СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2019 р. справа №905/2360/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Попков Д.О.
суддів Пушай В.І., Стойка О.В.
секретар судового засідання Акімова К.К.
розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська», м. Селидове Донецької області
на рішення господарського суду Донецької області
ухваленого 06.02.2019р. (повний текст підписано 06.02.2019р.) у м. Харкові
у справі №905/2360/18 (суддя Матюхін В.І.)
за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпро
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська», м. Селидове Донецької області
про стягнення штрафу 57335,00грн.

В С Т А Н О В И В:

І. Короткий зміст вимог і рішення суду першої інстанції:

1. Акціонерне товариство «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпро (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська», м. Селидове Донецької області (далі - Відповідач) з вимогами про стягнення 57335,00грн. штрафу за неправильно зазначену у залізничній накладній №51069276 масу вантажу у н/вагонах №60032869 та №58919630, які прямували зі станції Новогродівка Донецької залізниці на станцію Енергодар Придніпровської залізниці.

2. Ухвалою Господарського суду Донецької області від 22.12.2018р. було відкрито провадження у справі №905/2360/18 та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

3. Рішенням Господарського суду Донецької області 06.02.2019р. (повний текст підписано 06.02.2019р.) у справі №905/2360/18 позовні вимоги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» були задоволені в повному обсязі.

4. Означене рішення суду обґрунтоване доведеністю матеріалами справи факту неправильного зазначення Відповідачем відомостей у накладній №51069276, а саме маси вантажу у н/вагонах №60032869 та №58919630, які прямували зі станції Новогродівка Донецької залізниці на станцію Енергодар Придніпровської залізниці. Своєю чергою, судом було зазначено, що:

- п.22 «Правил видачі вантажів» залізницею порушений не був;

- чинним законодавством не передбачено, що при прийнятті вагону з вантажем до перевезення залізниця зобов'язана перевіряти правильність усіх відомостей, зазначених у накладній, зокрема масу вантажу;

- комерційний акт за спірним перевезенням складений залізницею з дотриманням норм чинного законодавства, зокрема «Правил складання актів», усі графи акта, які стосуються предмета спору, заповнені, залізницею не допущено проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних;

- комерційний акт підписаний 3-ма уповноваженими на його складання особами, серед яких є працівник станції, який особисто здійснював перевірку;

- чинним законодавством не передбачено, що в комерційному акті має бути зазначено, яким способом залізниця визначила масу вантажу на станції призначення;

- залізнична накладна, яка є договором перевезення, містить у собі на першій сторінці застереження (умову) такого змісту: «Вантажовідправник несе відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, вказаних у накладній, відповідно до ст.ст.24, 122 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457.

Окрім того, судом було відмовлено у задоволені клопотання Відповідача про зменшення розміру штрафу та зазначено, що розмір означеного штрафу визначений Кабінетом Міністрів України і підстав вважати його надмірно великим у порівнянні з допущеним правопорушенням у суду не має, враховуючи також, що ст.122 Статуту залізниць України не пов'язує стягнення штрафу з наявністю (відсутністю) наслідків у перевізника від неправильності відомостей, зазначених у накладній, чи з наявністю вини вантажовідправника. Також суд зауважив, що правильне зазначення маси вантажу у перевізних документах є обов'язком вантажовідправника, передбачене Правилами оформлення перевізних документів, а не зобов'язанням у розумінні ст.173 Господарського кодексу України.

ІІ. Короткий зміст вимог та узагальнених доводів апеляційної скарги:

5. Товариство з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська», не погодившись з прийнятим рішенням суду, звернулось з апеляційною скаргою до Східного апеляційного господарського суду, в якій просить рішення Господарського суду Донецької області від 06.02.2019р. у справі №905/2360/18 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

6. Підставами для задоволення апеляційних вимог Скаржник зазначає:

- залишення судом поза увагою, що в комерційному акті №476906/1015 від 09.08.2018р. відсутній підпис начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), тоді як прийомоздавальники вантажу станції Енергодар Придніпровської залізниці - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не мали повноважень на підписання такого акту, а матеріали справи не містять доказів того, що обов'язки начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) покладено на цих осіб. Таким чином, комерційний акт №476906/1015 від 09.08.2018р. оформлений з порушенням Правил складання актів і не є належним доказами у справі (постанови Верховного Суду у справах №910/11397/17 від 18.06.2018р. та №910/3930/17 від 01.06.2018р., а також постанова об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 23.11.2018р. у справі №916/2450/17).

