ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.04.2019 Справа № 920/490/18
Господарський суд Сумської області у складі колегії суддів: головуючий суддя Спиридонова Н.О., судді Коваленко О.В. та Резніченко О.Ю. при секретарі судового засідання Гребенюк С.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Сумської області матеріали справи № 920/490/18 в порядку загального позовного провадження

за позовом: Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Соснівська» (вул. Бондаря, буд. 37, с. Соснівка, Конотопський район, Сумська область, 41662, ідентифікаційний код 30490415),

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохім-Партнер» (вул. Металургів, буд. 17, м. Суми, 40004, ідентифікаційний код 38397547),

про стягнення 1003200,66 грн. на підставі договору поставки товару № 19 від 15.02.2018,

представники сторін:

позивача - Галян В.М.,

відповідача - Сесенко С.Г.

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Приватне сільськогосподарське підприємство Агрофірма «Соснівська» (вул. Бондаря, буд. 37, с. Соснівка, Конотопський район, Сумська область, 41662, ідентифікаційний код 30490415) звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохім-Партнер» (вул. Металургів, буд. 17, м. Суми, 40004, ідентифікаційний код 38397547) на свою користь кошти в сумі 1003200,66 грн. за недопоставлений товар за договором поставки товару № 19 від 15.02.2018, а також позивач просить суд витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Позовна заява мотивована тим, що відповідач не виконав свої зобов'язання згідно усної домовленості, досягнутої сторонами у лютому 2018 року щодо поставки товару, а саме насіння кукурудзи ЄС Кубус - 165 мішків 2017 року урожаю та насіння кукурудзи ЄС Москіто - 165 мішків 2017 року урожаю. Матеріально-правовою підставою визначено статтю 526 Цивільного кодексу України.

Позивач зазначає, що відповідачем замість насіння кукурудзи ЄС Кубус 2017 року урожаю поставлено позивачеві насіння кукурудзи ЄС Кубус 2015 року урожаю, а також замість насіння кукурудзи ЄС Москіто 2017 року урожаю поставлено позивачеві насіння кукурудзи ЄС Москіто 2016 року урожаю, протравлене в 2016 році, а повинно бути протравлене у 2017 році.

У зв'язку з чим позивач відмовився приймати та розвантажувати вищезазначене насіння кукурудзи і підписувати видаткову накладну № 55 від 03.04.2018.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 06.07.2018 відкрито провадження у справі № 920/490/18 та призначено підготовче засідання на 26.07.2018 о 12 год. 00 хв.

16.07.2018 від відповідача до суду надійшли письмові заперечення проти вирішення справи господарським судом та заява про залишення позову без розгляду б/н від 16.07.2018 (вх. № 5239 від 16.07.2018), в яких він зазначає, що у пункті 9.1 договору поставки товару № 19 від 15.02.2018 сторони дійшли згоди про те, що всі вимоги, які виникають при виконанні даного договору або у зв'язку з ним, або випливають з нього та становлять предмет спору, підлягають розгляду у постійно діючому Третейському суді при Асоціації українських банків за адресою: 02660, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, 15 (свідоцтво про реєстрацію постійно діючого третейського суду № 007-2005 від 21.06.2005, видане Київським міським управлінням юстиції), згідно з Регламентом третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди. Умови договору, які містять відомості про найменування сторін та їх місцезнаходження, є складовими частинами даної третейської угоди. Місце і дата укладення третейської угоди відповідають місцю і даті укладення договору.

26.07.2018 позивач подав до суду відповідь № 61 від 24.07.2018 на письмові заперечення відповідача проти вирішення справи господарським судом та на заяву про залишення позову без розгляду, в яких позивач зазначає, що заперечує проти залишення даного позову без розгляду, оскільки позивачем не надавалася згода на передачу спору на розгляд третейського суду. Позивач зазначає, що на виконання вимог частини четвертої статті 181 Господарського кодексу України ним складено протокол розбіжностей до договору поставки товару від 15.02.2018 № 19, про що позивачем зроблено застереження у договорі на аркуші 5 (п'ятому), та у двадцятиденний термін надіслано на адресу відповідача два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором поставки товару № 19 від 15.02.2018, тому підпис та печатка на 4 (четвертому) аркуші договору поставки товару № 19 від 15.02.2018 не засвідчує та не є доказом укладення третейської угоди сторонами, а є доказом того, що згідно протоколу розбіжностей в пункті 9.1 викладено, що всі виникаючі за договором розбіжності підлягають вирішенню в господарському суді в порядку встановленому чинним законодавством. На підставі викладеного позивач просить суд в задоволенні заперечення проти вирішення справи господарським судом та заяви відповідача про залишення позову без розгляду відмовити.

