ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" травня 2019 р.            Справа№ 920/831/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Коротун О.М.

суддів:           Суліма В.В.

Пономаренка Є.Ю.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.,

представники сторін в судове засідання не з’явилися

за апеляційною скаргою Державного підприємства «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України»

на рішення Господарського суду Сумської області від 14.02.2019 (повний текст рішення складено 20.02.2019)

у справі №920/831/18 (суддя Спиридонова Н.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дамиріс»

до Державного підприємства «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України»

про стягнення 341 861, 61 грн заборгованості за договором підряду № 70/1 від 08.12.2017

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог та рух справи

У жовтні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Дамиріс» (далі – ТОВ «Дамиріс») звернулося до Господарського суду Сумської області з позовом до Державного підприємства «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України» (далі – ДП «Дослідне господарство «Правдинське») про стягнення 341 861, 61 грн заборгованості за договором підряду № 70/1 від 08.12.2017.

Позовні вимоги про стягнення заборгованості обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору підряду щодо своєчасної оплати виконаних робіт. Відповідно, до стягнення заявлено 3 % річних, пеню та штраф.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Сумської області від 14.02.2019 позов задоволено частково. Стягнуто з ДП «Дослідне господарство «Правдинське» на користь ТОВ «Дамиріс» заборгованість за договором підряду від 08.12.2017 № 70/1 в сумі 288 034, 72 грн, пеню за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань в розмірі 36 300, 17 грн, трьох відсотків річних в сумі 3 124, 98 грн та 4 912, 03 грн судових витрат, пов’язаних зі сплатою судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення обґрунтовано тим, що відповідач, своєчасно не заявивши про недоліки до виконаних робіт (за наявності таких), не звільняється від обов'язку оплатити роботи, виконані за договором підряду. Виконання робіт позивачем та прийняття їх відповідачем є обов'язковою передумовою для виконання замовником своїх грошових зобов'язань перед підрядником. У даній справі документом, що підтверджує обсяг виконаних робіт та їх вартість, є акт приймання виконаних будівельних робіт.

Враховуючи факт невиконання відповідачем умов договору щодо своєчасної оплати виконаних робіт, оскільки право позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних, пені передбачене діючим законодавством України та умовами укладеного між сторонами договору, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних в сумі 3 124, 98 грн, пені в сумі 36 300, 17 грн.

Водночас, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність вимог в частині стягнення штрафу у розмірі 14 401, 74 грн, оскільки в матеріалах справи містяться докази підписання відповідачем акту приймання-передачі виконаних робіт. При цьому, роботи за актом виконання будівельних робіт до договору №70/1 від 08.12.2017, є такими, що прийняті відповідачем без заперечень на підставі п. 5.4 договору.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду

У березні 2019 ТОВ «Дамиріс» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Сумської області від 14.02.2019 та ухвалити нове – про відмову в задоволені позову. Також скаржник просив покласти на позивача судові витрати.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Дамиріс» на рішення Господарського суду Сумської області від 14.02.2019. Справу призначено до розгляду на 06.05.2019.

У судове засідання 06.05.2019 представники сторін не з’явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином в порядку, передбаченому ст. 120, 242 ГПК України, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення на адресу скаржника 05.04.2019 та на адресу позивача 16.04.2019.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів, зміст заперечень на відзив

ТОВ «Дамиріс» в апеляційній скарзі не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог з огляду на таке.

Скаржник зазначає, що під час укладення договору сторонами не було дотримано вимог законодавства, оскільки впродовж 2017 було укладено ряд договорів підряду між цими ж сторонами, загальна вартість яких потребує схвалення Національної академії аграрних наук. Проте, такого схвалення отримано не було.

Щодо розміру неустойки скаржник вважає, що нарахування 36 300, 17 грн пені за обставин, коли з відповідача згідно з судовим рішенням стягнуто основний борг у розмірі 288 034, 72 грн, 3 % річних в сумі 3 124, 98 грн та 22 221, 00 грн судових витрат є спробою позивача збільшити власні доходи за рахунок відповідача. Надмірний обсяг неустойки, на думку відповідача, є спробою використати надані законом можливості з метою неправомірного збагачення за рахунок державного підприємства, яке не є пропорційною мірою відповідальності з огляду на обставини справи.

