Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2019 р. м. Житомир Справа № 906/311/19

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кравець С.Г.

секретар судового засідання: Гекалюк О.І.

за участю представників сторін:

від позивача: Чайковська Т.П., довіреність від 29.03.2019;

від відповідача: Шпаківський Л.Т., керівник,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (м.Житомир)

до Будинкоуправління №3 Житомирської КЕЧ району (смт.Озерне, Житомирський район, Житомирська область)

про стягнення 454898,48 грн.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Будинкоуправління №3 Житомирської КЕЧ району про стягнення 454898,48грн боргу, а також судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №07-447 від 15.12.2018.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 08.04.2019 зазначену позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та розгляд справи по суті призначено на 07.05.2019.

18.04.2019 на адресу суду через діловодну службу від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач суму основного боргу в розмірі 454898,48грн визнав в повному обсязі. Також зазначив, що 26.03.2019 відповідачем позивачу було направлено гарантійний лист, в якому Будинкоуправління №3 Житомирської КЕЧ району підтвердило наявність заборгованості за спожиту електроенергію в розмірі 613000,00грн (а.с.33).

В судовому засіданні 07.05.2019 представник відповідача подав письмові пояснення по суті позовних вимог, в яких керівник відповідача зазначає, що заборгованість відповідача перед позивачем в межах позовних вимог складає 454898,48грн (а.с.35).

Представник позивача в судовому засіданні 07.05.2019 позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити. Також у зв'язку з визнанням відповідачем позову, просила вирішити питання про повернення з державного бюджету позивачу 50% сплаченого при поданні позовної заяви судового збору на підставі ст.130 ГПК України.

Представник відповідача в судовому засіданні 07.05.2019 заявлені позовні вимоги в сумі 454898,48грн визнав. Зазначив, що заборгованість за спожиту електроенергію станом на 01.05.2019 складає 687878,04грн. Вказав, що відповідачем було сплачено позивачу у березні 2019 року 86207,60грн, у квітні 2019 року - 59966,83грн, які були зараховані за поточне споживання електроенергії; заборгованість яка є предметом позову не змінилась і становить 454898,48грн.

Частиною 1 статті 191 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з частиною 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Судом встановлено, що подані відповідачем відзив на позовну заяву та пояснення відповідача про визнання позову підписані Шпаківським Л.Т., який є керівником Будинкоуправління №3 Житомирської КЕЧ району і визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб.

Згідно з ч.4 ст.191 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що 15.12.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (постачальник/позивач) та Будинкоуправлінням №3 Житомирської КЕЧ району (споживач/відповідач) було укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №07-447 (далі - договір) (а.с.10-15).

Відповідно до ст.714 Цивільного кодексу України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно частини 1 статті 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Частиною 2 статті 275 Господарського кодексу України, відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Енергопостачальні підприємства інших, крім державної і комунальної, форм власності можуть брати участь у забезпеченні енергією будь-яких споживачів, у тому числі через державну (комунальну) енергомережу, на умовах, визначених відповідними договорами.

Також, п.п. 1.2.15 п. 1.2 Розділу І Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 14.03.2018 року № 312 (надалі за текстом - Правила НКРЕКП) встановлено, що на роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами. При цьому, укладення договору постачання електричної енергії відбувається за типовими договорами, форма та зміст яких передбачені відповідними додатками до Правил НКРЕКП.

Згідно п.1.1 договору №07-447 від 15.12.2018, цей договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі - договір) є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам (далі - споживач) постачальником універсальних послуг (далі - постачальник) та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього договору, згідно із заявою-приєднання яка є додатком 1 до цього договору.

Відповідно до пункту 2.1 договору, за цим договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Постачальник купує електричну енергію, вироблену з енергії сонячного випромінювання та/або енергії вітру об'єктами електроенергетики (генеруючими установками) приватних домогосподарств, величина встановленої потужності яких не перевищує 30 кВт, за "зеленим" тарифом в обсязі, що перевищує місячне споживання електричної енергії такими приватними домогосподарствами на підставі укладеного між ним та побутовим споживачем договору про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом приватним домогосподарством відповідно до додатку 2 до цього договору.

