхідної суми компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян перевіряє подані розрахунки та в межах затверджених бюджетних асигнувань, згідно помісячного розпису асигнувань загального фонду бюджету на відповідні цілі, складає з перевізником відповідні акти звіряння за формою №3-пільга (п. 2.2.1), компенсаційні виплати перевізнику за надані послуги по перевезенню пільгових категорій громадян здійснюються за рахунок та в межах передбачених коштів з бюджету на зазначені цілі у відповідному бюджетному році, пропорційно зобов'язанням, по мірі надходження коштів (п. 2.2.2), веде облік пільг наданих перевізником окремим категоріям громадян згідно звітних документів (п. 2.2.3).

У п. 5.1 договорів про порядок здійснення компенсаційних виплат зазначено, що договір №4 від 27.03.2017 р. укладений на строк з 01.01.2017 р. і діє до 31.12.2017 р., договір №6 від 02.01.2018 р. укладений на строк з 01.01.2018 р. і діє до 31.12.2018 р.

Договори підписані представниками сторін, скріплені відтисками їхніх печаток.

Листом №6/54 від 26.04.2017р. позивачем відповідачу подані розрахунки необхідної компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян за квітень 2017 р. в сумі 60538,26 грн. (додаток №2: на приміських маршрутах в сумі 27346,08 грн., додаток №3: на міських маршрутах в сумі 33192,18 грн.), які прийняті відповідачем 03.05.2017 р.;

листом № 6/64 від 29.05.2017 р. - за травень 2017 року на суму 44004,77 грн. (додаток №2: на приміських маршрутах в сумі 15938,27 грн., додаток №3: на міських маршрутах в сумі 28066,50 грн.), які прийняті відповідачем 29.05.2017 р.;

листом №6/73 від 29.06.2017 року - за червень 2017 року на загальну суму 38659,08 грн. (додаток №2: на приміських маршрутах в сумі 12244,65 грн., додаток №3: на міських маршрутах в сумі 26414,43 грн.), які прийняті відповідачем 29.06.2017 р.;

листом №6/77 від 27.07.2017 року - за липень 2017 року на загальну суму 39648,00 грн. (додаток №2: на приміських маршрутах в сумі 13981,02 грн., додаток №3: на міських маршрутах в сумі 25666,98 грн.), які прийняті відповідачем 28.07.2017 р.;

листом №6/82 від 29.08.2017 року - за серпень 2017 року на загальну суму 28522,78 грн. (додаток №2: на приміських маршрутах в сумі 12845,96 грн., додаток №3: на міських маршрутах в сумі 9739,50 грн., додаток №3: на міських маршрутах в сумі 5937,32 грн.), які прийняті відповідачем 29.08.2017 р.;

листом №6/85 від 25.09.2017 року - за вересень 2017 року на загальну суму 30202,11 грн. (додаток №2: на приміських маршрутах в сумі 12034,11 грн., додаток №3: на міських маршрутах в сумі 18168,00 грн.), які прийняті відповідачем 26.09.2017 р.;

листом №6/89 від 26.10.2017 року - за жовтень 2017 року на загальну суму 35130,99 грн. (додаток №2: на приміських маршрутах в сумі 12090,99 грн., додаток №3: на міських маршрутах в сумі 23040,00 грн.), які прийняті відповідачем 26.10.2017 р.;

листом №6/98 від 27.11.2017 року - за листопад 2017 року на загальну суму 33974,83 грн. (додаток №2: на приміських маршрутах в сумі 13004,83 грн., додаток №3: на міських маршрутах в сумі 20970,00 грн.), які прийняті відповідачем 28.11.2017 р.;

листом №6/103 від 27.12.2017 року - за грудень 2017 року на загальну суму 36481,12 грн. (додаток №2: на приміських маршрутах в сумі 11725,12 грн., додаток №3: на міських маршрутах в сумі 24756,00 грн.), які прийняті відповідачем 28.12.2017 р.;

