ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" березня 2019 р. Справа№ 910/14867/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Смірнової Л.Г.

суддів: Суліма В.В.

Коротун О.М.

за участю секретаря судового засідання Яреми Н.С.

за участю представників згідно протоколу судового засідання від 20.03.2019

за апеляційною скаргою Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2019 (повний текст складено 21.01.2019)

у справі №910/14867/18 (суддя - Ярмак О.М.)

за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО»

до Публічного акціонерного товариства «Українська Залізниця»

про стягнення 298717,34 грн

1. Зміст позовних вимог та заяви

1.1. Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення 298717,34 грн штрафу за прострочення доставки вантажів по договору №00079/цтл-2018 від 16.02.2018.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до календарних дат прибуття вантажу на станцію призначення згідно залізничних накладних №45140152, №45211240, №45481959, №45481967, №45917671, №46028767, №46068540, №46092862, №46092904, №46092912, №46290409, №46358040, №46428512, №46432894, №46432902, №46433256, №46460937, №46581494, №46581518, №46581534, №46581542, №46583290, №46635207, №46635223, №46700878, №46922969, №47112313, №47186390, №47354394, №47492293, №47597109, №47721959, №47794870, № 47885520 (графа 51 у накладних), вантаж, в порушення вимог ст.307, 313 Господарського кодексу України, п.22, 41 Статуту залізниць України, було доставлено відповідачем із порушенням терміну доставки, а тому, з урахуванням п.116 Статуту залізниць України, стягненню з останнього підлягає штраф за прострочення доставки вантажу.

1.3. Відповідач, заперечуючи проти позову, зазначив про невірне нарахування позивачем штрафу, надав власний контррозрахунок, відповідно до якого розмір штрафу складає 62 130,84 грн. Також у відзиві відповідач заявив клопотання про зменшення розміру штрафу до 5% , оскільки, на його думку, заявлена позивачем сума є надмірно високою та позивачем не доведено понесення збитків у зв'язку із простроченням доставки вантажу.

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судами

2.1. 16.02.2018 між позивачем, як замовником та відповідачем, як перевізником, укладено договір про надання послуг №00079/ЦТЛ-2018 (далі - договір).

Відповідно п.1.1. договору його предметом є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов'язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Згідно з п.1.2. договору перевезення - це послуга, в процесі якої відповідач зобов'язується доставити довірений позивачем вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а позивач зобов'язується оплатити послуги у передбаченому цим договором порядку.

Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до договору, Статуту залізниць України, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, Правил перевезення вантажів, Угоди про міжнародне вантажне сполучення, Конвенції про міжнародні залізничні перевезення відповідно.

Відповідно до п.8.1. договору сторони домовились про використання електронного документообігу.

Згідно з п.8.5.2. договору, оформлений ЕПД (електронний перевізний документ) вважається оригіналом договору перевезення та має юридичну силу, як доказ у визначених законодавством випадках.

Відповідно до п.12.1. договору він вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладенням ЕЦП в АС «Месплан» або АС «Клієнт УЗ», або вчинення замовником будь-якої дії на виконання умов цього договору і діє з 19.02.2018 до 31.12.2018.

2.2. На виконання умов договору позивач (відправник) передав відповідачу до перевезення вантаж у залізничних вагонах на адресу одержувача, що оформлено відповідними залізничними накладними.

2.3. Спір у справі виник у зв'язку із тим, що відповідно до календарних дат прибуття вантажу на станцію призначення згідно залізничних накладних №45140152, №45211240, №45481959, №45481967, №45917671, №46028767, №46068540, №46092862, №46092904, №46092912, №46290409, № 46358040, № 46428512, № 46432894, № 46432902, №46433256, №46460937, №46581494, №46581518, №46581534, №46581542, №46583290, №46635207, №46635223, №46700878, №46922969, №47112313, №47186390, № 47354394, №47492293, №47597109, №47721959, №47794870, №47885520 (графа 51 у накладних) та доданого до позовної заяви розрахунку розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажів залізницею, вантаж було доставлено відповідачем із порушенням терміну доставки, встановленого п.41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажів.

3. Короткий зміст рішення місцевого суду

3.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.01.2019 у справі №910/14867/18 позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 298 717,34 грн штрафу, 4 480,76 грн судового збору.

