ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2019м. ДніпроСправа № 904/847/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Панна С.П за участю секретаря судового засідання Кравченко Р.В.

За позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Автодистриб`юшн КАРГО ПАРТС", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕЛЕВІДЕОСЕРВІС", м. Дніпро

про стягнення заборгованості 44 636,01 грн.

Суддя Панна С.П.

Представники:

від позивача: Грановский Я.Г. -витяг з наказу №35-К від 31.01.2019р.

від відповідача: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Автодистриб`юшн КАРГО ПАРТС" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕЛЕВІДЕОСЕРВІС" про стягнення 39 679,98 грн. - заборгованості за поставлений товар, 3 181,94 грн. - пені, 717,41 грн. - інфляційних, 1 056,68 грн. - 12% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №2484-04/2018 від 21.05.2018р. в частині повної та своєчасної оплати поставленого товару.

Ухвалою суду від 11.03.2019р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено розгляд справи на 28.03.2019р.

27.03.2019 р. від відповідача надійшов лист за №26/03-19 від 26.03.2019р. про перенесення розгляду справи. Крім того, у листі відповідач повідомив про те, що зобов`язується погасити залишок кредиторської заборгованості у повному обсязі, надавши копії платіжних доручень №7282 від 17.01.2019р., № 7615 від 07.03.2019р., №7707 від 26.03.2019р. про сплату ним загальної суми 15 240,62 грн.

Ухвалою суду від 28.03.2019р. розгляд справи відкладено до 18.04.2019р.

18.04.2019 р. від відповідача надійшов лист за №17/04-19 від 17.04.2019р., в якому він просив знов перенести розгляд справи та зобов`язався погасити заборгованість у повному обсязі. Також надав копії платіжних доручень № 7812 від 08.04.2019р. та № 7885 від 17.04.2019р. про сплату ним загальної суми на 13 000,00 грн.

Ухвалою суду від 18.04.2019р. розгляд справи відкладено до 10.05.2019р.

10.05.2019р. позивач надав заяву про уточнення позовних вимог № 157 від 08.05.2019р., в якій просить стягнути з відповідача 24. 226 76 грн.

Зазначена заява судом не приймається до розгляду, оскільки подана поза межами строку встановленого п.2 ч.2 ст.46 ГПК України, якою передбачено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно п.1 ч.3 ст. 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

10.05.2019р. у судовому засіданні проголошені вступна та резолютивна частини рішення відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Між Позивачем (постачальник) і Відповідачем (покупець) укладений договір № 2484-04/2018 від 21.05.2018р. (договір), згідно предмету якого постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, передати у власність покупця визначені цим Договором запчастини, експлуатаційні матеріали, автомобільні шини, тощо (товар), а також надати шиноремонтні та шиномонтажні послуги (послуги), а покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти товар і послуги та здійснити їх оплату.

Згідно п. 2.1 договору, номенклатура, найменування, одиниця виміру, походження товару, загальні кількість, ціна за одиницю товару, що передаються за цим Договором, термін та умови передачі, визначаються у рахунках-фактурах (рахунках на оплату), товарних (видаткових) накладних, або інших передбачених чинним законодавством документах на товари, які є невід`ємною частиною Договору та остаточно узгоджується сторонами на кожну окрему партію товару.

Пунктом 1.3 визначено, що найменування, вартість та обсяг наданих послуг, зазначається в Актах виконаних робіт, укладених сторонами, які є невід`ємними частинами даного Договору.

Відповідно до п.1.4. договору загальна сума Договору складається із вартості переданого товару, що відповідає сумі всіх товарних (видаткових) накладних, та сумарної вартості наданих послуг, зазначених в Актах виконаних робіт, здійснених протягом дії даного Договору.

Згідно п.8.2 договору, він набирає чинності з моменту підписання його і діє до 31.12.2018р.

Згідно ст.11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань) є, зокрема, договір.

Відповідно до ч.1 ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На виконання умов договору Позивачем було виставлено рахунок №S від 06.11.2018р. та поставлено товар Відповідачу на загальну суму 39 679,98грн., що підтверджується видатковою накладною SI від 06.11.2018р. (а.с.18), яка підписана уповноваженими особами без зауважень.

За домовленістю Сторін Товар продається на умовах попередньої оплати або на умовах відстрочення платежу в межах кредитного ліміту. Кредитним лімітом Сторони вважають суму, на яку Постачальник може поставити товар на умовах домовленого відтермінування. В залежності від загальної суми щомісячних замовлень Покупця, Постачальник визначає суму кредитного ліміту. (п.3.2 Договору).

Якщо продаж Товару здійснюється на умовах відстрочення платежу в межах кредитного ліміту, термін такого відстрочення зазначається у товарній накладній. У такому разі Товар має бути сплачений не пізніше останнього дня відтермінування включно на підставі рахунку на оплату, який надається Постачальником Покупцю разом з товарною накладною. Підписання Покупцем або уповноваженої ним особи на прийняття Товару товарної накладної є належним підтвердженням факту отримання ним рахунку на оплату (п.3.4 Договору)

Відповідно до п.3.6. Договору оплата товару і наданих послуг за цим договором здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальнику. При здійснені оплати покупець, крім обов`язкових реквізитів, повинен зазначити у документах на оплату номер та дату даного Договору, а також номер та дату рахунку-фактури, за яким здійснюється вказана оплата.