листом №6/03 від 26.01.2018 року - за січень 2018 року на загальну суму 23083,05 грн. (додаток №2: на приміських маршрутах в сумі 8413,05 грн., додаток №3: на міських маршрутах в сумі 14670,00 грн.), які прийняті відповідачем 31.01.2018 р.;

листом №6/09 від 26.02.2018 року - за лютий 2018 року на загальну суму 41206,61 грн. (додаток №2: на приміських маршрутах в сумі 13840,61 грн., додаток №3: на міських маршрутах в сумі 27366,00 грн.), які прийняті відповідачем 26.02.2018 р.;

листом №6/15 від 27.03.2018 року - за березень 2018 року на загальну суму 25268,22 грн. (додаток №2: на приміських маршрутах в сумі 10452,10 грн., додаток №3: на міських маршрутах в сумі 14816,12 грн.), які прийняті відповідачем 28.03.2018 р.;

листом №6/20 від 25.04.2018 року - за квітень 2018 року на загальну суму 37577,97 грн. (додаток №2: на приміських маршрутах в сумі 12922,69 грн., додаток №3: на міських маршрутах в сумі 24655,28 грн.), які прийняті відповідачем 25.04.2018 р.;

листом №6/23 від 25.05.2018 року - за травень 2018 року на загальну суму 34687,59 грн. (додаток №2: на приміських маршрутах в сумі 12997,95 грн., додаток №3: на міських маршрутах в сумі 21689,64 грн.), які прийняті відповідачем 29.05.2018 р.;

листом №6/27 від 25.06.2018 року - за червень 2018 року на загальну суму 41820,80 грн. (додаток №2: на приміських маршрутах в сумі 14199,36 грн., додаток №3: на міських маршрутах в сумі 27621,44 грн.), які прийняті відповідачем 27.06.2018 р.;

листом вих. №6/35 від 27.07.2018 року - за липень 2018 року на загальну суму 27927,45 грн. (додаток №2: на приміських маршрутах в сумі 11929,09 грн., додаток №3: на міських маршрутах в сумі 15998,36 грн.), які прийняті відповідачем 30.07.2018 р.;

листом № 6/37 від 27.08.2018 року - за серпень 2018 року на загальну суму 32306,66 грн. (додаток №2: на приміських маршрутах в сумі 10815,26 грн., додаток №3: на міських маршрутах в сумі 21491,40 грн.), які прийняті відповідачем 30.08.2018 р.;

листом №6/42 від 25.09.2018 року - за вересень 2018 року на загальну суму 28490,79 грн. (додаток №2: на приміських маршрутах в сумі 12527,59 грн., додаток №3: на міських маршрутах в сумі 15963,20 грн.), які прийняті відповідачем 26.09.2018 р.;

листом №6/49 від 26.10.2018 року - за жовтень 2018 року на загальну суму 18910,05 грн. (додаток №2: на приміських маршрутах в сумі 12834,53 грн., додаток №3: на міських маршрутах в сумі 6075,52 грн.), які прийняті відповідачем 29.10.2018 р. (всього на суму 658 441,13 грн.).

В матеріали справи надано копії складених позивачем актів звіряння розрахунків за пільговий проїзд окремих категорій громадян станом на 25.07.2018р. з відображенням заборгованості відповідача перед позивачем станом на 25.07.2018 р. в сумі 578733,63 грн., станом на 25.09.2018 р. - в сумі 639 531,08 грн. на 25.10.2018 р. - в сумі 658 441,13 грн.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 23.07.2018 р. №6/34, у якій вимагав у найкоротші строки виконати свої зобов'язання за договором №6 від 02.01.2018 р. та перерахувати борг в розмірі 203644,24 грн. за період 01.01.2018 р. - 24.06.2018 р. та борг минулого року за період 01.04.2017 р. - 31.12.2017 р. в сумі 347161,94 грн. (всього 550806,18 грн.).