- помилковий висновок суду, що спосіб визначення маси вантажу зазначений та регулюється ст.37 Статуту залізниць України, а тому визначення маси вантажу за спірним перевезенням Вантажовідправником та Вантажоодержувачем визначено однаковим способом. Так, Скаржник зазначає, що на станції відправлення масу вантажу визначено на статичних вагонних вагах (150т) ВЕТ-150В15 (заводський номер 706) із зупинкою без розчеплення у відповідно до п.10 Правил приймання вантажів до перевезення, а на станції призначення маса вантажу визначена на динамічних 100-Т тензометричних вагонних вагах, модифікації №0213-ВВТ-100 Д у русі, при цьому, з комерційного акту не вбачається, чи дотримано Позивачем при зважуванні швидкісного режиму, чи взагалі зважування проводилося із зупинкою, що не відповідає вимогам Правил видачі вантажів та Правил приймання вантажів до перевезення. При цьому, п.22 Правил видачі вантажів передбачає, що перевірка маси вантажу на станції призначення проводиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення, а отже є всі підстави вважати, що дані маси вантажу, вказані в комерційному акті №476906/1015 від 09.08.2018р. при переважуванні на станції Енергодар Придніпровської залізниці у н/вагонах №60032869 та №58919630 є невірними.

- безпідставна відмова суду з задоволенні клопотання Відповідача про зменшення розміру штрафу, оскільки навіть у разі додаткових, при перевищення фактичної маси вантажу у н/вагонах №60032869 та №58919630, затрат залізниці, які останньою в розглядуваному випадку доведені не були, розмір штрафу у п'ять разів перевищує провізну плату й є несправедливим та таким, що не відповідає принципу верховенству права, враховуючи, що ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.233 Господарського кодексу України дозволяє суду встановити баланс між застосованим до порушника заходом штрафу й оцінки дійсного розміру збитків, заподіяних у результаті конкретного правопорушення.

ІІІ. Узагальнені доводи та заперечення Позивача:

7. Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», в межах визначеного апеляційним судом строку, наданий відзив на апеляційну скаргу, за змістом якого останнє проти її задоволення заперечує, наголошуючи на законності і обґрунтованості оскаржуваного рішення суду, зазначає, що:

- Регіональною філією «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» визначено коло осіб працівників залізниці, яких згідно наказу начальника структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» №96 від 29.12.2017р. уповноважено на підписання від імені залізниці комерційних актів, а також робочими інструкціями прийомоздавальників вантажу та багажу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 передбачений обов'язок цих працівників приймати «участь у контрольному переважуванні вантажів згідно вимог ст.52 Статуту залізниць України, у комісійній видачі вантажу», а отже всі три особи з боку залізниці мали право на підписання комерційного акту. При цьому, апелянт зазначив, що означений наказ не було долучено до справи у суді першої інстанції, оскільки питання щодо повноважень ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підписання комерційного акту в контексті доводів апеляційної скарги в суді першої інстанції не розглядався та суд встановив їх повноваження на підставі робочих інструкцій, а отже апелянт просив долучити його до справі у суді апеляційної інстанції;

- ст.37 Статуту залізниць України встановлено вичерпний перелік способів визначення маси вантажів, зокрема, шляхом зважування на вагах, що також враховуючи графу 26 накладної №51069276 свідчить про те, що маса вантажу у н/вагонах №60032869 та №58919630 за даним перевезенням визначена однаковим способом - шляхом зважування на вагах, тому твердження Відповідача є безпідставними.

- відсутність доказів понесення реальних збитків Позивачем внаслідок порушення Відповідачем вимог Статуту залізниць України не може бути підставою для зменшення штрафу, оскільки штраф стягується за сам факт допущення порушення, незалежно від того, чи завдано у зв'язку з цим збитки, враховуючи також, що правильне зазначення масу вантажу у перевізних документах є обов'язком Вантажовідправника, передбаченим Правилами оформлення перевізних документів, а не зобов'язанням у розумінні ст.173 Господарського кодексу України.

IV. Щодо процедури апеляційного провадження:

8. У відповідності до вимог ст.32 та ч.1 ст.260 Господарського процесуального кодексу України за протоколом автоматизованого розподілу від 12.03.2019р. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Пушай В.І. і Стойка О.В.