26.07.2018 розгляд зазначеної справи не відбувся у зв'язку з відпусткою судді Спиридонової Н.О.

Ухвалою від 30.07.2018 у справі № 920/490/18 судом постановлено призначити підготовче засідання у даній справі на 14.08.2018 з повідомленням сторін.

01.08.2018 до Господарського суду Сумської області надійшло клопотання б/н, б/д представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 07.08.2018 судом постановлено вищезазначене клопотання представника відповідача задовольнити та доручити Київському апеляційному адміністративному суду забезпечити проведення судового засідання у справі № 920/490/18, яке призначене на 14.08.2018 в режимі відеоконференції за участі представника відповідача.

14.02.2018 позивач подав заяву № 63 від 14.08.2018, в якій у зв'язку з помилками у позовній заяві просить суд вважати правильним наступне:

«На стор. 1 позовної заяви № 48 від 02.07.2018: Водночас відповідач поставив товар, а саме: 1) насіння кукурудзи ЄС Астероїд 2017 року урожаю - 185 мішків; 2) насіння кукурудзи ЄС Конкорд 2017 року урожаю - 165 мішків; 3) насіння кукурудзи ЄС Кубус 2017 року урожаю - 165 мішків; 4) насіння кукурудзи ЄС Москіто 2017 року урожаю - 165 мішків. Оплата товару: Передплата 100%.

На стор. 2 позовної заяви № 48 від 02.07.2018: Тобто відповідач ТОВ «Агрохім-Партнер» замість насіння кукурудзи ЄС Кубус 2017 року урожаю поставив насіння кукурудзи ЄС Кубус 2015 року урожаю, а також замість насіння кукурудзи ЄС Москіто 2017 року урожаю поставив насіння кукурудзи ЄС Москіто 2016 року урожаю та протравлено в 2016 році, а повинно було протравлене в 2017 році.

Тобто відповідач не виконав свої зобов'язання по поставці насіння кукурудзи 2017 року урожаю і тому ПСП АФ «Соснівська» відмовилась розвантажувати з автомашини вищезазначене насіння кукурудзи і підписувати видаткову накладну № 55 від 03 квітня 2018 року так як насіння кукурудзи не відповідало умовам домовленості (замовленню).

На стор. 9 позовної заяви № 48 від 02.07.2018: Враховуючи вищевикладене, прийняті на себе зобов'язання з поставки товару, а саме: насіння кукурудзи 2017 року урожаю відповідач не виконав, тобто відповідач не звертає уваги, яка була домовленість, відмовляється від отримання договору № 19 поставки товару з доданим до даного договору протоколу розбіжностей, який був надісланий позивачем 18.04.2018 цінним листом з описом і повідомленням, відмовляється від надання відповідей на листи № 30 від 08.05.2018 року, № 32 від 08.05.2018. Таке відношення відповідача є свідченням того, що відповідач шляхом шахрайства отримав кошти за товар який повинен бути поставлений 2017 року урожаю, а поставив товар насіння кукурудзи ЄС Кубус 2015 року врожаю та насіння кукурудзи ЄС Москіто 2016 року врожаю, водночас вимагає підписати видаткову накладну за товар який покупець ПСП АФ «Соснівська» не отримав, який по сьогоднішній день находиться в автомашині з полупричепом, а автомашина знаходиться в арешті, з можливістю доступу до машини без права виїмки машини з полупричепом.

ПСП АФ «Соснівська» зазначає, що зобов'язання відповідно до частини першої статті 526 Цивільного кодексу України повинні виконуватися належним чином відповідно до домовленості, проте в порушення умов домовленості відповідач отримав кошти за товар насіння кукурудзи 2017 року урожаю, а поставляє товар насіння кукурудзи ЄС Кубус 2015 року урожаю та насіння кукурудзи ЄС Москіто 2016 року урожаю, водночас брав на себе зобов'язання поставити товар 2017 року урожаю.».