Відповідач у відповідь на претензію листом №2191/01-14/2018 від 31.07.2018 р. повідомив, зокрема, що постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2017 року №426 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2002 р. №256, якими вилучено норму щодо фінансування видатків за пільговий проїзд окремих категорій громадян за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам. Також зазначив, що відповідно до ст. 91 Бюджетного кодексу України компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян мають проводитись за рахунок коштів місцевих бюджетів. Повідомив, що відповідно до ст. 48 Бюджетного кодексу України немає можливості зареєструвати залишок заборгованості за 2017 рік в сумі 290944,15 грн. та провести її відшкодування. Щодо відшкодування фактичної заборгованості у розмірі 203644,24 грн. за перевезення пільгових категорій громадян у 2018 році вказав, що рішенням 34 (позачергової) сесії Дунаєвецької міської ради від 01.03.2018 р. №8-34/2018 р. виділено 100 тис.грн. на пільговий проїзд окремих категорій громадян автомобільним транспортом. Частка відшкодування позивачу становить 90.0 тис.грн., які перераховані в повному обсязі. З метою реєстрації зобов'язань в управлінні Державної казначейської служби України в Дунаєвецькому районі та відшкодування витрат за надані послуги з пільгового перевезення окремих категорій громадян в межах передбачених коштів, повторно просив надати акт звіряння розрахунків на суму 90.0 тис. грн. та додаткову угоду до договору від 02.01.2018 року №6 за 2018 рік на таку ж суму. Крім того, ставиться під сумнів дотримання позивачем умов договорів №4 та №6 в частині забезпечення безкоштовного проїзду окремих категорій громадян в повній мірі, про що свідчить звернення, яке надійшло від жителя м. Дунаєвець.

В матеріали справи надано, зокрема копію листа Хмельницької обласної державної адміністрації головам районних державних адміністрацій, міським (міст обласного значення) головам від 26.01.2008 р. №70/25-14-309/2008; копії листів відповідача від 19.12.2016 р. №4515/01-14/2016, від 08.11.2017 р. №3604/01-14-2017 до голів Дунаєвецьких селищної та міської об'єднаних територіальних громад з проханням передбачити на 2017 рік видатки на компенсаційні виплати за пільговий проїзд окремих категорій громадян в сумі відповідно 265,9 тис. грн. та 503,5 тис. грн.; копію листа відповідача від 08.11.2017 р. №3604/01-14/2017 голові Дунаєвецької міської об'єднаної територіальної громади з інформацією стосовно очікуваних у 2018 р. нарахувань сум пільг, зокрема за пільговий проїзд - 500,0 тис. грн.; копії довідки про зміни до плану асигнувань (за винятком надання кредитів з бюджету) загального фонду бюджету на 2017 рік та довідки про зміни до кошторису на 2017 рік; копію підписаного сторонами акта звіряння розрахунків за пільговий проїзд окремих категорій громадян станом на 30.03.2017 р. на суму 56217,79 грн.; копію реєстру бюджетних фінансових зобов'язань розпорядників (одержувачів) бюджетних коштів від 31.03.2017 р. № 73; копію платіжного доручення від 01.06.2017 р. №1 про сплату відповідачем позивачу 56217,79 грн.; копії довідки про зміни до плану асигнувань та довідки про зміни до кошторису на 2018 рік; копії супровідних листів від 20.06.2018 р. №1747/01-14/2018 року, 17.09.2018 р. №2855/01-21/2018, 09.10.2018 р. №3165/01-21/2018, 06.11.2018 р. №3647/01-21/2018, 15.11.2018 р. №3788/01-21/2018 з доданими актами звіряння розрахунків за пільговий проїзд окремих категорій громадян станом відповідно на 01.07.2018 р., 01.09.2018 р., 01.10.2018 р., 01.11.2018 р., а також копію додаткової угоди №1 до договору №6 від 02.01.2018 р., копію звернення гр. ОСОБА_2 від 02.07.2018 р.

Також позивачем надано копії листів Управління соціального захисту Кам'янець-Подільської районної державної адміністрації від 08.01.2019 р., виконавчого комітету Кам'янець-Подільської міської ради від 08.01.2019 р. у підтвердження виділення коштів на перевезення пільгових категорій громадян іншими органами державної влади та місцевого самоврядування.