9. Ухвалою від 13.03.2019р. вказана судова колегія відкрила апеляційне провадження у справі №905/2360/18, а ухвалою від 08.04.2019р. після проведення підготовчих дій призначила розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська» в порядку письмового провадження в світлі приписів ч.10 ст.270 Господарського процесуального кодексу України, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судова колегія не вбачає необхідності розгляду означеної апеляційної скарги з повідомленням учасників справи. Учасники справи були повідомлені про розгляд означеної апеляційної скарги в порядку письмового провадження належним чином.

10. Враховуючи викладене в п.8 цієї постанови, та відсутність визначених ст.ст.38, 39 Господарського процесуального кодексу України підстав для відводу/самовідводу члені судової колегії, сформована судова колегія Східного апеляційного господарського суду у складі Попков Д.О. (головуючий, суддя-доповідач), Пушай В.І., Стойка О.В. відповідає вимогам «суду, створеним відповідно до закону» у розумінні п.1 ст.6 ратифікованої Україною Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950р.

11. Відтак, згідно із вимогами ст.269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

V. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини:

12. Як встановлено місцевим судом та вбачається з наявних матеріалів справи, 05.08.2018р. за залізничною накладною №51069276 (а.с.13) Товариством з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська» (Вантажовідправник) зі станції відправлення Новогродівка Донецької залізниці було відвантажено на станцію Енергодар Придніпровської залізниці на адресу Акціонерного товариства «ДТЕК «Запорізька ТЕС» (Вантажоодержувач) вугілля кам'яне у н/вагонах №60032869 в кількості 68000кг (тара - 23400кг) та №58919630 в кількості 66900кг (тара - 23500кг). Масу вантажу визначена Відправником на вагонних вагах (150т), заводський номер 706 (а.с.а.с.75-80).

У п.20 накладної №51069276 від 05.08.2018р. також зазначено найменування вантажу - вугілля кам'яне, не зазначене в алфавіті, вантаж маркований поперечними борознами по всій довжині вагону, нанесеними катком.

13. При проходженні вагонів станцією Покровськ Донецької залізниці (попутна станція) було складено акт загальної форми №27995 від 06.08.2018р. (а.с.82) щодо виявленої комерційної несправності у н/вагоні №58919630, в якому зазначено, що поверхня вантажу вище рівня бортів на 20-30см, укатана, маркована поперечними борознами, поверхня потоптана, виїмок немає, двері люка закриті, витікання вантажу немає.

14. Під час прибуття вагону на станцію призначення Енергодар Придніпровської залізниці 23.05.2018р. за заявкою Вантажоодержувача (а.с.26) на підставі ст.52 Статуту залізниць України (прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом) була здійснена перевірка маси вантажу, про що також було зазначено в акті загальної форми №1106 від 08.08.2018р. (а.с.25), та виявлено невідповідність фактичної маси вантажу у н/вагонах №60032869 та №58919630 масі вантажу, зазначеній Відправником у накладній №51069276 від 05.08.2018р.

15. Так, після переважування н/вагонів №60032869 та №58919630 на 100-тонних тензометричних вагах Вантажоодержувача, повірених згідно паспорту 22.06.2018р. (технічний паспорт (а.с.а.с.16-18), встановлено, що:

- у н/вагоні №60032869 вага брутто 89810кг, вага тари (з брусу) 23400 кг, вага нетто 66410кг, що менше даних, зазначених в залізничній накладній на 1590кг;

- у н/вагоні №58919630 вага брутто 89280кг, вага тари (з брусу) 23500 кг, вага нетто 65780кг, що менше даних, зазначених в залізничній накладній на 1120кг.

Проведення переважування н/вагонів №60032869 та №58919630 також вбачається з наявної в матеріалах справи Книги обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах (а.с.а.с.27, 28).

15.1. Означений факт нестачі вантажу у н/вагонах №60032869 та №58919630 зазначений в комерційному акті №476906/1015 від 09.08.2018р. (а.с.а.с.14-15а), підписаному в.о. начальника станції - ОСОБА_8, двома прийомоздавальниками залізниці - ОСОБА_7 (робоча інструкція №21/ДС - а.с.а.с.22, 23) та ОСОБА_6 (робоча інструкція №15/ДС - а.с.а.с.20, 21), а з боку Одержувача - ОСОБА_9 (прийомоздавальником Запорізької ТЕС (довіреність №274 від 26.12.2017р. (а.с.24). Підпис начальника вантажного району (завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) в комерційному акті відсутній.