Ухвалою від 14.08.2018 у справі № 920/490/18 продовжено строк проведення підготовчого засідання на тридцять днів з 04.09.2018 до 04.10.2018 та відкладено підготовче засідання на 02.10.2018.

14.09.2018 від позивача надійшли письмові пояснення № 66 від 12.09.2018, в яких позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить суд задовольнити позов.

В судовому засіданні, розпочатому 02.10.2018 о 12 год. 40 хв. відповідно до приписів частини п'ятої статті 183 та частини п'ятої статті 233 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено протокольну ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 10 год. 30 хв. 03.10.2018 для призначення колегіального розгляду даної справи та визначення складу колегії суддів.

Ухвалою від 02.10.2018 призначено розгляд справи № 920/490/18 колегіально у складі трьох суддів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 920/490/18 від 02.10.2018 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Спиридонова Н.О., судді: Котельницька В.Л., Коваленко О.В.

У зв'язку з відпусткою судді Коваленка О.В. відповідно до розпорядження в.о. керівника апарату Господарського суду Сумської області від 03.10.2018 справа № 920/490/18 призначена на повторний автоматичний розподіл для визначення відсутнього члена колегії.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 920/490/18 від 03.10.2018 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Спиридонова Н.О., судді: Котельницька В.Л., Соп'яненко О.Ю.

Ухвалою від 03.10.2018 у справі № 920/490/18 призначено підготовче засідання на 31.10.2018.

18.10.2018 від відповідача до суду надійшов відзив б/н від 18.10.2018 (вх. № 7627 від 18.10.2018), в якому відповідач проти позову заперечує та просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що у лютому 2018 року між сторонами попередньо досягнуто домовленості щодо поставки товару у квітні 2018 року - насінні кукурудзи торгової марки ЄВРАЛІС: ЕС Астероїд у кількості 185 мішків, ЕС Конкорд у кількості 165 мішків, ЕС Кубус у кількості 165 мішків, ЕС Москіто у кількості 165 мішків. Загальна вартість товару склала 2156802,06 грн. оплативши рахунок № 51 від 23.02.2018 позивач погодився з номенклатурою та кількістю товару. Факт вчинення оплати підтверджується копією платіжного доручення від 23.02.2018 № 612. Як зазначає відповідач, твердження позивача, що сторони домовилися про поставку насіння кукурудзи 2017 року нічим не підтверджуються. Відповідач вважає, що товар поставлено ним позивачеві вчасно ат в повному обсязі у відповідності із замовленням, позивачу надані на підпис договір поставки № 19 від 15.02.2018, видаткову накладну, товарно-транспортну накладну та сертифікати, що засвідчують посівну якість насіння.

22.10.2018 від позивача до суду надійшла заява б/н від 22.10.2018 (вх. № 2337 від 22.10.2018) про зупинення провадження у справі, в якій відповідач просить суд зупинити провадження у даній справі до вирішення у господарському суді Сумської області справи № 920/364/18 в подібних правовідносинах за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохім-Партнер» до Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Соснівська» про зобов'язання вчинити дії.

У зв'язку з відпусткою судді Соп'яненко О.Ю. відповідно до розпорядження керівника апарату Господарського суду Сумської області від 31.10.2018 справа № 920/490/18 призначена на повторний автоматичний розподіл для визначення відсутнього члена колегії.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 920/490/18 від 31.10.2018 визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя Спиридонова Н.О., судді: Котельницька В.Л. та Костенко Л.А.

Ухвалою від 31.10.2018 у справі № 920/490/18 відкладено підготовче засідання на 29.11.2018.

29.11.2018 від позивача до суду надійшла заява № 73 від 28.11.2018, відповідно до якої позивач заперечує проти зупинення провадження у даній справі та не заперечує проти відкладення розгляду справи № 920/490/18 на більш дальній термін.