Предметом даного позову є вимога позивача про стягнення з відповідача 658 441, 13 грн. заборгованості у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо здійснення компенсаційних виплат за надані послуги по перевезенню пільгових категорій громадян.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку обставинам справи в їх сукупності, колегія суддів зазначає, що за змістом пунктів 1, 6 статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту тощо визначаються виключно законами України.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії".

Статтею 19 вказаного закону визначено, що виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Соціальні пільги на пасажирські перевезення для ряду категорій громадян встановлено, зокрема, Міжурядовою Угода про взаємне визнання прав на пільговий проїзд для інвалідів та учасників Великої Вітчизняної війни, а також осіб, прирівняних до них від 12 березня 1993 року, Законами України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні", "Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам", "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про охорону дитинства", "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Відносини з перевезення пасажирів регулюються спеціальним щодо даного виду правовідносин Законом України "Про автомобільний транспорт".

Відповідно до частини 1 статті 31 Закону України "Про автомобільний транспорт" відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських, приміських та міжміських, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються, у тому числі розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати.

Договір про організацію перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування міському, приміському та міжміському, які не виходять за межі території області (внутрішньообласні маршрути), укладається між органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування та автомобільним перевізником і вважається укладеним з моменту його підписання сторонами (ч. 1 ст. 42 Закону України "Про автомобільний транспорт").

Частинами 1, 2, 4 статті 37 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом. Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень.

Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України "Про автомобільний транспорт" органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані надати перевізникам, які здійснюють пільгові перевезення пасажирів та перевезення пасажирів за регульованими тарифами, компенсацію відповідно до закону.

Беручи до уваги викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що норми вказаних законів, зокрема, закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовному обов'язку автомобільного перевізника надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов'язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

За змістом статей 89, 102 Бюджетного кодексу України видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг з послуг зв'язку за рахунок субвенцій з державного бюджету визначено постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету".

Відповідно до пункту 3 вказаного порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Отже, розпорядником коштів бюджетного фінансування вказаних соціальних пільг у м. Дунаєвець Хмельницької області є Управління соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області, а відшкодування витрат, понесених внаслідок пільгового перевезення, здійснюється відповідачем за рахунок державних субвенцій.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що між сторонами виникли правовідносини з надання окремим категоріям населення послуг із перевезення автомобільним транспортом на пільговій основі, в яких відповідач як розпорядник відповідних коштів зобов'язаний здійснювати розрахунки з організаціями-перевізниками, що надають послуги особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги.

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Згідно ч.ч. 1, 2 с. 509, ч.ч. 3, 4 ст. 11 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку; зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу; цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Позивач є суб'єктом господарювання, який надає послуги з перевезення пасажирів, метою діяльності позивача як учасника господарських відносин є досягнення економічних та соціальних результатів та одержання прибутку відповідно до ч. 2 ст. 3 ГК України.

За змістом ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Як встановлено апеляційним судом, між відповідачем (розпорядник коштів) та позивачем (перевізник) укладено договори №4 від 27.03.2017 р., №6 від 02.01.2018 р. про порядок здійснення компенсаційних виплат перевізнику за пільговий проїзд окремих категорій громадян на приміських та міських маршрутах, відповідно до яких перевізник здійснює перевезення пільгових категорій громадян на приміських та міських маршрутах, забезпечує безкоштовний проїзд окремих категорій громадян згідно з чинним законодавством України, при наявності у пасажирів відповідного посвідчення, що підтверджує право на пільгу (п. 2.1), а розпорядник коштів: щомісячно протягом 3 днів з дати надання перевізником розрахунків необхідної суми компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян перевіряє подані розрахунки та в межах затверджених бюджетних асигнувань, згідно помісячного розпису асигнувань загального фонду бюджету на відповідні цілі, складає з перевізником відповідні акти звіряння за формою №3-пільга. При цьому в договорах зазначено, що компенсаційні виплати перевізнику за надані послуги по перевезенню пільгових категорій громадян здійснюються за рахунок та в межах передбачених коштів з бюджету на зазначені цілі у відповідному бюджетному році, пропорційно зобов'язанням, по мірі надходження коштів (п. 2.2).

