Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" травня 2019 р. м. Рівне Справа № 918/133/19

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Марач В.В., за участю секретаря судового засідання Ярощук О.П., розглянувши в спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Акціонерне товариство "Кредобанк"

до відповідача ОСОБА_1

про стягнення в сумі 22 781,18 грн.

за участю представників сторін:

від позивача - не з'явився

від відповідача - не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Кредобанк" (далі по тексту Позивач, АТ "Кредобанк", Банк) звернулося в господарський суд Рівненської області з позовом до фізичної особи ОСОБА_1 (далі по тексту Відповідач, ОСОБА_1, Фізична особа) в якому просить стягнути з останньої 22 781 (двадцять дві тисячі сімсот вісімдесят одна) гривня 18 копійок з яких: 20 000,00 грн. - неповернута сума кредиту; 1643,03 грн. - прострочені відсотки; 50,00 грн. - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; 1088,15 грн. - пеня.

Свої вимоги Позивач обгрунтовує тим, що на підставі Договору № 54-16 про надання овердрафту від 27.09.2016 року надав Відповідачеві, який на той час мав статус фізичної особи-підприємця, Овердрафт, що підтверджується випискою руху коштів по рахунку з 27.09.2016 року по 08.02.2019 рік, однак позичальник свої зобов'язання за Договором не виконав, у зв'язку з чим у позичальника станом на 08.02.2019 року наявна заборгованість по Договору, що становить 22 781,18 грн..

Ухвалою суду від 04 березня 2019 року прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач, у встановлений строк, відзиву на позов суду не надав.

Розгляд справи неодноразово відкладався у зв'язку з необхідністю уточнення місцезнаходження Відповідача та неявкою сторін.

Ухвалою суду від 16 квітня 2019 року продовжено строк розгляду справи до "07" травня 2019 року. Відкладено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження на "07" травня 2019 р. на 10:00 год..

В судове засідання представники сторін не з'явилися, про дату час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

До господарського суду повернулися ухвали суду про призначення до розгляду справи, в тому числі на 07.05.2019р., які направлялась на адресу відповідача фізичної особи ОСОБА_1 за адресою її місця реєстрації: АДРЕСА_1 з відміткою поштового відділення "за закінченням встановленого строку зберігання".

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі ГПК, не зобов'язує й сторону у справі, зокрема позивача, з'ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Крім того пунктом сьомим статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до частини 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Таким чином суд вважає, що відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відтак, керуючись статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача за наявними у ній матеріалами.

З 15 грудня 2017 року господарський суд згідно з пунктом 6 частини першої статті 231 ГПК України у редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року не може закрити провадження у справі, якщо до подання позову припинено діяльність фізичної особи-підприємця, яка є однією зі сторін у справі.

Відтак, з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини 1 статті 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб'єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов'язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Вказана правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17(провадження №14-144цс18).

Враховуючи те, що даний спір пов'язаний з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася фізичною особою ОСОБА_1, зареєстрованою підприємцем, то він (спір) є підвідомчим господарському суду.

Розглянувши документи і матеріали, які подані позивачем, з'ясувавши обставини на які він посилається як на підставу своїх вимог, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

27.09.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Кредобанк», як Банком, що змінив своє найменування на Акціонерне товариство «Кредобанк» та Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1, як Позичальником було укладено Договір № 54-16 про надання овердрафту (далі по тексту Договір, Договір овердрафту), згідно з яким Відповідачу встановлено максимальний ліміт заборгованості по Овердрафту (максимальна сума, в межах якої Позичальник може здійснювати платежі протягом одного операційного дня зі свого поточного рахунку понад фактичний залишок коштів на ньому) 20 000,00 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок, що встановлювався на поточний рахунок Позичальника (пункт 2.1 Договору).

В банківській системі Договору було присвоєно №о54-16 від 27.09.2016 року. Приставка «О» - означає овердрафт, дата - це дата, коли позичальник перший раз знімає кошти зі свого рахунку. Цей електронний номер та дата вказується в розрахунках та виписці руху коштів по рахунку.

Згідно з п. 2.2 Договору процентна ставка становить 32,00% річних.

Пунктом 2.4 Договору визначено, що дата остаточного повернення Овердрафту є 26 вересня 2017 року.

Відповідно до п. 4.1 Договору Позичальник зобов'язаний повернути Банку Овердрафт у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені цим Договором та/або додатками до нього.

Згідно з п. 3.1 Договору за надання Овердрафту Позичальник сплачує Банку комісії визначені п. 2.3 Договору.