Також скаржник вважає, що Господарський суд Сумський області, відмовивши у задоволенні клопотання відповідача про об’єднання справ в одне провадження, тим самим порушив права відповідача на об’єктивне та швидке вирішення спору з мінімальним часовими та матеріальними затратами для сторін і суду.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

19.04.2019 на адресу суду апеляційної інстанції від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач заперечив проти вимог апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Позивач зазначив, що попри те, що володільцем об’єктів, де виконувались роботи, що визначені предметом договорів, є ДП «Правдинське», все ж ці об’єкти різні за своїм призначенням, вартістю, технічним станом та іншими характеристиками, предметом договорів є різні обсяги та види робіт, а отже не підлягає узагальненню і їх ціна. За приписами ч. 5 ст. 73-2 Господарського кодексу України значне господарське зобов’язання, вчинене з порушенням порядку, передбаченого ч. 1, 4 цієї статті, може бути визнане судом недійсним за позовом державного унітарного підприємства або органу, до сфери управління якого належить державне унітарне підприємство, — зазначені обставини не були предметом ані розгляду у провадженні суду першої інстанції по справі, ані у будь-якому іншому провадженні. Баланс (фінансовий звіт) ДП «Правдинське» за 2017 рік не подавався стороною до суду першої інстанції, тобто є новим доказом.

Щодо заявленої до стягнення суми пені позивач вказав, що розрахунок зроблено арифметично вірно, а її стягнення передбачено договором.

Безпідставним позивач вважає посилання скаржника на порушення норм процесуального права, оскільки спори у справах не є однорідними, а також беручи до уваги, що приписами ст. 173 ГПК України передбачено право, а не обов’язок, суду об’єднати справи в одне провадження у визначених законом випадках, суд з метою недопущення ускладнення розгляду позовних вимог у справах №920/569/18 та № 920/831/18, дійшов вірного висновку про недоцільність об’єднання зазначених справ в одне провадження.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

Як правильно з’ясовано судом першої інстанції, 08.12.2017 між ТОВ «Дамиріс» (підрядник) та ДП «Дослідне господарство «Правдинське» (замовник) було укладено договір підряду № 70/1 на виконання поточного ремонту адмінкорпусу, відповідно умов якого підрядник зобов’язується виконати обумовлені договором роботи на об’єкти замовника, відповідно до кошторисної документації, а замовник зобов’язується надати підрядникові об’єкт для виконання робіт, передати підрядникові затверджену кошторисну документацію, прийняти об’єкт та оплатити роботи.

Відповідно до п. 1.2. договору сторонами узгоджено вид робіт, котрі виконує підрядник: поточний ремонт адмінкорпусу.

Пунктом 1.6. договору встановлено, що не пізніше 7 робочих днів після отримання об’єкту і зазначеної вище документації підрядник приступає до виконання робіт. Роботи підрядник повинен виконати за 120 робочих днів. Строк починає спливати з дня початку виконання робіт.

Вартість робіт узгоджується сторонами, фіксується у додатку № 1 «Договірна ціна» і становить 288 034, 72 грн в тому числі ПДВ 20% - 48 005, 79 грн. Вартість робіт сплачується замовником виконавцю не пізніше 5 банківських днів після підписання сторонами актів виконаних робіт (п. 2.1., п. 2.2. договору).

За умовами п. 3.1. договору, виконані згідно з цим договором роботи підрядник здає замовнику по акту здавання-приймання виконаних робіт по формі КБ-2 та довідкою КБ-3.

Роботи вважаються виконаними після підписання сторонами акту здавання-приймання виконаних робіт, який замовник зобов’язаний підписати протягом 5 робочих днів з моменту надання підрядником акту. Мотивована відмова замовника від приймання робіт та підписання акту здавання-приймання робіт підряднику має бути викладена у письмовій формі, зокрема, сторонами складається двосторонній акт із переліком необхідних доробок та термінів їх виконання. Якщо замовник не надає протягом 5 робочих днів письмову відмову від підписання акту здавання-приймання виконаних робіт, роботи вважаються прийнятими в повному обсязі і з належною якістю (п. 3.2, п. 3.3 договору).

За умовами п. 4.1. договору підрядник зобов'язаний: почати виконання робіт після того, як замовник виконає в сукупності наступні умови: 1) надасть підряднику технічне замовлення та документи, передбачені законодавством; 2) надасть об'єкт для виконання робіт в належному вигляді, а саме: вільним від устаткування та сміття; виконати всі роботи, які визначено у договорі та додатках до нього, в повному обсязі, якісно, у встановлені терміни та з дотриманням дійсних в Україні нормативно технічних документів, вимог охорони навколишнього середовища, норм техніки безпеки, пожежної безпеки, охорони праці; здійснити за взаємною згодою з замовником усі додаткові роботи, що виникнуть у ході виконання основних робіт; забезпечити на об'єкті виконання необхідних заходів з техніки безпеки та пожежної безпеки; повідомляти замовника про готові для прийому обсяги робіт щодо об'єкта і об'єкт в цілому.

