УХВАЛА

25 квітня 2019 року

м. Київ

Справа № 915/1208/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю.Я. - головуючого, Краснова Є. В., Пількова К. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_4

на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 (головуючий - Ярош А. І., судді - Богатир К. В., Філінюк І. Г.) у справі

за позовом Фізичної особи-підприємця Кафарова Сергія Олесадовича,

до Миколаївської міської ради,

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1) ОСОБА_6,

2) ОСОБА_4;про визнання недійсним пункту 3 частини4 рішення Миколаївської міської ради від 13.06.08 № 24/37 та державного акта на право власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року Фізична особа-підприємець Кафаров Сергій Олесадович звернувся до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Миколаївської міської ради про визнання недійсним пункту 3 частини 4 рішення Миколаївської міської ради від 13.06.2008 № 24/37 та державного акта на право власності на земельну ділянку за кадастровим номером :02:048:0003 на ім'я ОСОБА_6, виданого на підставі зазначеного рішення.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 27.02.2017 у справі № 915/1208/16, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду України від 13.04.2017 та постановою Вищого господарського суду України віл 11.10.2017, у задоволенні позову відмовлено повністю.

У подальшому, фізична особа-підприємець Кафаров Сергій Олесадович звернувся до Господарського суду Миколаївської області із заявою до про перегляд рішення Господарського суду Миколаївської області від 27.02.2017 у справі № 915/1208/17 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 23.07.2018 відмовлено фізичній особі-підприємцю Кафарову Сергію Олесадовичу у задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Миколаївської області від 27.02.2017 у справі № 915/1208/16, а рішення Господарського суду Миколаївської області від 27.02.2017 по справі № 915/1208/16 залишено в силі.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою, фізична особа-підприємець Кафаров Сергій Олесадович звернувся до суду апеляційної інстанції з відповідною апеляційною скаргою.

Ухвалою Одеського апеляційного господарського суду від 07.09.2018, зокрема відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Кафарова Сергія Олесадовича на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 23.07.2018 про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у справі № 915/1208/16.

27.11.2018 року до апеляційного суду надійшло клопотання фізичної особі-підприємця Кафарова Сергія Олесадовича про призначення судової земельно-технічної експертизи у справі № 915/1208/16, для з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.02.2019, зокрема призначено у справі № 915/1208/16 судову земельно-технічну експертизу, провадження якої доручено Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз та зупинено апеляційне провадження за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця Кафарова Сергія Олесадовича на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 23.07.2018 у справі № 915/1208/16 на час проведення експертизи.

23.04.2019 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_4 на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 цій у справі, подана 05.03.2019 через апеляційний господарський суд.

Перевіривши доводи заявника касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

По-перше, пунктом 3 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати касаційну скаргу на ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз'яснення рішення чи відмову у роз'ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Разом із тим у пункті 3 частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не зазначено про можливість самостійного касаційного оскарження ухвали суду апеляційної інстанції про призначення судової експертизи (аналогічну правову позицію також викладено у постанові об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.12.2018 у справі № 910/9883/17).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає оскарженню.

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 у справі № 915/1208/16 у частині призначення проведення земельно-технічної експертизи.

По-друге, ОСОБА_4 у касаційній скарзі також зазначає про незгоду з ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 у справі № 915/1208/16 і у частині зупинення провадження у цій справі.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах: "Устименко проти України", "Пономарьов проти України") право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачиться у контексті Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов'язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має право зупинити провадження у справі за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи у випадку призначення господарським судом судової експертизи.

Зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи є правом господарського суду, що зумовлене неможливістю вирішення спору по суті за відсутності висновків про встановлення фактів, які можуть бути встановлені лише експертом.

Ураховуючи те, що оскарженою ухвалою суду апеляційної інстанції у справі, яка розглядається, призначено земельно-технічну експертизу, а для проведення експертизи матеріали справи направляються до судово-експертної установи і в цей період неможливо проводити відповідні процесуальні дії, апеляційний суд у цьому випадку скористався своїм правом, наданим йому процесуальним законом (частиною 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України), що не може вважатися порушенням норм процесуального права, яке тягне за собою наслідки у вигляді скасування відповідного судового акта.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції зупинив провадження щодо розгляду справи № 915/1208/16 із дотриманням норм чинного законодавства.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 у справі № 915/1208/16 у частині зупинення провадження у справі у зв'язку з її необґрунтованістю, адже правильне застосування норм права апеляційним господарським судом є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення.

Керуючись статтями 228, 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 у справі № 915/1208/16.

2. Матеріали касаційної скарги з додатками на 17 (сімнадцяти) аркушах, у тому числі оригінал квитанції від 25.02.2019, повернути скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді Є. В. Краснов

К. М. Пільков