Покупець зобов`язаний прийняти Товар та здійснити відповідні розрахунки згідно з розподілом три договору (п.4.6 Договору).

Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Видаткова накладна містить зазначення терміну оплати за поставлений товару, а саме до 06.12.2018р. Таким чином, відповідач повинен був оплатити товар не пізніше 06.12.2018р.

Відповідно до ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Однак, відповідач порушив вимоги законодавства та умов договору, внаслідок чого, у нього виникла заборгованість, яка становить 39 679,98 грн.

З метою досудового врегулювання спору Позивачем було направлено на адресу Відповідача претензію від 04.01.2019 р., № 150 (а.с.19) про сплату поставленої продукції та штрафних санкцій. Однак, відповідач вимоги претензії не виконав.

Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідачем було сплачено 15240,62 грн. згідно платіжних доручень за №7282 від 17.01.2019р., № 7615 від 07.03.2019р., №7707 від 26.03.2019р. Однак оплата за платіжним дорученням № 7282 від 17.01.2019 в сумі 4240,62 грн. була здійснена відповідачем згідно рахунків № S, № S за листопад. Тому, в рахунок заборгованості за видатковою накладною SI від 06.11.2018р. оплата в сумі 4240,62 грн. судом не приймається. Зазначене підтверджується та не спростовується позивачем.

В подальшому, до суду відповідач надав докази погашення заборгованості на суму 13000,00 грн. згідно платіжних доручень № 7812 від 08.04.2019р. та № 7885 від 17.04.2019р. Таким чином, відповідачем сплачена сума заборгованості всього у розмірі 24 000,00 грн. та залишилась несплаченою сума заборгованості у розмірі 15 679,98 грн.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що відповідач фактично сплатив заборгованість у розмірі 24 000,00 грн., господарський суд дійшов висновку, що провадження у справі в цій частині підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Згідно ч. 4 ст. 231 ГПК України, про закриття провадження у справі, суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до ч.3 ст.130 ГПК України, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

У прохальній частині позовної заяви позивач просить суд про стягнення з відповідача на його користь сплачений судовий збір.

Таким чином, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині стягнення 24 000,00 грн. основного боргу у зв`язку із відсутністю предмету спору та стягнути в цій частині судовий збір з відповідача.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України).

Відповідно до п. 5.2 договору за порушення грошового зобов`язання за цим Договором більше 3-х календарних днів, Покупець сплачує на користь постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ до суми простроченого платежу, за весь період такого прострочення.

За порушення грошового зобов`язання відповідачем, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача пені за період з 09.12.2018р. по 28.02.2019р. в сумі 3 181,94 грн.

Розрахунок пені наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, вірно враховує періоди нарахувань.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Пунктом 5.3 договору визначено, що у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, передбаченого ним Договором, винна СТОРОНА несе відповідальність, встановленої статтею 625 ЦК України, а саме: той хто прострочив виконання грошового зобов`язання має сплатити на користь іншої СТОРОНИ за Договором суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 12 відсотків різних від простроченої суми.

За порушення умов договору позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача 12% річних за період з 09.12.2018р. до 28.02.2019р. в сумі 1056,68 грн.

Розрахунок 12% річних наданий позивачем, відповідає чинному законодавству України, дійсним обставинам справи, вірно враховує періоди нарахувань.

Також, позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача втрат від інфляції за період з 09.12.2018 по 28.02.2019 в сумі 717,41 грн.

В пункті 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2014 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань зазначено, що згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

У застосуванні індексації можуть враховуватися рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладені в листі Верховного Суду України від 03.04.97 N 62-97р; цього листа вміщено в газеті "Бизнес" від 29.09.97 N 39, а також в інформаційно-пошукових системах "Законодавство" і "Ліга".

Відповідно до листа Верховного Суду України № 62-97р від 03.04.1997 "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" індекси інфляції розраховуються Міністерством статистики України починаючи з серпня 1991 року щомісячно і публікуються в пресі, зокрема, газеті "Урядовий кур`єр" в період з 5 по 10 число наступного за звітним місяця.

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, тому умовно слід рахувати, що сума внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня, індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця - червня.

Позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат є також обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Положеннями статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Європейський суд з прав людини у справі «Мантованеллі» проти Франції» звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» є право на змагальне провадження.

Ст.13 ГПК України зазначає, що судочинство у господарських судах України здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Суд відповідно до статті 237 ГПК України під час розгляду справи з`ясував чи мали місце обставини (факти) якими обґрунтовувались позовні вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються.

За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 73, 74, 123, 129, 191, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Закрити провадження у справі в частині стягнення з відповідача 24 000,00 грн. заборгованості за поставлену продукцію у зв`язку із відсутністю предмету спору.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Телевідеосервіс" (49040, м. Дніпро, ж/м Тополя-1, б. 2, кв. 155, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистриб`юшин КАРГО ПАРТС" (02222, м. Київ, вул. Закревського, 16, ) заборгованість у сумі 15 679,98 грн., 12% річних в розмірі 1 056,68 грн., інфляційних втрат в розмірі 717,41грн., пеню в розмірі 3 181,94 грн., судовий збір в розмірі 1 921,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного тексту судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 13.05.2019

Суддя С.П.Панна