29.11.2018 позивачем подано до суду відповідь № 72 від 28.11.2018 на відзив, де останній зазначає, що відповідач замість насіння кукурудзи ЄС Кубус 2017 року урожаю поставив насіння кукурудзи ЄС Кубус 2015 року урожаю, а також замість насіння кукурудзи ЄС Москіто 2017 року урожаю поставив насіння кукурудзи ЄС Москіто 2016 року урожаю, яке протравлено у 2016 році, а повинно бути протравлено у 2017 році. Відповідно до товарно-транспортної накладної № Р55 від 03.04.2018 поставка насіння кукурудзи здійснюється автомобілем ДАФ державний номерний знак НОМЕР_5, напівпричіп НОМЕР_6, проте поставку кукурудзи здійснено відповідачем автомобілем РЕНО Магнум державний номерний знак НОМЕР_7 з полу причепом Renalt magnum державний номерний знак НОМЕР_4. Позивача листами від 03.04.2018, від 06.04.2018 та від 10.04.2018, направленими на електронну пошту відповідача та засобами поштового зв'язку, просив повернути кошти сплачені позивачем та забрати автомобіль РЕНО Магнум державний номерний знак НОМЕР_7 з полу причепом Renalt magnum державний номерний знак НОМЕР_4, але вказані листи залишені відповідачем без виконання.

Позивач зазначає, що 03.04.2018 представниками сторін складено акт невідповідності насіння кукурудзи поставленої відповідачем позивачу, який представники відповідача відмовилися підписувати. 18.04.2018 позивачем направлено на адресу відповідача договір поставки товару № 19 від 15.02.2018 на п'яти аркушах та протокол розбіжностей до договору № 19 від 15.02.2018 в 2-х екземплярах на 24-х арк. 08.05.2018 позивач повторно направив на адресу відповідача листом № 30 копію договору поставки товару № 19 від 15.02.2018 та копію протоколу розбіжностей до вказаного договору, а також 08.05.2018 позивачем направлено на адресу лист № 32 з вимогою терміново повернути кошти за насіння кукурудзи та забрати вищезазначений автомобіль. Проте, позивач не отримав від відповідача відповіді на вищевказані листи. 10.04.2018 позивач отримав від відповідача лист № 66, до якого відповідачем було додано договір поставки № 19 від 15.02.2018, рахунок № 51 від 23.02.2018 та видаткова накладна № 55 від 03.04.2018, у даному листві відповідач наголосив про необхідність підписати зазначені документи та надіслати відповідачу.

На підставі викладеного, позивач звертає увагу суду на те, що відповідач усвідомлював, що не виконав прийняті на себе зобов'язання з поставки насіння кукурудзи 2017 року урожаю, відповідач відмовився від отримання договору поставки товару № 19 від 15.02.2018 з доданим до нього протоколом розбіжностей, який був надісланий на його адресу позивачем 18.04.2018 цінним листом з описом вкладення та повідомленням про вручення поштового відправлення.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 29.11.2018 у справі № 920/490/18 (головуючий суддя Спиридонова Н.О., судді Котельницька В.Л. та Костенко Л.А.) в задоволенні зави відповідача про зупинення провадження у справі відмовлено; продовжено строк проведення підготовчого засідання на тридцять днів з 31 грудня 2018 року до 30 січня 2019 року та відкладено підготовче засідання на 23.01.2019 о 10 год. 15 хв. з повідомленням учасників справи.

У зв'язку з тимчасовою неможливістю виконання обов'язків суддею (відпустка судді Костенко Л.А. понад чотирнадцять календарних днів), що може перешкодити розгляду справи у строки, встановленні Господарським процесуальним кодексом України, згідно розпорядження керівника апарату Господарського суду Сумської області від 16.01.2019 справа № 920/490/18 призначена на повторний автоматичний розподіл.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 920/490/18 від 16.01.2019, вищезазначену справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Спиридонова Н.О., судді Коваленко О.В. та Котельницька В.Л.

Ухвалою від 16.01.2019 у справі № 920/490/18 задоволено клопотання представника відповідача б/н, б/д (вх. № 13к від 03.01.2019) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 920/490/18 та доручено Господарському суду Київської області забезпечити проведення підготовчого засідання у справі № 920/490/18, яке призначене на 23 січня 2019 року о 10 год. 15 хв. в режимі відеоконференції в приміщенні Господарського суду області за участі представника відповідача.