15.2. Окрім того, в комерційному акті №476906/1015 від 09.08.2018р. було зазначено, що:

- навантаження у вагонах насипом на рівні бортів;

- маркування поперечними борознами по всьому вагону нанесені катком, без виїмок та поглиблень;

- маркування не порушене;

- вагони в технічному та комерційному відношенні справні;

- двері, люка закрити;

- витікання вантажу немає.

16. 16.10.2018р. Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на адресу Відповідача була направлена претензія на суму 57335,00грн. (а.с.а.с.30, 31).

17. Вказані в п.п.12-16 цієї постанови обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не оспорюються.

18. Своєю чергою, звертаючись з клопотанням до місцевого суду про зменшення п'ятикратного розміру штрафу до однієї провізної плати у сумі 5773,00грн., що по спірним вагонам разом складатиме 11467,00грн. (клопотання - а.с.а.с.43-46), Відповідач посилався на ч.3 ст.551 Цивільного кодексу України, ч.2 ст.233 Господарського кодексу України та п.3.2 рішення Конституційного Суду України №7-рп/2013 від 11.07.2013р. і рішення Конституційного Суду України №15-рп/2004 від 02.11.2004р., зазначив про скрутне матеріальне становище підприємства, враховуючи, що:

- місцезнаходження та місцем здійснення господарської діяльності Відповідача є місто Селидове Донецької області, яке наразі розташоване на лінії зіткнення у безпосередній близькості від місць проведення активних бойових дій та в якому проводилась антитерористична операція;

- підприємство має брак коштів на поточну діяльність та заборгованість по податкам і заробітній платі в загальному розмірі складає більше 15337,40тис.грн.;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська» є виробничим підприємством, яке попри все забезпечує роботою майже 400 працівників;

- специфікою виробництва Відповідача є його особлива небезпечність і безперервність, тоді як зупинка технологічного процесу означає безповоротну втрату виробничих потужностей;

- внаслідок блокади залізничних колій з кінця січня 2017р., що не дозволяло одержувати сировину та відвантажувати контрагентам продукцію, а з 15.03.2017р. переміщення будь-яких вантажів через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей було припинено взагалі, постачання сировини та продукції не відбувається взагалі;

- ніяких збитків іншим учасникам господарських відносин так і залізниці діями Відповідача завдано не було та останньої (залізницею) не доведено;

У підтвердження наданих до клопотання про зменшення суми штрафу пояснень, Товариством з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська» було надано: копію довідки підприємства №01-18 від 08.01.2019р. про наявність заборгованості, копію довідки Ощадбанку №104.0092/1-24/534 від 11.01.2019р., копію довідки Акціонерного товариства «Сбербанк» №15/5/62-1 від 11.01.2019р., копію довідки №005/27 від 10.01.2018р., копії балансу (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2017р. та на 30.09.2018р., копії ухвал Донецького окружного адміністративного суду щодо відстрочення сплати боргу з податків, копії дозволів на виконання робот з підвищеної небезпеки (а.с.а.с.47-67).

19. Відносно означених обставин спірні правовідносини були розглянуті місцевим судом в контексті приписів Цивільного та Господарського кодексів України, Статуту залізниць України, Закону України «Про залізничний транспорт», Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р. та Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р.

VІ. Оцінка апеляційного суду:

20. За змістом ст.ст.4, 5 Господарського процесуального кодексу України, ст.15 Цивільного кодексу України та ст.20 Господарського кодексу України правомірність і обґрунтованість задоволення позовних вимог вимагає наявності та доведеності наступної сукупності елементів: наявність у Позивача захищуваного суб'єктивного права/охоронюваного законом інтересу, порушення (невизнання або оспорювання) такого права/інтересу з боку визначеного Відповідача та належність (адекватність характеру порушення та відповідність вимогам діючого законодавства) застосованого способу судового захисту. Відсутність або недоведеність будь-якого із вказаних елементів, що становлять предмет доказування для Позивача, унеможливлює задоволення позову.

21. Сутність розглядуваного спору полягає у застосуванні до Відповідача штрафних санкцій за порушення у вигляді неправильного зазначення маси вантажу у залізничній накладній №51069276 від 05.08.2018р.

