ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2019 р. м. Київ Справа № 911/566/19

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Біоноріка СЕ, м. Ноймаркт, Німеччина

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрам Ко», Київська область, м. Бровари

про зобов'язання визнати вимоги кредитора та включення їх до проміжного ліквідаційного балансу

секретар судового засідання О.О.Стаднік

за участю представників:

від позивача - В.І.Іванюк

від відповідача - не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Компанія Біоноріка СЕ (Bionorika SE) (далі - позивач) звернулась до Господарського суду Київської області з позовною заявою б/н від 27.02.2019 року (вх.№590/19 від 01.03.2019 року) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрам Ко» (далі - відповідач) про зобов'язання визнати вимоги кредитора та включення їх до проміжного ліквідаційного балансу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач ухиляється від розгляду його кредиторських вимог.

Ухвалою суду від 05.03.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/566/19 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 26.03.2019 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 26.03.2019 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не надіслав.

Ухвалою суду від 26.03.2019 року відкладено розгляд справи на 16.04.2019 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 16.04.2019 року повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не надіслав.

Ухвалою суду від 16.04.2019 року закрито підготовче провадження у справі №911/566/19 та призначено розгляд справи по суті на 07.05.2019 року.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання 07.05.2019 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник позивача у судовому засіданні 07.05.2019 року позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити повністю.

Ухвали господарського суду Київської області направлялись відповідачу на юридичну адресу: 07400, Київська обл., м. Бровари, бульвар Незалежності, 16, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29.01.2019 року №. Однак, поштові конверти, адресовані відповідачу, повернуто суду підприємством зв'язку із зазначенням причин повернення: «за закінченням встановленого терміну зберігання».

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 9 та ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування, як юридичних осіб: місцезнаходження юридичної особи. Якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до п. 3.9.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» від 26.12.2011 року №18, в разі якщо ухвалу про порушення провадження у справі було надіслано за належною адресою (тобто повідомленою суду стороною, а в разі ненадання суду відповідної інформації - адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), і не повернуто підприємством зв'язку або повернуто з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про час і місце розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, яка ратифікована Україною 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Отже, враховуючи, що ухвали суду направлено на адресу відповідача, що зазначена у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, суд дійшов висновку про належне повідомлення відповідача про дату, місце та час судового розгляду.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що відповідач належним чином та завчасно повідомлявся про розгляд справи, а також керуючись ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, яка зобов'язує учасників справи сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи та надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій щодо повідомлення відповідача про розгляд справи та про достатність у матеріалах справи документальних доказів для вирішення спору по суті за відсутності повноважного представника відповідача.

Враховуючи достатність в матеріалах справи доказів для повного, всебічного та об'єктивного розгляду спору по суті у судовому засіданні 07.05.2019 року, відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, присутнього у судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Компанією Біоноріка СЕ (Bionorika SE) (за договором - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фрам Ко» (за договором покупець) 26.03.2015 року укладено Дистриб'юторський договір №Віо1/15 (далі - Дистриб'юторський договір) із невід'ємними додатками до нього, а саме, Додаток №1 Каталог цін та продукції, Додаток №2 Комерційні умови, Додаток №3 Генеральна специфікація.

В подальшому між Компанією Біоноріка СЕ (Bionorika SE) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фрам Ко» укладено Додаткові угоди до Дистриб'юторського договору, а саме, Додаткова угода №10 від 01.07.2015 року (антикризові умови), Додаткова угода №17 від 22.12.2015 року, Додаткова угода №17-1 від 01.08.2016 року, Додаткова угода №23-1 від 01.12.2016 року, Додаткова угода №36 від 15.12.2016 року, Додаткова угода №38 від 15.02.2017 року, Додаткова угода №19 від 30.12.2015 року, Додаткова угода №31 від 06.07.2016 року, Додаткова угода №35 від 01.12.2016 року, Додаткова угода №38 від 15.02.2017 року, Додаткова угода №37 від 15.02.2017 року про продовження строку дії Договору до 21.12.2017 року (далі - Контракт).