Відповідно до п. 3.2 Договору проценти за користування Овердрафтом нараховуються щоденно на суму заборгованості по Овердрафту.

Пунктом 2.6 Договору передбачено, що пеня за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за Договором - в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний календарний день прострочення.

Згідно з п. 6.1 Договору за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань (повернення Овердрафту, оплати процентів, комісій, інших платежів за цим договором) Банк має право стягнути з Позичальника пеню в розмірі визначеному п. 2.6 цього Договору.

Взяті на себе Позивачем зобов'язання згідно Договору, щодо надання Відповідачеві Овердрафту були виконані в повному обсязі, що підтверджується випискою руху коштів по рахунку з 27.09.2016 року по 08.02.2019 рік.

Пунктом. 5.6. Положення про організацію операційної діяльності в банку України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 75 від 04.07.2018 року, передбачено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Із аналізу вищевказаного положення випливає, що виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а тому можуть бути належним доказом видачі та руху коштів по особовому рахунку.

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку (ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Аналогічні положення містяться у ст. 1056-1 ЦК України, у якій вказано, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобов'язання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобов'язання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених ч. 1 ст. 229 ГК України.

Також ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 19 ГПК України визначено, що сторони вживають заходів для досудового врегулювання спору за домовленістю між собою або у випадках, коли такі заходи є обов'язковими згідно із законом. Особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення претензії чи позову.

Також, статтею 162 ГПК України визначено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов'язковий досудовий порядок урегулювання спору.

У зв'язку із порушенням умов Договору Відповідачеві було направлено повідомлення - вимогу вих. № 54-16 від 11.10.2017 року про погашення заборгованості, що останнім було повністю проігнорована, так як лист повернувся за закінченням терміну зберігання.

Судом встановлено, що 29.01.2018 року Відповідачем була припинена господарська діяльність, про що було внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань номер запису: 6014145.

Частиною 3 ст. 46 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підриємців» передбачено, що фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Договір № 54-16 про надання овердрафту від 27.09.2016 року було укладено з Відповідачем саме як з фізичною особою - підприємцем, вказаний договір був спрямований на забезпечення платежів, які пов'язані з підприємницькою діяльністю відповідача. Станом на момент звернення до суду із відповідною позовною заявою заборгованість за Договором Відповідачем не погашена.

Позичальник свої зобов'язання за Договором не виконав, у зв'язку з чим у Позичальника станом на 08.02.2019 року наявна заборгованість по Договору № 54-16 про надання овердрафту від 27.09.2016 року, що становить 22 781,18 грн., що складається з:

20 000,00 грн. - неповернута сума кредиту;

1643,3 грн. - прострочені відсотки;

50,00 грн. - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту;

1088,15 грн. - пеня.

Відтак, з огляду на вищевказане та вищезазначені норми Закону, вимоги Позивача про стягнення з фізичної особи ОСОБА_1 заборгованості за Договором №54-16 про надання овердрафту від 27.09.2016 року в сумі 22 781,18 грн. є правомірними.

Додатково слід зазначити, що на виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення інвестицій емітентами цінних паперів» найменування Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» було змінено на Акціонерне товариство «Кредобанк», відомості про що внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Акціонерне товариство «Кредобанк» виступає правонаступником всіх прав на обов'язків Публічного акціонерного товариства «Кредобанк».

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, враховуючи те, що Позивач довів належними та допустимими доказами порущення зобов'язань зі сторони Відповідача за Договором №54-16 про надання овердрафту від 27.09.2016 року в сумі 22 781,18 грн., а Відповідачем вказаного не спростовано, вимоги Позивача підлягають задоволенню.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на Відповідача.

Відповідно до частини 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 129, 235-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства "Кредобанк" задоволити.

2. Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (рік народження ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 адреса реєстрації: АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства "Кредобанк" (вул.Сахарова, буд.78, м. Львів, 79026, ) 22 781 (двадцять дві тисячі сімсот вісімдесят одна) гривня 18 копійок з яких: 20 000,00 грн. - неповернута сума кредиту; 1643,03 грн. - прострочені відсотки; 50,00 грн. - прострочена сума комісії за адміністрування кредиту; 1088,15 грн. - пеня.

3. Стягнути з фізичної особи ОСОБА_1 (рік народження ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 адреса реєстрації: АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства "Кредобанк" (вул.Сахарова, буд.78, м.Львів, 79026, ) судовий збір у розмірі 1921 грн. 00 коп..

4. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 08 травня 2019 року.

Суддя В. В. Марач