ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"06" травня 2019 р. м. Київ Справа № 911/1193/18

За скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" №63 від 17.04.2019 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича у справі № 911/1193/18

за позовом Національного банку України, 01601, м. Київ, Печерський р-н, вул. Інститутська, буд. 9

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон", 49000, Дніпропетровська обл., м. Дніпро,Шевченківський р-н,вул. Січеславська Набережна, буд.29-А

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача

Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк", 01001, м. Київ, Печерський р-н, вул. Грушевського, буд. 1Д

про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №44 від 12.03.2009 в рахунок часткового погашення заборгованості за кредитним договором №19 від 03.03.2009

суддя Шевчук Н.Г.

секретар судового засідання Матраєва Н.С.

за участю представників:

від стягувача (позивача): не з'явився;

від скаржника (боржник): Колосовський Ю.О. (дов. №28 від 21.12.2018, свідоцтво №3216/10 від 25.01.2007);

від третьої особи: не з'явився;

від органу ДВС: не з'явився.

встановив:

До Господарського суду Київської області 19.04.2019 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" надійшла скарга №63 від 17.04.2019 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича у виконавчому провадженні №58205049 щодо примусового виконання наказу Господарського суду Київської області від 19.10.2018 по справі №911/1193/18, в якій скаржник просить визнати неправомірною та скасувати постанову від 28.01.2019 про арешт майна боржника, посилаючись на те, що державним виконавцем невірно визначено загальну суму заборгованості, в межах якої накладено арешт на майно боржника.

Ухвалою суду від 22.04.2019 скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" прийнято до розгляду та призначено судове засідання на 25.04.2019.

В судовому засіданні 25.04.2019 оголошено перерву до 06.05.2019, про що учасники судового процесу повідомлені ухвалою суду від 25.04.2019.

В судові засідання 25.04.2019 та 06.05.2019 представники органу ДВС, стягувача та третьої особи по справі не з'явились, про дату, час та місце розгляду скарги були повідомлені належним чином та завчасно.

Орган ДВС, стягувач та третя особа письмових пояснень на подану скаргу до суду не подали.

Відповідно до частини другої статті 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З огляду на те, що державний виконавець та стягувач завчасно повідомлялись про розгляд скарги, а також зважаючи на строки, встановлені частиною першою статті 342 Господарського процесуального кодексу України, та керуючись статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, яка зобов'язує учасників справи сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи та надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, суд вважає за можливе здійснити розгляд скарги за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши подану скаргу з урахуванням матеріалів справи суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Київської області від 13.09.2018 по справі №911/1193/18 з урахуванням ухвали суду про виправлення описки від 05.11.2018 позовні вимоги Національного банку України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" задоволено повністю, а саме вирішено:

- в рахунок погашення заборгованості Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" за кредитним договором №19 від 03.03.2009 (з усіма змінами та доповненнями до нього) перед Національним банком України в сумі 2 674 478 038 (два мільярди шістсот сімдесят чотири мільйони чотириста сімдесят вісім тисяч тридцять вісім) гривень 00 коп. звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором №44 від 12.03.2009, укладеним між Національним банком України та Закритим акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк", посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М. та зареєстрованим в реєстрі за №421, а саме на нежилі приміщення №1 та №5, балкон на третьому поверсі, площею 995,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Петропавлівська, будинок 12, що належить на праві приватної власності Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" на підставі Договору купівлі-продажу від 26.12.2014, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М. за реєстраційним номером №1351, за початковою ціною, визначеною іпотечним договором, а саме: 17 816 817, 70 грн. (сімнадцять мільйонів вісімсот шістнадцять тисяч вісімсот сімнадцять гривень 70 копійок) без ПДВ на користь Національного банку України;

- встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", за початковою ціною 17 816 817, 70 грн. (сімнадцять мільйонів вісімсот шістнадцять тисяч вісімсот сімнадцять гривень 70 копійок) без ПДВ;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" на користь Національного банку України 267 252 (двісті шістдесят сім тисяч двісті пятдесят дві) грн. 27 коп. судового збору.