Відповідно до п. 2.1. Контракту, Біоноріка СЕ продає, а покупець купує продукцію, виготовлену Біонорікою СЕ чи від імені Біоноріки СЕ, вказану у Генеральній специфікації.

Згідно п. 2.4. Контракту, поставка продукції здійснюється окремими партіями. Перелік продукції, її кількість на кожну партію визначається у інвойсах та товаро-супровідних документах до кожної поставки на основі заявки покупця.

В пунктах 6.1.,6.4. Контракту зазначено, що ціни встановлюються в Євро (€), а суми, вказані у рахунках (інвойсах) повинні бути переведені на банківський рахунок Біоноріки СЕ, вказаний у відповідному рахунку (інвойсі). Всі ціни за Контрактом повинні визначатись на основі DAP Київ ТС митний склад «Баннерман Волд Класс Фарм Україна» вул. Вільнюська, 33, Дніпровський район, 02090, м. Київ, Україна відповідно до Інкотермс 2010.

Відповідно до п. 7.1. Контракту, Біоноріка здійснює поставку продукції покупцю протягом 2 тижнів після отримання повної оплати згідно рахунку (інвойсу) на умовах передоплати або протягом 2 тижнів після остаточного підтвердження рахунку (інвойсу) Біонорікою на умовах відстрочки платежу, якщо інше не погоджено сторонами. Біоноріка поставляє продукцію покупцю на умовах DAP Київ митний склад «Баннерман Волд Класс Фарм Україна» вул. Вільнюська, 33, Дніпровський район, 02090, м. Київ, Україна відповідно до Інкотермс 2010. Покупець отримує продукцію на митному складі. Датою поставки вважається дата, вказана у вантажній митній декларації. Покупець зобов'язується шляхом оперативного зв'язку передавати Біоноріці копію рахунку (інвойса) з датою митного очищення Продукції.

Пунктом 7.2. Контракту визначено, поставка продукції супроводжується наступними документами: рахунок-фактура (інвойси в 2-х екз.) з «мокрою» печаткою; пакувальний лист; лист розпорядження; сертифікат якості заводу виробника (копія); сертифікат походження (копія) із зазначенням країн виробників препаратів; заключення Державної служби України з лікарських засобів про підтвердження відповідності виробництва лікарських засобів вимогам GMP.

Згідно п. 8.1. Контракту, умови оплати (передоплата, відстрочка платежу) відображаються в рахунках (інвойсах) та товаро-супровідних документах. Валюта платежу - Євро. Платежі вважаються сплаченими в день, коли грошові кошти зараховані на банківський рахунок Біоноріки СЕ, зазначений в рахунку.

В пункті 11.1. Контракту сторони погодили, що даний Контракт вступає в законну силу з 26.03.2015 року та діє до 31.12.2015 року (початковий період) в разі, якщо сторони не дійдуть згоди про його дострокове розірвання. Договір автоматично продовжується на наступний строк, який дорівнює 1 року (період пролонгації), якщо Договір не буде дострокового розірвано сторонами шляхом письмового повідомлення не менше ніж за 2 місяця до закінчення початкового періоду або періоду пролонгації. В розділі 11 Контракту вказано строк його дії та порядок розірвання. В розділі 12 Контракту вказано, що зобов'язання сторін, які виникли в процесі виконання даного Контракту, залишаються в силі до їх повного виконання сторонами.

Як зазначає позивач, на виконання умов Контракту, відповідачем здійснено заявки на поставку продукції, замовлень, зокрема, №11 від 18.07.2016 на суму 91198,80 євро, (внутрішній номер 628959); №16 від 10.10.2016 на суму 2126887,55 грн. (внутрішній номер 641338); №20 від 15.12.2016 на суму 2243898,20 грн. (внутрішній номер 667752); №1 від 16.01.2017 на суму 1748859,50 грн. (внутрішній номер 663398), копії яких містяться в матеріалах справи.