Пунктом 3.1 договору сторони передбачили, що умови надання універсальних послуг споживачу повинні передбачати наступне:

ціни на електроенергію для споживача повинні бути економічно обґрунтованими, прозорими, недискримінаційними і формуватися постачальником відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором;

споживач має право змінювати постачальника без сплати будь-яких штрафних санкцій на користь такого постачальника у разі дострокового розірвання цього договору.

Постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої оплати за спожиту електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є додатком 3 до цього договору (пункт 3.3 договору).

Згідно п.3.4 договору, датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата зазначена в заяві-приєднанні.

Споживач розраховується з постачальником за спожиту електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої регулятором, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 3 до цього договору (пункт 5.1 договору).

Відповідно до пункту 5.8 договору, розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Згідно пункту 5.9 договору, розрахунки споживача за цим договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника (далі - спецрахунок). При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу Постачальника, та в інший не заборонений чинним законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.

Відповідно до пункту 5.10 договору, оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Пунктом 6.2 договору, серед іншого, сторони домовились, що споживач зобов'язується забезпечити своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії відповідно до умов цього договору та пов'язаних з постачанням електричної енергії послуг згідно з умовами цього договору.

Цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання. Умови цього договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні (пункт 13.1 договору).

Договір підписано та скріплено печатками сторін.

Також 15.12.2018 Будинкоуправління №3 Житомирської КЕЧ району підписало заяву приєднання до умов договору споживача про постачання електричної енергії постачальником електричної енергії - ТОВ "Житомирська обласна енергопостачальна компанія", якою споживач з 01.01.2019 приєднався до договору споживача про постачання електричної енергії за особовим рахунком №07-447 бази даних абонентів постачальника за регульованим тарифом (а.с.16).

До договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №07-447 між сторонами було підписано додаток №3 - комерційну пропозицію №2-УП для споживачів універсальних послуг дії для бюджетних установ, який є невід'ємною його частиною та згідно якого сторони погодили, що тимчасово на період з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2020 року включно універсальні послуги, окрім побутових та малих непобутових споживачів, надаються постачальником таких послуг також бюджетним установам незалежно від розміру договірної потужності та іншим споживачам, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт. У зазначений період на бюджетні установи незалежно від розміру договірної потужності та на інших споживачів, електроустановки яких приєднані до електричних мереж з договірною потужністю до 150 кВт, поширюються всі права та обов'язки, передбачені Законом України "Про ринок електричної енергії" для малих непобутових споживачів щодо отримання універсальних послуг, передбачених статтею 63 цього Закону.

В розділі спосіб оплати комерційної пропозиції №2-УП вказано, що оплата вартості електричної енергії, включаючи витрати за послуги з розподілу (передачі), здійснюється за фактичним споживанням виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника універсальних послуг до 5 числа місяця наступного за розрахунковим (а.с.18-19).

Судом встановлено, що відповідач на виконання умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №07-447 подавав позивачу звіти про використану електроенергію (активну, реактивну) в січні та лютому 2019 року (а.с.23-24).

З матеріалів справи вбачається, що на підставі поданих відповідачем звітів позивачем відповідачу виставлялись рахунки на оплату за постачання електричної енергії: №1996 від 31.01.2019 за січень 2019 на суму 331660,73грн та №2856 від 28.02.2019 за лютий 2019 на суму 219391,70грн (а.с.21-22).

Проте, відповідач свої зобов'язання щодо своєчасної оплати виставлених рахунків за постачання електроенергії вчасно та в повному обсязі не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість перед позивачем за постачання електричної енергії у період з січня по лютий 2019 року в загальній сумі 551052,43грн (331660,73грн+219391,70грн).