3.2. Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий суд зазначив, що факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу щодо своєчасної доставки вантажу залізничним сполученням належним чином доведений та документально підтверджений, а тому позовні вимоги про стягнення штрафу у розмірі 298 717,34 грн є обґрунтованими.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій до 5%, місцевий суд вказав, що посилання відповідача на ту обставину, що прострочення терміну доставки вантажу не завдало жодних збитків вантажоодержувачу та не вплинуло на його господарську діяльність не є підставою звільнення відповідача від відповідальності, встановленої законом.

Крім цього, зменшення розміру штрафних санкцій не є обов'язком суду, а його правом і застосовується виключно у виняткових випадках, наявність яких відповідач у даному випадку не довів.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

4.1. Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2019 у справі №910/14867/18 та ухвалити нове судове рішення в частині зменшення суми стягнутого штрафу.

4.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що, на думку апелянта, оскаржуване рішення прийнято з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, а також без зазначення оцінки та мотивів відхилення долучених відповідачем до відзиву контррозрахунків ціни позову, а тому підлягає зміні в частині зменшення розміру стягнутого судом штрафу.

Так, за твердженнями апелянта, місцевим судом при прийнятті оскаржуваного рішення не взято до уваги що, з урахуванням ч.2 ст.908 Цивільного кодексу України, ч.1, 5 ст.307, ч.3 ст.313 Господарського кодексу України, ч.1 ст.23 Закону України «Про залізничний транспорт», ст. 6, 22, 116 Статуту залізниць України, п.1.2 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000, розмежовуються поняття «провізна плата», яка є державнорегульованим тарифом за послуги з перевезення вантажів та «інші платежі», які справляються за надання інших, пов'язаних з перевезенням послуг.

На думку відповідача, місцевим судом не враховано, що ст.116 Статуту залізниць України встановлює відповідальність лише за несвоєчасну доставку вантажів та не передбачає відповідальність за порушення інших зобов'язань, а тому зарахування до провізної плати - суми від якої необхідно нараховувати штраф і вартості інших послуг є безпідставним та суперечить правовій природі порушеного зобов'язання.

Відповідач вказує, що позивач по окремих відправках вантажу вираховував штраф з завищенням суми провізної плати, оскільки виходив із загальної суми, яка включає, як провізну плату, так і інші платежі, а саме: компенсацію витрат на перевезення вагону у порожньому стані та плату за використання вагону залізниці тощо. За вказаних обставин, апелянт вважає, що оскаржуване рішення прийнято місцевим судом з порушенням ч.2 ст.908 Цивільного кодексу України, ч.1, 5 ст.307, ч.3 ст.313 Господарського кодексу України, ч.1 ст.23 Закону України «Про залізничний транспорт», ст.6, 22, 116 Статуту залізниць України, п.1.2., додатку 3 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000.

Також, на думку відповідача, місцевим судом при вирішенні питання про можливість зменшення розміру штрафу, в порушення ч.1 ст.233 Господарського кодексу України, ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, п.3.17.4 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №18 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції», не враховано всіх обставин, які вбачаються з матеріалів справи, як підстав для зменшення штрафу: недотримання строку доставки вантажу не завдало шкоди і не вплинуло на господарську діяльність позивача; вантаж доставлено без втрат та пошкоджень; стягнутий штраф є надмірно великим виходячи із співвідношення вартості послуг, зобов'язання за яким були порушені і суми самого штрафу. Крім того, апелянт посилається на правову позицію Верховного Суду при вирішенні питання про наявність підстав для зменшення розміру штрафу, викладену у постанові від 11.09.2018 у справі №905/64/18.

5. Доводи учасників справи щодо апеляційної скарги

5.1. Позивач у поданому відзиві проти задоволення апеляційної скарги заперечив та просив рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивач зазначає, що, з урахуванням п.6 Статуту залізниць України, відомості, які містяться в накладній стосовно розміру платежів є складовими вартості плати за перевезення вантажів (провізної плати), яка сплачується Залізниці за договором перевезення і від розміру якої був проведений розрахунок штрафу.

