Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2019 р. м. Рівне Справа № 918/144/19

Господарський суд Рівненської області у складі судді Качура А.М.,

розглянувши матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 Інтернешнл"

до відповідача: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Рівень-Агро"

про стягнення в сумі 170 617,68 грн.

секретар судового засідання: Коваль С.М.

Представники:

Від позивача: не з'явився;

Від відповідача: не з'явився;

СУТЬ СПОРУ

Позивач - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 Інтернешнл" звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Рівень-Агро" про стягнення 170 617,68 грн. заборгованості, з яких: 135 000,00 грн. заборгованість за договором поставки, 9 789,55 грн. інфляційних втрат, 1 988,33 грн. 3% річних, 23 839,80 грн. пені.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позовні вимоги аргументовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки №АЕІ-282-2108/18 від 21 серпня 2018 року, в частині повного та своєчасного розрахунку за поставлений товар, у зв'язку з чим позивачем нараховано пеню, інфляційні витрати та три відсотки річних.

Відзиву на позовні вимоги відповідач суду не надав, разом з тим 02 квітня 2019 року в судовому засіданні представником відповідача надано суду завірену копію платіжного доручення про часткову сплату боргу.

Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 11 березня 2019 року відкрито провадження у справі №918/144/19, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до слухання на 02 квітня 2019 року.

Ухвалою суду від 02 квітня 2019 року оголошено перерву до 23 квітня 2019 року.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлено наступне.

21 серпня 2018 року між ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 Інтернешнл" (позивач, постачальник) та ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Рівень-Агро" (покупець, відповідач) було укладено договір поставки АЕІ-282-2108/18 (надалі договір).

Вказаний договір підписаний та скріплений відтисками печаток постачальника та покупця, та згідно пункту 12.1. набирає чинності з моменту його підписання та завірення печатками сторін і діє до 31 грудня 2018 року.

Згідно з предметом вказаного договору постачальник передає у власність покупцеві (постачає), а покупець приймає та оплачує (купує) товари (товар, товари) у кількості, в одиницях виміру, асортименті, упаковці, за ціною та вартістю, в порядку та на умовах, визначених цим договором (п. 1.1. договору).

Товаром за цим договором є насіння та/або засоби захисту рослин (пункт 1.2. договору).

Орієнтовані номенклатура, асортимент, кількість, ціна та загальна вартість товару визначається специфікаціями у відповідних додатках до цього договору (додатки-специфікації) (пункт 1.3. договору).

Ціни товарів визначаються у додатках-специфікаціях. Ціна товарів включає вартість тари, пакування й маркування, а також податок на додану вартість, що нараховується згідно з законодавством України.

Основні умови оплати товару (форма, розміри та строки оплати) визначаються додатками-специфікаціями до договору з урахуванням положень, визначених цим розділом договору, та можуть передбачати як повну або часткову передплату за партію товару грошовими коштами шляхом банківського переказу на рахунок постачальника до фактичного відвантаження товару, так і оплату за партію товару грошовими коштами шляхом банківського переказу на рахунок постачальника після фактичного відвантаження товару, що зазначається у додатках-специфікаціях (пункт 3.1. договору).

Приймання товару покупцем за кількістю підтверджується належним чином оформленою видатковою накладною. Після приймання товару за кількістю, претензії покупця щодо кількості, пакування (крім претензій щодо нестач товару всередині упаковки або тари) чи зовнішнього вигляду товару не приймаються (пункт 5.1. договору).

Згідно видаткової накладної №472 від 28 серпня 2018 року позивач передав а відповідач прийняв товар згідно договору АЕІ-282-2108/18 від 21 серпня 2018 року на загальну суму 183 584,70 грн..

Пунктом 6.1. додатку - специфікації №1 до договору поставки №АЕІ-282-2108/18 від 21 серпня 2018 року кошти в розмірі 100% від вартості товару в гривнях перераховуються на рахунок продавця протягом 3-ох банківських днів після поставки.

Яке вбачається з наданих позивачем банківських виписок від 18 жовтня 2018 року та від 15 листопада 2018 року відповідачем частково сплачено за поставлений товар в сумі 48 584,70 грн., відтак докази оплати поставленого товару на загальну суму 135 000,00 грн. станом на час звернення позивачем з позовом в матеріалах справи були відсутні.

Разом з тим, 02 квітня 2019 року в судовому засіданні представником відповідача надано суду завірену копію платіжного доручення №195 від 01 квітня 2019 року про часткову сплату боргу в сумі 15 000,00 грн..