Ухвалою суду від 23.01.2019 у справі № 920/490/18 відмовлено в задоволенні заяви відповідача про залишення позову без розгляду б/н від 16.07.2018 (вх. № 5239 від 16.07.2018) та відкладено підготовче засідання на 18 лютого 2019 року о 14 год. 00 хв. з повідомленням учасників справи.

В судовому засіданні 18.02.2019 представники сторін, враховуючи надання сторонами всіх доказів в обґрунтування своїх вимог та заперечень, виконання вимог попередніх ухвал суду, надали згоду на перехід до початку розгляду справи по суті в даному судовому засіданні.

Відповідно до частини шостої статті 183 Господарського процесуального кодексу України, якщо під час підготовчого судового засідання вирішені питання, зазначені у частині другій статті 182 Господарського процесуального кодексу України, за письмовою згодою всіх учасників справи, розгляд справи по суті може бути розпочатий у той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

Враховуючи вищенаведене, суд протокольною ухвалою прийняв письмову згоду представників сторін щодо розгляду справи по суті в даному судовому засіданні та розпочинає розгляд справи по суті в судовому засіданні 18.02.2019.

Згідно частини другої статті 216 Господарського процесуального кодексу України, якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених Господарським процесуальним кодексом України строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

В судовому засіданні, розпочатому 18.02.2019 о 14 год. 00 хв. відповідно до приписів частини другої статті 216 та частини п'ятої статті 233 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено протокольну ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні до 14 год. 30 хв. 04.03.2019.

04.03.2019 розгляд справи № 920/490/18 по суті не відбувся у зв'язку з відпусткою судді Спиридонової Н.О., що унеможливлювало розгляд справи, однак не було підставою для проведення повторного автоматизованого розподілу справи.

У зв'язку із виходом з відпустки 05.03.2019 судді Спиридонової Н.О., судом ухвалою від 05.03.2019 призначено справу № 920/490/18 до судового розгляду по суті на 27.03.2019, 14:30 з повідомленням учасників справи.

Ухвалою від 27.03.2019 у справі № 920/490/18 відкладено розгляд даної справи по суті на 16.04.2019.

У зв'язку з тимчасовою неможливістю виконання обов'язків суддею (відпустка судді Котельницької В.Л. понад чотирнадцять календарних днів), що може перешкодити розгляду справи у строки, встановленні Господарським процесуальним кодексом України, згідно розпорядження керівника апарату Господарського суду Сумської області від 16.04.2019 справа № 920/490/18 призначена на повторний автоматичний розподіл.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи № 920/490/18 від 16.04.2019, вищезазначену справу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Спиридонова Н.О., судді Коваленко О.В. та Резніченко О.Ю.

В судовому засіданні 16.04.2018 позивач наголосив, що підтримує заявлені позовні вимоги, вважає їх правомірними, обґрунтованими та підлягаючими задоволенню; представник відповідача наголосив свої заперечення щодо позовних вимог та просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Згідно зі статті 194 Господарського процесуального кодексу України, завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

За приписами частини другої статті 195 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Статтею 114 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

За змістом статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. На розширення цього положення Основного Закону в статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В силу вимог частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання та подання витребуваних судом документів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені пунктом 4 частини третьої статті 129 Конституції України, статтями 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів у справі та є підстави для розгляду справи по суті за наявними у ній матеріалами у відповідності до частини другої статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 16.04.2019 на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарським судом встановлені наступні обставини.

В лютому 2018 року на підставі усної домовленості відповідач зобов'язалося поставити позивачу насіння кукурудзи насіння кукурудзи ЄС Астероїд 2017 року урожаю - 185 мішків; 2) насіння кукурудзи ЄС Конкорд 2017 року урожаю - 165 мішків; 3) насіння кукурудзи ЄС Кубус 2017 року урожаю - 165 мішків; 4) насіння кукурудзи ЄС Москіто 2017 року урожаю - 165 мішків на загальну суму 2156802,06 грн., в т.ч. ПДВ.

На виконання усної домовленості відповідачем було виставлено позивачеві рахунок № 51 від 23.02.2018 на суму 2156802,06 грн. в т.ч. ПДВ.