Також позивач вказує, що, враховуючи п.3.2. укладеного між сторонами договору №00079/цтл-2018 від 16.02.2018, плата за перевезення навантаженого вагону перевізника, компенсація витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника та плата за використання вагону перевізника є складовими провізної плати, а не «іншими платежами, які справляються за надання інших, пов'язаних з перевезенням послуг», а сума штрафу була розрахована правомірно та обґрунтовано відповідно до ст.116 Статуту залізниць України.

Щодо зменшення розміру штрафу позивач заперечує та зазначає, що відповідно до ч.1 ст.233 Господарського кодексу України, ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України зменшення розміру штрафу - це право суду, яке може бути застосовано судом при сукупності визначених виняткових обставин.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

6.1. 08.02.2019 відповідач звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення місцевого суду від 17.01.2019 у справі №910/14867/18.

6.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №910/14867/18, розгляд справи призначено на 20.03.2019.

6.3. 11.03.2019 до суду надійшло клопотання відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції з Західним апеляційним господарським судом, яке задоволено ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2019.

6.4. 11.03.2019 на адресу суду також надійшло клопотання відповідача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції із Івано-Франківським міським судом, в задоволенні якого ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2019 відмовлено.

6.5. У судове засідання 20.03.2019, яке проводилось у режимі відеоконференції, з'явились уповноважені представники сторін.

6.6. Представник відповідача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, а рішення місцевого суду від 17.01.2019 у справі №910/14867/18 скасувати.

6.7. Представник позивача проти вимог апеляційної скарги заперечив та просив рішення місцевого суду від 17.01.2019 у справі №910/14867/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

7. Джерела права й акти їх застосування

7.1 Господарський кодекс України

Згідно з ч. 1,2,7 ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Частиною 1 ст.306 Господарського кодексу України визначено, що перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Частинами 1,2,5 ст.307 Господарського кодексу України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Згідно ч.3 ст.313 Господарського кодексу України розмір штрафів, що стягуються з перевізників за прострочення в доставці вантажу, визначається відповідно до закону.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч.1 ст.233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

7.2. Цивільний кодекс України

Відповідно до ч.1, 3 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно до ст.908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

7.3. Закон України «Про залізничний транспорт»

Частиною 2 ст.8 Закону України «Про залізничний транспорт» визначено, що умови та порядок організації перевезень за участю залізниць, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, який затверджується Кабінетом Міністрів України, Правилами перевезень вантажів залізничним транспортом України та іншими актами законодавства України.

Згідно ч.1 ст.23 Закону України «Про залізничний транспорт» у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

7.4. Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457

Відповідно до ст.6 Статуту накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Статтею 22 Статуту передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Виконання залізницею додаткових операцій, пов'язаних з перевезенням вантажів (завантаження, розвантаження, зважування, експедирування тощо), здійснюється на підставі окремих договорів.

Відправник може здійснювати у встановленому порядку добровільне страхування вантажів.

Згідно ст.41 Статуту залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення.

Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до ст.116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

7.5. Правила приймання вантажів до перевезення (ст.7, 9, 13, 22, 24, 37, 39 Статуту), затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644

Відповідно до пункту 28 Правил приймання вантажів до перевезення договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній.

7.6. Правила оформлення перевізних документів, затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644

Згідно з п 1.1. Правил оформлення перевізних документів на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. Накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (ЕЦП). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

7.7. Правила обчислення термінів доставки вантажів (ст.41, 116 Статуту), затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644

Відповідно до п.1.1., 1.2., 2.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

У разі перевезення вантажною швидкістю:

- маршрутними відправками термін доставки обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320 км;

- вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200 км.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Згідно з п.2.4 та 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються:

- на одну добу: на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу; у разі переадресування вантажів;

- на дві доби: у разі перевезення вантажів за участю поромної переправи; у разі перевантаження вантажу у вагони іншої ширини колії.

У разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін:

- виконання митних та інших адміністративних правил;

- тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці;

- необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин;

- вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника;

- інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.

Про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Відповідно до п.2.10. Правил обчислення термінів доставки вантажів вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

7.8. Господарський процесуальний кодекс України.