Згідно пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відтак, провадження у справі в частині вимог про стягнення основної заборгованості в сумі 15 000,00 грн. підлягає закриттю у зв'язку зі сплатою частини боргу в сумі 15 000,00 грн. згідно платіжного доручення №195 від 01 квітня 2019 року та відповідно відсутністю предмету спору.

Решта позову в частині вимог про стягнення 12 000,00 грн. основного боргу є законними та обґрунтованими.

Пунктом 7.2. договору сторони встановили, що при порушенні строків оплати поставленого товару, які визначені додатками-специфікаціями, покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, чинної на момент прострочки, від вартості несплаченого товару, за кожен день прострочки платежів.

За період з 09 вересня 2018 року по 11 лютого 2019 року позивач нарахував відповідачу 23 839,80 грн. пені.

Розрахунок судом перевірено, визнано законним та обґрунтованим.

Також керуючись ст. 625 ЦК України позивач нарахував відповідачу за період з 09 вересня 2018 року по 11 лютого 2019 року: 9 789,55 грн. інфляційних втрат та 1 988,33 грн. 3% річних.

Здійснивши власний нарахованих сум, суд приходить до висновку, що 1 988,33 3% річних відповідає положенням статті 625 ЦК України, разом з тим, за розрахунком суду інфляційні втрати за наданим розрахунком та періодами позивача складають 9 109,15 грн., зокрема за період з 16 листопада 2018 року по 11 лютого 2019 року інфляційні втрати становлять 2 440,80 грн., відтак в задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат в сумі 680,40 грн. слід відмовити.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Щодо позовних вимог в частини стягнення основної заборгованості судом враховано законодавство що встановлює та регулює договірні зобов'язання, які виникають на підставі договору поставки.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 204 ЦК України презумується правомірність правочину.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з положеннями статті 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Також судом взято до уваги положення чинного законодавства що регулюють порядок застосування забезпечення виконання зобов'язання у вигляді пені, а також відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

Згідно з положеннями пункту 6 статті 232 ГК України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як унормовано положеннями частини 2 статті 193 ГК України, порушення зобов'язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (така ж позиція викладена у статті 611 ЦК України).

Статтями 546, 549 ЦК України встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися в тому числі неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 статті 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Висновки суду

Враховуючи вищевикладене, суд на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення 120 000,00 грн. основної заборгованості, 23 839,80 грн. пені, 9 109,15 грн. інфляційних втрат, 1 988,33 грн. 3% річних є законними та обґрунтованими а відтак такими, що підлягають до задоволення.

Провадження у справі в частині вимог про стягнення 15 000,00 грн. основного боргу закрити.

В задоволенні вимог про стягнення 680,40 грн. інфляційних втрат слід відмовити у зв'язку з їх необґрунтованістю.

Розподіл судових витрат

Згідно положень статті 129 ГПК України, інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відтак, судовий збір в сумі 225,01 грн. може бути повернутий позивачу в порядку визначеному статтею 7 Закону України "Про судовий збір". Судовий збір в сумі 2 334,26 грн. підлягає до стягнення з відповідача на корить позивача у зв'язку з частковим задоволенням позову, решта 10,21 грн. покладаються на позивача у зв'язку з частковою відмовою в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Провадження у справі в частині вимог про стягнення 15 000,00 грн. основного боргу закрити.

3. Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Рівень-Агро" (34362, Рівненська область, Володимирецький район, с.Любахи, вул. Вишнева 58а, код 40131958) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 Інтернешнл" (09200, Київська область, Кагарлицький район, місто Кагарлик, вул. Комунарська 54, код 40623794) 120 000 (сто двадцять тисяч) грн. 00 коп. основної заборгованості, 23 839 (двадцять три тисячі вісімсот тридцять дев'ять) грн. 80 коп. пені, 9 109 (дев'ять тисяч сто дев'ять) грн. 15 коп. інфляційних втрат, 1 988 (одна тисяча дев'ятсот вісімдесят вісім) грн. 33 коп. 3% річних та 2 334 (дві тисячі триста тридцять чотири) грн. 26 коп. судового збору.

4. В задоволенні позовних вимог про стягнення 680,40 грн. інфляційних втрат відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 Інтернешнл" (09200, Київська область, Кагарлицький район, місто Кагарлик, вул. Комунарська 54, код 40623794).

Відповідач: ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю "Рівень-Агро" (34362, Рівненська область, Володимирецький район, с.Любахи, вул. Вишнева 58а, код 40131958).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію по справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/..

Повне рішення складено 26 квітня 2019 року.

Суддя Качур А.М.