Позивач, в свою чергу, 23.02.2018 перерахував на банківський рахунок відповідача передоплату за товар на суму 2156802,06 грн. згідно платіжного доручення № 612 від 23.02.2018.

При здійсненні вищезазначеної передоплати позивач звернувся до відповідача з вимогою надати договір поставки товару і сертифікат якості насіння

На виконання усних домовленостей відповідачем поставлено позивачеві 03.04.2018 товар, а саме: 1) насіння кукурудзи ЄС Астероїд 2017 року урожаю - 185 мішків; 2) насіння кукурудзи ЄС Конкорд 2017 року урожаю - 165 мішків; 3) насіння кукурудзи ЄС Кубус 2015 року урожаю - 165 мішків; 4) насіння кукурудзи ЄС Москіто 2016 року урожаю - 165 мішків; замість товару: 1) насіння кукурудзи ЄС Астероїд 2017 року урожаю - 185 мішків; 2) насіння кукурудзи ЄС Конкорд 2017 року урожаю - 165 мішків; 3) насіння кукурудзи ЄС Кубус 2017 року урожаю - 165 мішків; 4) насіння кукурудзи ЄС Москіто 2017 року урожаю - 165 мішків.

Відповідно до товарно-транспортної накладної № Р55 від 03.04.2018 поставка насіння кукурудзи здійснюється автомобілем ДАФ державний номерний знак НОМЕР_5, напівпричіп НОМЕР_6, проте поставку кукурудзи здійснено відповідачем автомобілем РЕНО Магнум державний номерний знак НОМЕР_7 з полу причепом Renalt magnum державний номерний знак НОМЕР_4.

Разом із поставленим товаром відповідачем надано на підпис позивача договір поставки товару № 19 від 15.02.2018, рахунок № 51 від 23.02.2019, видаткову накладну № 55 від 03.04.2019 та товарно-транспортну накладну № Р55 від 03.04.2018.

Вбачаючи в діях відповідача ознаки злочину, передбачені частиною четвертою статті 190 Кримінального кодексу України, позивач звернувся 05.04.2018 із заявою про вчинення злочину в порядку статті 214 Кримінально процесуального кодексу України до Конотопського ВП ГУНП в Сумській області. 06.04.2018 Слідчим відділом Конотопського ВП ГУНП в Сумській області розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000368 за фактом шахрайських дій відповідача у даній справі до позивача, заподіявши останньому майнової шкоди на загальну суму 1003200,66 грн.

19.04.2018 позивач звернувся до Слідчого відділу Конотопського ВП ГУНП в Сумській області з клопотанням про визнання автомобілю РЕНО Магнум державний номерний знак НОМЕР_7 з полу причепом Renalt magnum державний номерний знак НОМЕР_4, речовим доказом в кримінальному провадженні № 0000368, як знаряддя вчинення кримінального правопорушення та про накладенні на вказаний автомобіль арешту.

Позивач листами від 03.04.2018, від 06.04.2018, від 10.04.2018 та від 08.05.2018, направленими на електронну пошту відповідача та засобами поштового зв'язку, просив повернути кошти сплачені позивачем та забрати автомобіль РЕНО Магнум державний номерний знак НОМЕР_7 з полу причепом Renalt magnum державний номерний знак НОМЕР_4, але вказані листи залишені відповідачем без виконання.

03.04.2018 представниками сторін складено акт невідповідності насіння кукурудзи поставленої відповідачем позивачу, який представники відповідача відмовилися підписувати.

На виконання вимог частини четвертої статті 181 Господарського кодексу України ним складено протокол розбіжностей до договору поставки товару від 15.02.2018 № 19, про що позивачем зроблено застереження у договорі на аркуші 5 (п'ятому), та у двадцятиденний термін надіслано на адресу відповідача два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором поставки товару № 19 від 15.02.2018.

Згідно протоколу розбіжностей в пункті 9.1 викладено, що всі виникаючі за договором розбіжності підлягають вирішенню в господарському суді в порядку встановленому чинним законодавством.

18.04.2018 позивачем направлено на адресу відповідача договір поставки товару № 19 від 15.02.2018 на п'яти аркушах та протокол розбіжностей до договору № 19 від 15.02.2018 в 2-х екземплярах на 24-х арк.