22. Згідно ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України зобов'язання виникають зокрема з договорів. Аналогічні положення встановлені і в ст.ст.173-175 Господарського кодексу України. Таким чином, оскільки ч.2 ст.307 Господарського кодексу України та ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України вказують на можливість підтвердження укладання договору перевезення вантажу фактом складання провізного документу, у тому числі накладної, складена залізнична накладна №51069276 від 05.08.2018р. є належним підтвердженням виникнення договірних правовідносин з перевезення вантажу, а саме вугілля кам'яного, не зазначене в алфавіті, у н/вагонах №60032869 в кількості 68000кг (тара - 23400кг) та №58919630 в кількості 66900кг (тара - 23500кг).

23. Беручи до уваги правову природу розглядуваних правовідносин, кореспондуючі права та обов'язки їх сторін, оцінка правомірності заявлених вимог має здійснюватися судом з урахуванням приписів Господарського, Цивільного кодексів України, Закону України «Про залізничний транспорт», Статуту залізниць України та інших підзаконних нормативно-правових актів. Так, ч.5 ст.306 Господарського кодексу України передбачає регламентацію умов перевезення вантажів, серед іншого, транспортними статутами.

Викладене зумовлює погодження із доводами місцевого суду щодо визначення норм матеріального права, у світлі яких має вирішуватися питання відносно розглядуваного спору.

24. Враховуючи встановлену ст.204 Цивільного кодексу України та неспростовану в межах цієї справи в порядку ст.215 цього Кодексу презумпцію правомірності означеного договору (п.20 цієї постанови), апеляційний суд вважає його належною у розумінні ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України та ст.ст.173, 174 Господарського кодексу України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов'язків сторін.

25. Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України та ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

26. Своєю чергою, відповідно до ст.122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у накладній масу вантажу встановлена відповідальність відправника у вигляді штрафу у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення (згідно зі ст.118 Статуту), застосування якого цілком узгоджується із ст.921 Цивільного кодексу України.

27. Частиною 1 ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» передбачено, що обставини, що можуть бути підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів посвідчуються актами. В свою чергу, за змістом ст.24 Статуту залізниць залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначений відправником у накладній на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

28. При цьому, доводи апеляційної скарги щодо визначення маси вантажу за спірним перевезенням Вантажовідправником Вантажоодержувачем у різний спосіб, що суперечить п.22 Правил видачі вантажів, відхиляється судом апеляційної інстанції, оскільки як вірно було зазначено місцевим судом - існує декілька нормативно-вичерпних способів визначення маси вантажів, а саме: шляхом зважування на вагах, підрахуванням маси на вантажних місцях за трафаретом чи стандартом, розрахунковим методом, за обміром та умовно, тоді як визначення маси вантажу на станції призначення Енергодар Придніпровської залізниці здійснювалось тим самим способом, що і Вантажовідправником перед відправкою - шляхом зважування на вагонних вагах, що також відповідає приписам ст.37 Статуту залізниць України.

При цьому, колегія суддів додатково зазначає, що Скаржником безпідставно ототожнюється спосіб визначення/перевірки маси вантажу (регламентований ст.37 Статуту залізниць України) зі способом зважування на вагах, тоді як п.22 Правил видачі вантажів встановлює, по-перше, не суворе правило відповідності визначення маси вантажу на станції призначення, способу визначення маси вантажу на станції відправлення («…як правило…»), а, по-друге, мова йде саме про спосіб визначення маси вантажу, який кореспондується зі ст.37 Статуту залізниць України та в означеному випадку є один і той же - шляхом зважування на вагах. Своєю чергою, Скаржник говорить про недотримання порядку зважування - тобто процедури в межах одного способу визначення маси вантажу, проте з п.10 Правил приймання вантажів до перевезення вбачається, що порядок зважування (із зупинкою і розчіпленням вагонів або із зупинкою без розщеплення для даного типу вантажу) залежить від типу використаних вагонних ваг, при цьому, вимог щодо використання однотипних ваг та ідентичного порядку зважування при визначенні/ перевірки маси вантажу на станції відправки та станції призначення нормативні документи не містять.

29. Між тим, в ч.1 ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт», що кореспондується зі ст.129 Статуту залізниць України передбачено, що обставини, які можуть бути підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів посвідчуються актами.

При цьому, обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника та вантажоодержувача при перевезенні вантажів залізницею, засвідчуються комерційними актами (подаються лише в оригіналі), які складають станції залізниць у випадках, передбачених ст.129 Статуту (у тому числі в разі невідповідності маси вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах).