Згідно з ч.1, 3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

8. Позиція апеляційного суду

8.1. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

8.2. Як встановлено судом, за залізничними накладними №45140152, №45211240, №45481959, №45481967, №45917671, №46028767, №46068540, №46092862, №46092904, №46092912, №46290409, №46358040, №46428512, №46432894, №46432902, №46433256, №46460937, №46581494, №46581518, №46581534, №46581542, №46583290, №46635207, №46635223, №46700878, №46922969, №47112313, №47186390, №47354394, №47492293, №47597109, №47721959, №47794870, №47885520, враховуючи досильні накладні, має місце факт прострочення доставки вантажу, що відповідачем не заперечується. Вказані обставини при прибутті вантажу до станції призначення були повідомлені перевізнику, що підтверджується відміткою у відповідній графі накладних.

8.3. Місцевим судом вірно вказано, що у спірних залізничних накладних, за якими відповідач допустив прострочення доставки вантажу, відмітки про причини затримки вантажу, які дають право відповідачу на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки не проставлені, що вказує на відсутність поважних причин прострочення термінів доставки вантажу.

8.4. За вказаних обставин, місцевий суд дійшов вірного висновку про порушення відповідачем вимог ст.41 Статуту залізниць України щодо прострочення доставки вантажу, який направлявся за вказаним вище залізничними накладними.

8.5. При цьому, враховуючи, що календарними штемпелями на накладних (графа 52), відповідачем доставлено позивачу вантаж із порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст.41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, що у відповідності до ст.116 Статуту та п.1.1. Правил обчислення термінів доставки вантажів, є підставою для застосування до відповідача, як до перевізника, відповідальності у вигляді штрафу, місцевий суд дійшов вірного висновку, що позивач має право на нарахування відповідачу штрафу за порушення строків доставки вантажу.

8.6. Апеляційний суд зазначає, що доводи апелянта, що позивач по окремих відправках вантажу вираховував штраф з завищенням суми провізної плати є необґрунтованими, оскільки вказаний розрахунок позивачем здійснено у відповідності до ст.116 Статуту залізниць України та п.3.2. укладеного між сторонами договору №00079/ЦТЛ-2018 від 16.02.2018.

8.7. Щодо заяви відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій до 5% на підставі ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України та ст.233 Господарського кодексу України апеляційний суд зазначає наступне.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов'язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленого до стягнення штрафу є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафу.

Відповідно до ч.3 ст.13, ч.1 ст.76, ч.1 ст.78, ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач і відповідач є господарюючими суб'єктами і вони несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною свої зобов'язань кореспондується із обов'язком сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно з ст.74 Господарського процесуального кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, що вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту на підставі належних і допустимих доказів.

Дослідивши подане відповідачем клопотання про зменшення штрафу за несвоєчасну поставку вантажу, яке міститься у відзиві на позовну заяву, перевіривши всі доводи, які містяться в ньому, врахувавши розмір несвоєчасного виконання відповідачем свого зобов'язання та розмір штрафу; обставини, на які посилався відповідач, як на підставу зменшення штрафу до 5% від заявленої суми, винятковість яких відповідач згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України не довів, місцевий суд обґрунтовано відмовив у його задоволенні.

8.8. Щодо доводів касаційної скарги про неправомірність здійсненого позивачем розрахунку штрафу, то необхідно зазначити, що такий розрахунок було перевірено судами та встановлено, що він відповідає, зокрема, ст.116 Статуту залізниць України та п.3.2. договору №00077/ЦТЛ-2018, що укладений між позивачем та відповідачем.

8.9. При цьому, щодо посилання на постанову Верховного Суду у справі №905/64/18 апеляційний суд зазначає, що у цій постанові суд касаційної інстанції виходив з інших фактичних обставин, що були встановлені господарськими судами при її розгляді.

9. Висновки апеляційного суду

9.1. За вказаних обставин, оскільки судом встановлено факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу щодо своєчасної доставки вантажу залізничним сполученням, проте, відповідачем не доведено, що обставини, на які він посилається, як на підставу зменшення штрафу до 5% від заявленої суми є винятковими, позовні вимоги про стягнення штрафу у розмірі 298 717,34 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

9.2. На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення місцевого суду згідно зі ст.277 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2019 у справі №910/14867/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.01.2019 у справі №910/14867/18 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Регіональну філію «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

4. Матеріали справи №910/14867/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 06.05.2019

Головуючий суддя Л.Г. Смірнова

Судді В.В. Сулім

О.М. Коротун