08.05.2018 позивач повторно направив на адресу відповідача листом № 30 копію договору поставки товару № 19 від 15.02.2018 та копію протоколу розбіжностей до вказаного договору, а також 08.05.2018 позивачем направлено на адресу лист № 32 з вимогою терміново повернути кошти за насіння кукурудзи та забрати вищезазначений автомобіль.

Проте, позивач не отримав від відповідача відповіді на вищевказані листи. 10.04.2018 позивач отримав від відповідача лист № 66, до якого відповідачем було додано договір поставки № 19 від 15.02.2018, рахунок № 51 від 23.02.2018 та видаткова накладна № 55 від 03.04.2018, у даному листві відповідач наголосив про необхідність підписати зазначені документи та надіслати відповідачу.

Як свідчать матеріали даної справи, договір поставки товару від 15.02.2018 № 19 був наданий представниками відповідача на підписання позивачеві 03.04.2018 разом із видатковою накладною № 55 від 03.04.2018, що підтверджується письмовим зверненням відповідача до позивача вих. № 66 від 10.04.2018 з вимогою підписати вищезазначений договір поставки, рахунок № 51 від 23.02.2018 та видаткову накладну № 55 від 03.04.2018. На виконання вимог частини четвертої статті 181 Господарського кодексу України, позивачем складено протокол розбіжностей до договору поставки товару від 15.02.2018 № 19, про що позивачем зроблено застереження у договорі на аркуші 5 (п'ятому), та у двадцятиденний строк надіслано на адресу відповідача два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором поставки товару № 19 від 15.02.2018, що підтверджується копією фіскального чека від 18.04.2018 № 0354 та описом вкладення до цінного листа, а також копією фіскального чека від 24.07.2018 № 0735 та описом вкладення до цінного листа.

Відповідно до протоколу розбіжностей до договору поставки товару № 19 від 15.02.2018, позивач визначив, між іншим, пункт 9.1 договору викласти в наступній редакції: «якщо між сторонами договору виникають розбіжності або ж спірні питання, пов'язані договором, або такі, що виникають з нього, то сторони докладатимуть зусиль для їхнього врегулювання шляхом переговорів. Всі виникаючи за договором розбіжності підлягають вирішенню в господарському суді в порядку встановленому чинним законодавством України.»

Відповідач в порушення вимог частин п'ятої, шостої статті 181 Господарського кодексу України відмовився від отримання договору поставки № 19 від 15.02.2018 з доданим до нього протоколом розбіжностей, і в двадцятиденний термін не розглянув договір поставки разом із доданим до нього протоколом розбіжностей та в цей же строк не вжив заходів для врегулювання розбіжностей шляхом включення до договору пропозицій позивача та не передав в цей же строк до суду неврегульовані сторонами розбіжності.

Тому суд вважає, що підпис та печатка позивача на 4 (четвертому) аркуші договору поставки товару № 19 від 15.02.2018 не засвідчує факт та не є доказом укладення третейської угоди між сторонами у даній справі.

Судом встановлено, що відповідач не виконав свої зобов'язання з поставки насіння кукурудзи ЄС Кубус у кількості 165 мішків 2017 року урожаю та насіння кукурудзи ЄС Москіто у кількості 165 мішків 2017 року урожаю, відмовився від отримання договору поставки товару № 19 від 15.02.2018 з доданим до нього протоколом розбіжностей, який був надісланий на його адресу позивачем 18.04.2018 та 08.05.2018, надісланими цінними листами з описом вкладення та повідомленням про вручення поштового відправлення.

Виходячи із суми передоплати за товар у розмірі 2156802,06 грн. недопоставленими залишились насіння кукурудзи насіння кукурудзи ЄС Кубус 2017 року урожаю - 165 мішків та насіння кукурудзи ЄС Москіто 2017 року урожаю - 165 мішків на загальну суму 1003200,66 грн.

Листами від 03.04.2018, від 06.04.2018 та від 10.04.2018 позивач звертався до відповідача з вимогою повернути вищезазначені грошові кошти, сплачені позивачем за товар згідно платіжного доручення № 612 від 23.02.2018.