З наданих позивачем документів також вбачається, що відповідачем частково проведено оплату за отримані послуги з постачання електроенергії на суму 96153,95грн, що підтверджується випискою з обігової відомості розрахунків за електроенергію з відповідачем (а.с.20) та не заперечувалось представниками сторін під час судового засідання 07.05.2019.

Отже, враховуючи надані позивачем послуги з постачання електроенергії за січень-лютий 2019 року на загальну суму 551052,43грн, а також здійснену відповідачем проплату в розмірі 96153,95грн, неоплаченими станом на час звернення з позовом у даній справі, залишились послуги з постачання електроенергії на суму 454898,48грн (551052,43грн-96153,95грн), отримані відповідачем на виконання умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №07-447.

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності із ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 5.10 договору, оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строки, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів від дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного в комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Проте, у передбачені договором строки відповідачем оплата на суму 454898,48грн проведена не була.

З наявних у справі матеріалів вбачається, що 26.03.2019 відповідач направив позивачу гарантійного листа №104 в якому повідомив, що у зв'язку з арештом банківських рахунків Житомирським районним управлінням юстиції ДВС України з 2010 року по теперішній час, здійснювати перерахунок коштів за спожиту електроенергію Будинкоуправління №3 Житомирської КЕЧ району не має можливості, бо не є розпорядником коштів. При цьому, погашення заборгованості можливе лише за наявності відкритого виконавчого провадження Житомирського районного управлінням юстиції ДВС України щодо стягнення заборгованості з Будинкоуправління №3 Житомирської КЕЧ району на користь ТОВ "ЖОЕК". В листі відповідач також гарантував позивачу погашення заборгованості за спожиту електроенергію в сумі 613000грн, по відкритому виконавчому провадженні протягом 6 місяців поточного року (а.с.25).

Станом на час розгляду справи, відповідач зобов'язання щодо проведення розрахунків з позивачем за отримані послуги з постачання електроенергії на суму 454898,48грн не виконав, у зв'язку з чим у відповідача існує заборгованість перед позивачем у вказаній сумі.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 454898,48грн основного боргу є правомірними, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Представник відповідача в судовому засіданні 07.05.2019 наявність заборгованості перед позивачем в сумі 454898,48грн визнав, про що зазначено також відповідачем у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях від 07.05.2019 (а.с.33,35).

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до вимог ч.1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно ч.1 ст.193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

У відповідності до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Аналогічні норми містяться в ст.193 Господарського кодексу України.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 454898,48грн основного боргу є правомірними, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню.

Як визначає ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.74 ГПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 454898,48грн основного боргу є обґрунтованими, заявленими відповідно до чинного законодавства та такими, що підлягають задоволенню.

За приписами ч.1 ст.130 Господарського процесуального кодексу України, яка кореспондується за змістом з ч.3 ст.7 Закону України "Про судовий збір", у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на вищенаведене, сплачений позивачем судовий збір у даній справі, у зв'язку з визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету у розмірі 50 відсотків судового збору в сумі 3411,74грн.

Відповідно до ст.ст. 129, 130 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням викладеного та задоволення позову, судовий збір у сумі 3411,74грн (50% від сплаченого позивачем судового збору з урахуванням заявленої суми позовних вимог), підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 130, ч.4 ст.191, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Будинкоуправління №3 Житомирської КЕЧ району (12443, Житомирська область, Житомирський район, смт.Озерне, ідентифікаційний код 24978549) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (10003, Житомирська область, м.Житомир, майдан Перемоги, буд.10; ідентифікаційний код 42095943):

- 454 898,48грн боргу,

- 3411,74грн витрат по сплаті судового збору.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Житомирська обласна енергопостачальна компанія" (10003, Житомирська область, м.Житомир, майдан Перемоги, буд.10; ідентифікаційний код 42095943) з Державного бюджету України 50% судового збору в розмірі 3411,74грн, сплаченого згідно з платіжним дорученням № від 01.04.2019.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 08.05.19

Суддя Кравець С.Г.

Друк. :

1 - до справи,

2 - позивачу оригінал з гербовою печаткою (рек. з пов.),

3 - відповідачу (рек. з пов.).