Відповідно до п. 4.3. договору замовник зобов'язаний: узгодити з підрядником технічне замовлення та строк його виконання; забезпечити своєчасне передання підрядникові кошторисної документації та об'єкту на час виконання робіт; забезпечити на об'єкті до початку робіт і в період виконання робіт по цьому договору всі необхідні умови та технологічні вимоги для виконання даного виду робіт; надати підряднику можливість доступу на об'єкт для виконання робіт; забезпечити підрядника для виконання робіт водопостачанням та електроенергією; не пізніше 5-ти днів після отримання виконання робіт підрядником підписати акти виконаних робіт та оплатити виконані роботи.

Як встановлено судом першої інстанції, у відповідності до вимог зазначеного договору наприкінці 2018 року позивач виконав для відповідача роботи та надав для підписання примірники акта виконаних робіт форма КБ-2, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форма КБ-3. Претензій щодо обсягів та якості виконаних робіт від відповідача не надходило. Повернуто по одному примірнику зазначених документів з підписом, посвідченим відбитком печатки керівника ДП «Дослідне господарство «Правдинське».

З огляду на наявність недоліків документів, а саме, відсутності дати підписання, 16.05.2018 позивач надіслав повторно на адресу відповідача акт приймання виконаних робіт від 27.04.2018 № 16, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 27.04.2018, що підтверджується копією поштового відправлення з описом вкладення та відміткою підприємства поштового зв’язку. Також 27.04.2018 позивачем виконано податкові зобов’язання зі сплати ПДВ, що підтверджується копією податкової накладної від 27.04.2018 № 19 та квитанції про отримання податкової накладної органом ДФС. Зазначене поштове відправлення залишено без відповіді.

Враховуючи зазначене, факт виконання позивачем та прийняття відповідачем обумовлених договором робіт, останній був зобов’язаний здійснити оплату виконаних робіт протягом 5-ти днів після підписання акту приймання виконаних робіт (п. 2.2. договору).

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що посилання відповідача на невідповідність акту приймання виконаних робіт вимогам законодавства є довільним трактування договірних зобов’язань, оскільки первинний акт приймання виконаних робіт був підписаний відповідачем без зауважень, в тому числі щодо недостатності необхідних реквізитів.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, застосовані ним положення законодавства та межі апеляційного перегляду рішення суду

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Доданий скаржником до апеляційної скарги фінансовий звіт ДП «Правдинське» за 2017 рік не приймається судом до розгляду на підставі ч. 3 ст. 269 ГПК України, оскільки такий доказ не було подано до суду першої інстанції, причини неможливості його подання заявником не наведено та не заявлено клопотання про поновлення строку для його подачі. У вказаній частині приймаються доводи відзиву на апеляційну скаргу.

У справі склалися правовідносини з договору підряду. Спір стосується неналежного виконання замовником своїх зобов’язань з оплати виконаних підрядником робіт.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 837 Цивільного кодексу України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов'язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Документальним підтвердженням виконання сторонами умов договору є належним чином оформлені первинні документи.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. За приписами ст. 4 даного Закону, одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

За приписами ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами передбачено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 (далі - Положення).

Відповідно до п. 2.1, 2.4, 2.5 Положення визначено відповідно, що первинні документи – це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 № 293 «Про прийняття національного стандарту ДСТУ Б Д.1.1-1:2013» встановлені типові форми документів, необхідних для передання - приймання робіт: 1) «Акт приймання виконаних підрядних робіт» (ф. № КБ-2в); 2) «Довідка про вартість виконаних підрядних робіт» (ф. № КБ-3).

В листі Міністерства регіонального розвитку та будівництва України №12/19-3-9-14-295 від 16.03.10 роз'яснено, що зазначені типові форми підлягають обов'язковому застосуванню при проведенні взаєморозрахунків за виконані роботи між замовниками та виконавцями робіт з будівництва, що здійснюється за рахунок бюджетних коштів та коштів підприємств, установ і організацій державної власності.