Враховуючи зазначене, відповідно до умов Контракту, позивачем виставлені відповідні рахунки-фактури (інвойси), зокрема, інвойс №90818233 від 29.07.2016 на суму 91198,80 євро, з обов'язком оплати рівними частинами по 18239,76 євро, платежі повинні бути здійснені: 28.08.2016, 27.09.2016, 27.10.2016, 26.11.2016, 26.12.2016; інвойс №90840983 від 18.10.2016 на суму 2126887,55 грн. з обов'язком оплати протягом 45 днів від дати виставлення інвойсу, тобто 02.12.2016; інвойс №90861054 від 23.12.2016 на суму 2243898,20 грн. з обов'язком оплати протягом 45 днів від дати виставлення інвойсу, тобто 06.02.2017; інвойс №90872601 від 19.01.2017 на суму 1748859,50 грн. з обов'язком оплати протягом 45 днів від дати виставлення інвойсу, тобто 05.03.2017, копії яких містяться в матеріалах справи.

В підтвердження факту відправки товару позивачем до матеріалів справи додано митні декларації, а в підтвердження факту поставки товару додано накладні про переміщення товару.

Позивач зазначає, що відповідачем отримано поставлений позивачем товар, що підтверджується видатковими накладними №102 від 29.07.2016 року, №141 від 18.10.216 року, №5 від 19.01.2017 року, №178 від 23.12.2016 року та довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей.

Однак, відповідач свої зобов'язання за Контрактом не виконав, за поставлену позивачем продукцію в повному обсязі та у строки, вказані в інвойсах, не розрахувався, у зв'язку із чим за ним утворилась заборгованість у сумі 52145,82 євро та 5832782,65 грн.

Відповідач листом вих.№063-04/02-17 від 22.02.2017 року визнав заборгованість та зобов'язався сплатити наявну заборгованість відповідно до графіку, наведеного у листі. Однак, як зазначає позивач, відповідач кошти за поставлену продукцію не сплатив.

Частиною 1 ст. 19 Господарського процесуального кодексу України, встановлено, що сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов'язковими згідно із законом.

Згідно ч. 2 ст. 19 Господарського процесуального кодексу України, особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення претензії чи позову.

Позивачем на адресу відповідача направлялись листи від 10.05.2017 року та від 17.05.2017 року з вимогою погашення існуючої заборгованості у сумі 52145,82 євро та 5832782,65 грн., однак, зазначені листи залишені відповідачем без відповіді та реагування.

Позивач посилається на те, що відповідач не виконав свої грошові зобов'язання за Контрактом №Віо-1/15 від 26.03.2015 року, що призвело до виникнення заборгованості перед позивачем в сумі 52145,82 євро та 5832782,65 грн.

Враховуючи зазначене, заборгованість у сумі 52145,82 євро та 5832782,65 грн. є доведеною та такою, що відповідає фактичним обставинами справи. Станом на день прийняття рішення у справі відповідач не оплатив прийнятий у позивача товар у сумі 52145,82 євро та 5832782,65 грн. Зазначений факт відповідачем не спростовано, отримання товару за зазначеними видатковими накладеними не заперечується.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач з 17.10.2018 року перебуває в стані припинення. Строк для заявлення кредиторських вимог визначено до 18.12.2018 року.

Оскільки, відповідач грошові зобов'язання перед позивачем не виконав, 17.12.2018 року позивачем на юридичну адресу відповідача згідно відомостей ЄДРПОУ направлено заяву про визнання кредиторських вимог разом із розрахунком заборгованості, Контрактом №Віо-1/15 від 26.03.2015 року, Додатковими угодами до нього та іншими документами на підтвердження наявної заборгованості всього на 113 арк., що підтверджується копією опису вкладення у цінний лист від 17.12.2018 року та копією фіскального чеку від 17.12.2018 року.