Позивачем у підтвердження наданих послуг з перевезення пільгової категорії населення надані, зокрема, копії договорів на перевезення пасажирів автомобільним транспортом загального користування, про перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування у звичайному режимі, розрахунків необхідних сум компенсацій за пільговий проїзд окремих категорій громадян на приміських та міських маршрутах, дані яких прийняті відповідачем.

Натомість відповідачем не було здійснено компенсаційних виплат за надані позивачем послуги по перевезенню пільгової категорії громадян за заявлений у позові період (за квітень-грудень 2017 р. та січень-жовтень 2018 р.), в результаті чого некомпенсованими залишились витрати позивача на перевезення пільгових категорій громадян на загальну суму 658441,13 грн.

При цьому, не заперечуючи факту надання позивачем послуг з перевезення пільгових категорій громадян на суму, визначену позивачем у наданих ним відповідачу розрахунках, відповідач зазначає, що відсутні бюджетні асигнування на ці цілі в розмірі заявлених позовних вимог та наявність його обов'язку здійснювати відповідні компенсації лише в межах затверджених бюджетних асигнувань.

Разом з тим, з огляду на наведені норми законодавства у позивача виникло цивільне право на відшкодування вартості послуг перевезення, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а у відповідача як органу, через який діє держава у цивільних відносинах, - цивільний обов'язок здійснити із позивачем розрахунок за надані цим особам послуги, оскільки: по-перше, держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина 1 статті 167 ЦК України); по-друге, держава набуває і здійснює цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).

Також, суд зазначає, що відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, а саме, у справі "Кечко проти України" (заява № 63134/00), ЄСПЛ зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (пункт 23 рішення Суду). У пункті 26 вказаного рішення зазначено, що органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань.

У рішеннях ЄСПЛ від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" також зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання (пункти 48 та 40 цих рішень відповідно).

Таким чином, відповідач зобов'язаний здійснити розрахунки із позивачем щодо спірних послуг, наданих особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а відсутність бюджетних призначень на ці видатки не є підставою для звільнення відповідача від виконання встановленого чинним законодавством зобов'язання.

Отже, беручи до уваги те, що перевезення пасажирів на пільгових умовах позивачем виконано не за власною ініціативою, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього та умов договорів, тому уповноважений на те державою орган - відповідач у справі у силу закону має відшкодувати за рахунок бюджетних коштів понесені витрати позивачу, тому суд першої інстанції правомірно дійшов висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем обґрунтовано та підлягають задоволенню в розмірі 658 441,13 грн.

Окрім того, посилання скаржника на відсутність підписаного акту звіряння заборгованості, складеного в межах затверджених бюджетних асигнувань на 2018 рік суд не приймає, оскільки вказане не спростовує наявність документально підтверджених фактичних витрат позивача, які пов'язані з пільговим перевезенням окремих громадян.

Колегія суддів апеляційного суду вважає посилання скаржника безпідставними та документально необґрунтованими, та такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції.

При цьому, судом звертається увага на те, що у рішенні Європейського суду з прав людини (справа Трофимчук проти України №4241/03 від 28.10.2010 р.) зазначено, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи, що суд першої інстанції постановив рішення у відповідності до норм матеріального і процесуального права, з урахуванням усього вищевказаного у апеляційного суду немає правових підстав для його скасування.

За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що рішення Господарського суду Хмельницької області від 14.02.2019 р. у справі №924/1108/18 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області - без задоволення.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області на рішення Господарського суду Хмельницької області від 14.02.2019 р. у справі №924/1108/18 - залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складено 12 квітня 2019 р.

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Петухов М.Г.