Відповідно до п.10 Правил складання актів, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці. Отже, діюче законодавство імперативно встановлює обов'язкову необхідність трьох підписів визначених співробітників залізниці в комерційному акті.

30. Своєю чергою, дослідивши наявний в матеріалах справи комерційний акт №476906/1015 від 09.08.2018р., який є підставою для матеріальної відповідальності залізниці в розглядуваному випадку, апеляційним судом встановлено невідповідність його оформлення зазначеним в п.10 Правил складання актів (ст.129 Статуту залізниць України) вимогам - не містять підпису начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи). Підпис двох прийомоздавальників залізниці - ОСОБА_7 та ОСОБА_6, участь хоча би однієї з яких за змістом п.10 Правил складання актів є факультативною, не усуває означеного недоліку, тоді як наявні в матеріалах справи робочі інструкції цих працівників та наданий разом з апеляційною скаргою наказ начальника структурного підрозділу «Запорізька дирекція залізничних перевезень» №96 від 29.12.2017р. не містять доказів виконання функцій начальника вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) будь-яким з цих осіб.

При цьому, судова колегія зазначає, що п.10 Правил складання актів вимагає саме від залізниці забезпечення належного складання комерційних актів через імперативні вимоги обов'язкової участі та підпису трьох визначених її представників.

Відтак, висновок місцевого суду про відповідність означеного комерційного акту вимогам законодавства, що регламентує його складання, не відповідає фактичним обставинам справи в контексті правильного застосування зазначеної норми матеріального права.

32. Відтак, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в цій частині та зазначає, що через недоліки оформлення наявного в матеріалах справи комерційного акту №476906/1015 від 09.08.2018р., останній не може вважатися належними і достовірними доказом у розумінні ст.ст.76, 78 Господарського процесуального кодексу України. Цей висновок щодо застосування норм матеріального права (п.10 Правил складання актів) при здійснення оцінки наявних доказів узгоджується з релевантною для даного випадку позицією Верховного Суду України, викладеної в постанові від 23.11.2018р. у справі №916/2450/17, врахування якої визначено ч.4 ст.236 цього Кодексу.

Відтак, з огляду на відсутність у розумінні ч.1 ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст.129 Статуту залізниць України належного доказу існування підстави для застосування до Відповідача штрафних санкцій за неправильне зазначення маси вантажу у залізничній накладній №51069276 від 05.08.2018р., питання щодо необхідності зменшення за клопотання Відповідача розміру таких штрафних санкцій, зокрема в контексті доводів апеляційної скарги, судом апеляційної інстанції не розглядається.

33. З огляду на викладені в п.п.29-32 цієї постанови міркування, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування переглядуваного рішення на підставі п.2 ч.1 ст.277 Господарського процесуального кодексу України через недоведеність позовних вимог та ухвалення нового рішення - про відмову у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

Означене зумовлює задоволення апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська» та віднесення на рахунок Позивача, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрат зі сплати судового збору як за подання позовної заяви так і за подання апеляційної скарги (150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви та у цій справі становить 2643,00грн.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.74, 76, 78, 129, 269, 270, 273, 275-277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська», м. Селидове Донецької області на рішення Господарського суду Донецької області 06.02.2019р. (повний текст підписано 06.02.2019р.) у справі №905/2360/18 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Донецької області 06.02.2019р. (повний текст підписано 06.02.2019р.) у справі №905/2360/18 скасувати.

3. Прийняти нове рішення у справі №905/2360/18, яким у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Київ в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м. Дніпро до Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська», м. Селидове Донецької області про стягнення штрафу в сумі 57335,00грн. відмовити.

4. Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ідентифікаційний код 40075815) в особі Регіональної філії «Придніпровська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (49038, м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 108, ідентифікаційний код 40081237) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Центральна збагачувальна фабрика «Селидівська» (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Миру, 34, ідентифікаційний код 31714629) витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2643,00грн.

5. Доручити Господарському суду Донецької області видати наказ на примусове виконання цієї постанови, оформивши його у відповідності до вимог ст.4 Закону України «Про виконавче провадження».

6. Постанова набирає сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту, з урахуванням порядку подання касаційної скарги, передбаченого п.17.5. Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 07.05.2019р.

Головуючий, суддя-доповідач Д.О. Попков

Суддя В.І. Пушай

Суддя О.В. Стойка

Надіслано судом до ЄДРСР - 07.05.2019р.