Як свідчить подана позивачем копія конверту, у якому направлялася заява б/н від 17.12.2018 року про визнання кредиторських вимог, зазначене поштове відправлення повернуто підприємством зв'язку відправнику 08.01.2019 року з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання», вчиненою 02.01.2019 року.

У зв'язку з поверненням поштового відправлення, представник позивача 09.01.2019 року прибув за місцезнаходженням відповідача за адресою: 07400, Київська область, м. Бровари, бульвар Незалежності, 16 для нарочного вручення заяви про визнання кредиторських вимог. Однак, як зазначив позивач в позовній заяві, за зареєстрованою адресою місцезнаходження відповідача відсутні представники, в тому числі ліквідатор ТОВ «Фрам Ко», натомість, за вказаною адресою знаходиться інша юридична особа - ПАТ «Софія» () . У зв'язку з чим, представником позивача 09.01.2019 року доставлено до поштової скриньки відповідача супровідний лист разом з заявою про визнання вимог кредитора, що підтверджується записом у журналі реєстрації відвідувачів ПАТ «Софія», фотознімком вкладення супровідного листа разом з заявою про визнання вимог кредитора до поштової скриньки, що належить відповідачу з відміткою представника позивача про доставку пакету до поштової скриньки ТОВ «Фрам Ко» за адресою: 07400, Київська обл., місто Бровари, Бульвар Незалежності, буд. 16, проставленої на супровідному листі.

Оскільки, відповідач ухиляється від розгляду кредиторських вимог та отримання відповідних заяв позивача, останній відповідно до ст. 112 Цивільного кодексу України, звернувся з даним позовом до суду.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання перед відповідачем, поставив відповідачу обумовлений Контрактом товар на суму 7470682,85 грн. В матеріалах справи відсутні, а відповідачем, в порушення ст.ст. 73-79 Господарського процесуального кодексу України, не надано доказів в спростування вказаного твердження позивача.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що відповідач є таким, що прострочив свої грошові зобов'язання перед позивачем за Контрактом №Віо-1/15 від 26.03.2015 року на загальну суму 7470682,85 грн.

Як свідчать матеріали справи, відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідач з 17.10.2018 року перебуває в стані припинення підприємницької діяльності.

Частиною 1 ст. 104 Цивільного кодексу України передбачено, що юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Цивільного кодексу України, юридична особа ліквідується, зокрема за рішенням її учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв'язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами.

Згідно ст. 105 Цивільного кодексу України, учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, зобов'язані протягом трьох робочих днів з дати прийняття рішення письмово повідомити орган, що здійснює державну реєстрацію.

Учасники юридичної особи, суд або орган, що прийняв рішення про припинення юридичної особи, відповідно до цього Кодексу призначають комісію з припинення юридичної особи (комісію з реорганізації, ліквідаційну комісію), голову комісії або ліквідатора та встановлюють порядок і строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється.

До комісії з припинення юридичної особи (комісії з реорганізації, ліквідаційної комісії) або ліквідатора з моменту призначення переходять повноваження щодо управління справами юридичної особи. Голова комісії, її члени або ліквідатор юридичної особи представляють її у відносинах з третіми особами та виступають у суді від імені юридичної особи, яка припиняється.

Строк заявлення кредиторами своїх вимог до юридичної особи, що припиняється, не може становити менше двох і більше шести місяців з дня оприлюднення повідомлення про рішення щодо припинення юридичної особи.