Вказані документи повинні містити інформацію про вартість виконаних робіт, зданих замовнику, а також про витрати, пов'язані з виконанням цього обсягу робіт.

Таким чином, виходячи з аналізу наведених норм, виконання підрядних робіт оформлюється сторонами шляхом підписання документів, які підтверджують факт виконаних, прийнятих та оплачених робіт.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03.10.2018 у справі № 922/509/17.

Отже, правомірним є висновок суду першої інстанції про те, що з первинних документів, якими є акти та довідки (КБ 2, КБ 3) має чітко вбачатись, на виконання якого саме правочину вони сформовані та виконання підрядних робіт і їх вартість за яким правочином вони підтверджують.

Виконані згідно з цим договором роботи підрядник здає замовнику по акту здавання-приймання виконаних робіт по формі КБ-2 та довідкою КБ-3. Роботи вважаються виконаними після підписання сторонами акту здавання-приймання виконаних робіт, який замовник зобов’язаний підписати протягом 5 робочих днів з моменту надання підрядником акту. Мотивована відмова замовника від приймання робіт та підписання акту здавання-приймання робіт підряднику має бути викладена у письмовій формі, зокрема, сторонами складається двосторонній акт з переліком необхідних доробок та термінів їх виконання. Якщо замовник не надає протягом п’яти робочих днів письмову відмову від підписання акту здавання-приймання виконаних робіт, роботи вважаються прийнятими в повному обсязі і з належною якістю (п. п. 3.1, 3.2, 3.3).

Як вбачається з матеріалів справи сторони погодили договірну ціну, що підтверджується додано до матеріалів справи копії договірної ціни, акту виконаних робіт форма КБ-2в (без дати), довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати форма КБ-3, які містять підписи сторін, посвідчені відбитками печаток.

За таких обставин правомірним є висновок суду першої інстанції про те, що скаржник, підписуючи акт та довідку, скріплюючи їх печаткою, погодився з об’ємом та вартістю робіт, виконаних позивачем за договором.

Замовник виконав свій обов’язок щодо підписання наданого йому підрядником акту приймання-передачі виконаних робіт.

Положенням п. 2.1. договору сторони визначили, що вартість робіт становить 288 034, 72 грн.

Відповідно до акту приймання виконаних будівельних робіт, їх вартість складає 288 034, 72 грн, що не перевищує погоджену сторонами у договорі ціну робіт.

Як встановлено судом першої інстанції, підписуючи акт виконаних підрядних робіт, претензій стосовно невиконання чи неналежного виконання позивачем робіт, вказаних у акті, відповідачем не пред’являлось, в тому числі стосовно обсягів виконаних робіт та ціни. Докази пред’явлення претензій відсутні в матеріалах справи.

Будь-яких заперечень після повторного отримання відповідних актів та довідки 18.05.2018 відповідач також не висловив.

Крім того за приписами ч. 1 ст. 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Відповідно до ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника. Відмова замовника від підписання акта виконаних робіт за договором підряду за відсутності своєчасно наданих зауважень до виконаних робіт не звільняє відповідача від покладених на нього обов'язків прийняти та оплатити роботи за ціною погодженою ним у договорі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.08.2018 у справі №911/662/17.

Відмова замовника від підписання акта виконаних робіт за договором підряду за відсутності своєчасно наданих зауважень до виконаних робіт не звільняє замовника від обов'язку щодо їх оплати.

Так, ТОВ «Дамиріс» звернулося до відповідача з листом № 16/05-01 від 16.05.2018, в якому вказало про повторне надання відповідачу двох екземплярів актів приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2в, підписаних представником позивача, та двох екземплярів довідок про вартість виконаних робіт та витрат за формою №КБ-2, підписаних представником позивача, а також на підтвердження їх надіслання відповідачу - опис вкладення в цінний лист від 16.05.2018 та фіскальний чек від 16.05.2018.

При цьому, відповідач, своєчасно не заявивши про недоліки до виконаних робіт (за наявності таких), не звільняється від обов'язку оплатити роботи, виконані за договором підряду.

Виконання робіт позивачем та прийняття їх відповідачем є обов'язковою передумовою для виконання замовником своїх грошових зобов'язань перед підрядником. Розрахунки за виконані роботи проводяться на підставі документів, які підтверджують обсяги виконаних робіт та їх вартість. Такі документи складаються та підписуються підрядником і передаються замовнику. Після підписання таких документів у замовника виникає обов'язок сплатити виконані роботи в передбачені договором терміни. В даному випадку, документом, що підтверджує обсяг виконаних робіт та їх вартість, є акт приймання виконаних будівельних робіт.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України, яка кореспондується зі ст. 526 Цивільного кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного Кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським, кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим кодексом, іншими законами або договорами.