Відсутність виконання вимоги позивача, викладеної в листах від 03.04.2018, від 06.04.2018 та від 10.04.2018, щодо повернення грошових коштів стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою стягнути з відповідача суму вартості непоставленого товару в сумі 1003200,66 грн.

Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов'язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Частиною сьомою статті 179 Господарського кодексу України визначено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із статтею 203 Цивільного кодексу України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

Статтею 205 Цивільного кодексу України передбачено можливість вчиняти правочини усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Відповідно до статті 206 Цивільного кодексу України, усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Юридичній особі, що сплатила за товари та послуги на підставі усного правочину з другою стороною, видається документ, що підтверджує підставу сплати та суму одержаних грошових коштів. Правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону.

Статтею 181 Господарського кодексу України визначено загальний порядок укладання господарських договорів.

Так, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках.

Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей разом з підписаним договором.

Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони.

У разі досягнення сторонами згоди щодо всіх або окремих умов, зазначених у протоколі розбіжностей, така згода повинна бути підтверджена у письмовій формі (протоколом узгодження розбіжностей, листами, телеграмами, телетайпограмами тощо).

Згідно з вимогами частини третьої статті 203 Цивільного кодексу України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до частини першої статті 218 Цивільного кодексу України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

В даному випадку судом під час розгляду даної справи встановлено факт виникнення між сторонами взаємних прав та обов'язків з поставки насіння кукурудзи 2017 року урожаю.

Положеннями статті 712 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму; до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною першою статті 662 Цивільного кодексу України встановлено загальний порядок, за яким продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно частини четвертої статті 664 Цивільного кодексу України, якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов'язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв'язку для доставки покупцеві.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 Цивільного кодексу України.

Згідно статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач обґрунтовано розраховував на отримання товару, а саме насіння кукурудзи 2017 року урожаю, та, відповідно, належного виконання відповідачем своїх зобов'язань щодо поставки зазначеного товару, а відтак в даному випадку має місце порушення відповідачем обов'язку щодо передачі товару, який був попередньо оплачений позивачем.

В діях позивача щодо надсилання відповідачеві договору разом з протоколом розбіжностей до нього, а також надсилання листів про повернення сплачених позивачем грошових коштів за насіння кукурудзи 2017 року урожаю, наявна добросовісна поведінка покупця для встановлення належного виконання ним свого кореспондуючого обов'язку щодо прийняття товару, з врахуванням характерних властивостей предмета поставки, та вчинення позивачем належним чином всіх дій, регламентованих законодавством, для уникнення неналежного виконання зобов'язань, що склалися між сторонами.

Статтею 689 Цивільного кодексу України встановлено обов'язок покупця щодо прийняття товару, зокрема, покупець зобов'язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Договір купівлі-продажу є взаємно зобов'язуючим, де кожна із сторін договору наділена взаємними правами та обов'язками.

Відповідно до частини другої статті 693 Цивільного кодексу України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

На підставі наведеного суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог позивача, а заперечення відповідача не приймаються судом до уваги, оскільки суперечать фактичним обставина справи та вимогам діючого законодавства.

Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладені обставини, позовні вимоги є обґрунтованими, правомірними та такими, що підлягають задоволенню в повному розмірі.

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з фактичних обставин даної справи, враховуючи, що спір між сторонами виник в результаті неправомірних дій відповідача, відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати позивача зі сплати судового збору в сумі 15048,01 грн. покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 73, 74, 76-79, 123, 129, 185, 233, 236-238, 240, 256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрохім-Партнер» (вул. Металургів, буд. 17, м. Суми, 40004, ідентифікаційний код 38397547) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірма «Соснівська» (вул. Бондаря, буд. 37, с. Соснівка, Конотопський район, Сумська область, 41662, ідентифікаційний код 30490415) грошові кошти в сумі 1003200,66 грн. за недопоставлений товар за договором поставки товару № 19 від 15.02.2018 та витрати по сплаті судового збору в сумі 15048,01 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Згідно статті 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 25 квітня 2019 року.

Головуючий суддя Н.О. Спиридонова

Суддя О.В. Коваленко

Суддя О.Ю. Резніченко