Кожна окрема вимога кредитора, зокрема щодо сплати податків, зборів, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, страхових коштів до Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, розглядається, після чого приймається відповідне рішення, яке надсилається кредитору не пізніше тридцяти днів з дня отримання юридичною особою, що припиняється, відповідної вимоги кредитора.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в межах встановленого відповідачем, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, строку заявив свої кредиторські вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрам Ко» у розмірі 7470682,85 грн., направивши відповідну заяву на його юридичну адресу, яка не була розглянута останнім.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що відповідач, прийнявши рішення про ліквідацію та встановивши строк для заявлення кредиторами своїх вимог, ухиляється від отримання відповідних заяв, їх належного розгляду та повідомлення кредитора - позивача про прийняте рішення, як це передбачено нормами чинного законодавства України.

Відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 111 Цивільного кодексу України, ліквідаційна комісія (ліквідатор) після закінчення строку для пред'явлення вимог кредиторами складає проміжний ліквідаційний баланс, що включає відомості про склад майна юридичної особи, що ліквідується, перелік пред'явлених кредиторами вимог та результат їх розгляду. Проміжний ліквідаційний баланс затверджується учасниками юридичної особи, судом або органом, що прийняв рішення про ліквідацію юридичної особи. Виплата грошових сум кредиторам юридичної особи, що ліквідується, у тому числі за податками, зборами, єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та іншими коштами, що належить сплатити до державного або місцевого бюджету, Пенсійного фонду України, фондів соціального страхування, провадиться у порядку черговості, встановленому статтею 112 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 112 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі відмови ліквідаційної комісії у задоволенні вимог кредитора або ухилення від їх розгляду кредитор має право протягом місяця з дати, коли він дізнався або мав дізнатися про таку відмову звернутися до суду із позовом до ліквідаційної комісії. За рішенням суду вимоги кредитора можуть бути задоволені за рахунок майна, що залишилося після ліквідації юридичної особи.

Статтями 111, 112 Цивільного кодексу України передбачено, що ліквідаційна комісія діє не від власного імені, а від імені юридичної особи як її орган, а тому, в ч. 3 ст. 112 Цивільного кодексу України йдеться про звернення до суду з позовом саме до юридичної особи і такі спори підвідомчі господарським судам.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач заявлених до нього вимог не спростував, у судове засідання своїх представників не направив, належних та допустимих доказів, які підтверджують виконання ним вимог чинного законодавства щодо розгляду заявлених кредиторських вимог, прийняття відповідного рішення, надсилання його позивачу та включення вимог останнього до проміжного ліквідаційного балансу суду не надав.

З огляду на зазначене, враховуючи наявність факту ухилення юридичної особи, що ліквідується - відповідача від розгляду та визнання заявлених у встановлений строк кредиторських вимог позивача, що підтверджені судовими рішеннями, які набрали законної сили, а також відсутність доказів щодо включення кредиторських вимог позивача до проміжного ліквідаційного балансу відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними, обґрунтованими, підтверджені належними доказами і підлягають задоволенню.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 73, 74, 123, 129, 233, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фрам Ко» (07400, Київська область, місто Бровари, бульвар Незалежності, будинок 16, ) визнати грошові вимоги Компанії Біоноріка СЕ (Bionorika SE) (Керхенштейнерштрассе 11-15, 92318 Ноймаркт, Німеччина, діє на підставі HRB 26312 торгового реєстру Суду нижчої інстанції м. Нюрнберга) в розмірі 7470682 (сім мільйонів чотириста сімдесят тисяч шістсот вісімдесят дві) грн. 85 коп. та включити їх до проміжного ліквідаційного балансу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрам Ко» (07400, Київська область, місто Бровари, бульвар Незалежності, будинок 16, ).

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фрам Ко» (07400, Київська область, місто Бровари, бульвар Незалежності, будинок 16, ) на користь Компанії Біоноріка СЕ (Bionorika SE) (Керхенштейнерштрассе 11-15, 92318 Ноймаркт, Німеччина, діє на підставі HRB 26312 торгового реєстру Суду нижчої інстанції м. Нюрнберга) 1921 (одна тисяча дев'ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 20 днів з дня складення повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з врахуванням п. 17.5 Розділу ХІ Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 10.05.2019 року.

Суддя Д.Г. Заєць