На виконання вказаного рішення господарським судом 19.10.2018 видано відповідні накази.

На підставі наказу №911/1193/18 від 19.10.2018 головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком Владиславом Андрійовичем (далі - державний виконавець) 28.01.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №58205049 та постанову про арешт майна боржника.

Відповідно до оскаржуваної постанови про арешт майна боржника від 28.01.2019 державний виконавець постановив накласти арешт на майно: нежилі приміщення №1 та №5, балкон на третьому поверсі, площею 995,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Автономна Республіка Крим, м.Сімферополь, вул. Петропавлівська, будинок 12, місцезнаходження: Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Петропавлівська, будинок 12, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору 2 941 925 841,80 грн.

Не погоджуючись з даною постановою в частині визначення суми заборгованості по виконавчому провадженню у вказаному розмірі Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" звернулось зі скаргою на дії державного виконавця до суду.

Згідно з приписами статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до частин першої та другої статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частини першої статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Згідно частини сьомої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Частиною першою статті 5 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом.

Згідно статті 11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням.

Відповідно до частини першої та третьої статті 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як встановлено рішенням Господарського суду Київської області від 13.09.2018 по справі №911/1193/18 сума 2 674 478 038,00 грн. є заборгованістю Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" за кредитним договором №19 від 03.03.2009 перед Національним банком України.

В свою чергу Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" виступає поручителем за кредитним договором №19 від 03.03.2009 згідно іпотечного договору №44 від 12.03.2009 та несе відповідальність перед Національним банком України за невиконання Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" зобов'язаннь за кредитним договором виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Оскільки вищевказаним рішенням суду встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", за початковою ціною 17 816 817,70грн, суд приходить до висновку, що саме в межах вартості предмета іпотеки Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" має нести відповідальність перед Національним банком України за невиконання Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" зобов'язань за кредитним договором №19 від 03.03.2009.

Відповідно до частини першої статті 339 Господарського процесуального кодексу України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права.

Згідно з частиною першою статті 340 Господарського процесуального кодексу України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до статті 343 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Виходячи з наведених обставин та положень чинного законодавства суд приходить до висновку, що державним виконавцем в постанові про арешт майна боржника №58205049 від 28.01.2019 неправомірно встановлено суму стягнення з урахуванням виконавчого збору у розмірі 2 941 925 841,80грн, оскільки вказана сума є заборгованістю Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" за кредитним договором №19 від 03.03.2009 перед Національним банком України, а Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" виступає поручителем за даним кредитним договором згідно іпотечного договору №44 від 12.03.2009 та несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки, початкова ціна продажу якого встановлена у розмірі 17 816 817,70грн.

Проте, як вбачається з матеріалів скарги 05.02.2019 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження", згідно приписів якого виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до статті 40 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Суд погоджується з доводами скаржника про те, що оскаржувана постанова про арешт майна боржника №58205049 від 28.01.2019 винесена з порушеннями приписів Закону України "Про виконавче провадження" та Закону України «Про іпотеку» в частині визначення суми заборгованості.

Проте, як встановлено судом, на час розгляду даної скарги наказ Господарського суду Київської області №911/1193/18 від 19.10.2018, на примусове виконання якого відкрито виконавче провадження №58205049, повернуто стягувачу згідно постанови про повернення виконавчого документа від 05.02.2019.

Статтею 343 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку, що скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінілон" №63 від 17.04.2019 на дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича у виконавчому провадженні №58205049 не підлягає задоволенню, оскільки обставини, які були підставою для подання зазначеної скарги, відпали та, відповідно, відсутнє порушене право скаржника.

Керуючись статтями 234, 343, 345 Господарського процесуального кодексу України, Законом України «Про виконавче провадження» суд

ухвалив:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому статтею 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.Г. Шевчук

Ухвалу підписано 08.05.2019.