Відповідно до п. 2.2. договору підряду вартість робіт сплачується замовником виконавцю не пізніше п’яти банківських днів після підписання сторонами актів виконаних робіт.

Якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком Господарського суду Сумської області про те, що вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача основної заборгованості за виконані роботи за договором у розмірі 288034,72 грн. підлягає задоволенню.

Прим цьому, Північний апеляційний господарський суд вважає безпідставними посилання скаржника на неправомірність укладення договору підряду з огляду на приписи ст. 204 Цивільного кодексу України, якою презюмується правомірність укладеного договору. Доказів визнання недійсним договору підряду в суді першої інстанції скаржником не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, враховуючи те, що стягнення 3 % не є санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора, отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. А тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що за прострочення виконання грошового зобов’язання відповідачу правомірно нараховано 3% річних в сумі 3 124, 98 грн за період з 26.05.2018 по 04.10.2018, виходячи з суми боргу в розмірі 288 034,72 грн.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов’язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Норма ст. 216 Господарського кодексу України передбачає відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим кодексом, іншими законами і договором.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч.1 ст. 230 ГК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов’язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно з п. 5.2. договору при простроченні розрахунку за виконані роботи замовник сплачує підрядникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Як встановлено вище, відповідачем прострочено виконання своїх зобов’язань щодо оплати виконаних робіт в передбачений договором строк (п. 2.2. договору).

Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем правомірно нараховано відповідачу пеню за прострочення виконання грошового зобов’язання в сумі 36 300, 17 грн за період з 26.05.2018 (після повторного надіслання акту та довідки) по 04.10.2018, виходячи з суми боргу 288 034, 72 грн.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника на те, що метою заявленої та стягнутої суми пені є неправомірне збагачення сторони з огляду на приписи ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, оскільки сторони в добровільному порядку погодили відповідні умови договору, зокрема, щодо такої міри відповідальності, як сплата пені. Заяв про зменшення штрафних санкцій сторона не заявляла.

Отже, враховуючи факт невиконання відповідачем умов договору щодо своєчасної оплати виконаних робіт, оскільки право позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних, пені передбачене діючим законодавством України та умовами укладеного між сторонами договору, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість вимог щодо стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 3 124, 98 грн, пені в сумі 36300,17 грн.

Також обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення заявленого до стягнення штрафу, який нарахований відповідно до п. 5.4 договору з огляду на таке.

Відповідно п. 5.4 договору за невиконання обов’язку щодо прийняття виконаних робіт та підписання акта приймання-передачі виконаних робіт замовник сплачує підряднику штраф у розмірі п’ять відсотків від суми договору.

Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться докази підписання відповідачем акту приймання-передачі виконаних робіт (роботи за актом виконання будівельних робіт до договору №70/1 від 08.12.2017, є такими, що прийняті відповідачем без заперечень на підставі п. 5.4 договору), то і підстави для нарахувань штрафу за таке порушення відсутні. У цій частині відхиляються доводи скаржника про задоволення надмірних штрафних санкцій

Посилання скаржника на порушення норм процесуального права відхиляються судом як необґрунтовані з огляду на положення ст. 173 ГПК України, а саме об’єднання позовів є правом, а не обов’язком суду. Крім того, як вбачається з поданої скарги, заявник зазначає про необхідність об’єднання позовів за різними договорами підряду (різні предмети, ціна, умови, тощо), що не може свідчити про беззаперечну наявність підстав для об’єднання таких позовів.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»).

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Отже, Північний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково, шляхом стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 288 034, 72 грн, пені у розмірі 36300,17 грн, трьох процентів річних у розмірі 3 124, 98 грн та відмови в решті позовних вимог.

Таким чином, керуючись ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України – суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір) покладаються на скаржника в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 129, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України» на рішення Господарського суду Сумської області від 14.02.2019 у справі № 920/831/18 – залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 14.02.2019 у справі № 920/831/18 – залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Державне підприємство «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України».

4. Матеріали справи № 920/831/18 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, передбаченому ст. 286 – 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено – 11.05.2019

Головуючий суддя                                                            О.М. Коротун

Судді                                                                                В.В. Сулім

Є.Ю. Пономаренко