У Х В А Л А

24 квітня 2019 року

м. Київ

Справа № 908/2349/14

Провадження № 12-49гс19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Бакуліної С. В.,

суддів Антонюк Н. О., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Золотнікова О. С., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Саприкіної І. В., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву Державного підприємства «Дослідне господарство «Таврія» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» про відвід усіх суддів Великої Палати Верховного Суду від участі в розгляді касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Украгропром» на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28 січня 2019 року та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 18 жовтня 2018 року у справі № 908/2349/14, прийняті за наслідками розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Украгропром» на неправомірні дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Украгропром» до Державного підприємства «Дослідне господарство «Таврія» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» про стягнення 6150098,71 грн,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Украгропром» звернулося з касаційною скаргою до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28 січня 2019 року та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 18 жовтня 2018 року,у якій просить скасувати вказані судові рішення, а скаргу на неправомірні дії державного виконавця задовольнити.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду ухвалою від 1 квітня 2019 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «ТД «Украгропром» на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28 січня 2019 року та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 18 жовтня 2018 року; справу разом із касаційноюскаргою передав на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 302 ГПК України, оскільки скаржник оскаржує судові рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

Велика Палата Верховного Суду ухвалою від 10 квітня 2019 року прийняла до розгляду справу № 908/2349/14 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Украгропром» на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28 січня 2019 року та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 18 жовтня 2018 року та призначила розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи на 24 квітня 2019 року у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. Пилипа Орлика, 8.

Не погодившись із таким рішенням, 23 квітня 2019 року представник Державного підприємства «Дослідне господарство «Таврія» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» Фролков Володимир Анатолійович подав до Великої Палати Верховного Суду заяву про відвід усіх суддів Великої Палати Верховного Суду від участі у розгляді справи, посилаючись на наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об'єктивності суддів Великої Палати Верховного Суду

Обґрунтовуючи наявність такої підстави, заявник зазначив про те, що призначення справи до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження викликає сумнів в неупередженості, об'єктивності Великої Палати Верховного Суду та її наміру щодо вирішення цієї справи відповідно до основних принципів господарського судочинства.

Перевіривши наведені Фролковим В. А. на обґрунтування заяви про відвід суддів доводи, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

За приписами статті 35 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), якою визначені підстави для відводу (самовідводу) судді, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, установлених статтею 36 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (рішення від 24 травня 1989 року у справі «Хаушильд проти Данії»).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року визначається за допомогою суб'єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об'єктивного критерію, тобто з'ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини від 24 травня 1989 року у справі «Хаушильд проти Данії»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 9 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об'єктивно обґрунтованими».

За змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року суд у межах своїх повноважень має бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб'єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини від 21 грудня 2000 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Щодо суб'єктивного критерію, то презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з'являться докази на користь протилежного, а заявник таких доказів не наводить.

Згідно з об'єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з'ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об'єктивно виправдані.

Згідно із частиною першою статті 301 ГПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження. Частиною п'ятою цієї ж статті встановлено, що перегляд ухвал суду першої та апеляційної інстанцій (крім ухвал, якими закінчено розгляд справи) здійснюється судом касаційної інстанції без повідомлення учасників справи.

У даному випадку Товариство з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Украгропром» звернулося з касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28 січня 2019 року та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 18 жовтня 2018 року, які прийняті за наслідками розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Украгропром» на неправомірні дії державного виконавця у виконавчому провадженні з виконання виконавчого документа у межах цієї справи, тобто зазначені судові рішення, у розумінні частини п'ятої статті 301 ГПК України, не є такими, якими закінчено розгляд цієї справи.

У частині тринадцятій статті 8 ГПК України внормовано, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Наведені обставини є підставою для призначення цієї справи до розгляду Великою Палатою Верховного Суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду вважає, що обставин, які б свідчили про упередженість суддів Великої Палати Верховного Суду стосовно заявника, зацікавленість складу суду в певному рішенні в цій справі чи про необ'єктивне ставлення до сторін у справі, заявник не навів, а суд не встановив.

Велика Палата Верховного Суду також бере до уваги те, що у разі задоволення відводу її суддів розгляд касаційної скарги може не відбутися, оскільки формально не існуватиме складу суду, встановленого для цього законом, для перегляду оскаржуваних постанови та ухвали судів попередніх інстанцій. Так, даний механізм може працювати лише за наявності можливості заміни одного судді на іншого. У випадку ж, якщо така заміна неможлива в принципі, неможливий і відвід. За такої ситуації заявник касаційної скарги може бути позбавлений передбаченого статтею 129 Конституції України права на касаційний перегляд справи. У поєднанні з наведеними вище аргументами настання такої ситуації є неприпустимою.

З огляду на наведене заява про відвід всіх суддів Великої Палати Верховного Суду не підлягає задоволенню, оскільки зазначені заявником доводи не знайшли свого підтвердження і не вказують про упередженість та необ'єктивність всіх суддів Великої Палати Верховного Суду, тому не можуть бути підставою для їх відводу.

Керуючись статтями 35, 38, 39, 234 ГПК України, Велика Палата Верховного Суду

У Х В А Л И Л А:

Відмовити в задоволенні заяви представника Державного підприємства «Дослідне господарство «Таврія» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» Фролкова Володимира Анатолійовича про відвід усіх суддів Великої Палати Верховного Суду від участі у розгляді справи № 908/2349/14 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Украгропром» на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28 січня 2019 року та ухвалу Господарського суду Запорізької області від 18 жовтня 2018 року, прийняті за наслідками розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Украгропром» на неправомірні дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Украгропром» до Державного підприємства «Дослідне господарство «Таврія» Донецької державної сільськогосподарської дослідної станції Національної академії аграрних наук України» про стягнення 6150098,71 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач С. В. Бакуліна
Судді: Н. О. Антонюк О. Б. Прокопенко
Д. А. Гудима І. В. Саприкіна
В. І. Данішевська О. М. Ситнік
О. С. Золотніков О. С. Ткачук
В. С. Князєв В. Ю. Уркевич
Л. М. Лобойко О. Г. Яновська
Н. П. Лященко