ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року

м. Київ

Справа № Б29/1-11

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Пєсков В.Г., Погребняк В.Я.

за участі секретаря судового засідання Лавринчук О.Ю.

учасники справи:

боржник - Приватне підприємство "Шанс",

ліквідатор - арбітражний керуючий Гольчановський Григорій Сергійович

кредитор - Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк",

представник - Мандик В.А. (довіреність №21-1/234 від 03.01.2019),

кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю "Метал-Імпекс"",

арбітражний керуючий Польянов Є.О., особисто

розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства "УкрСиббанк"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду

від 12.12.2018

у складі колегії суддів: Пархоменко Н.В. (головуючий), Білецька Л.М., Коваль Л.А.

та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області

від 26.05.2016

у складі судді Полєва Д.М.

у справі №Б29/1-11

про банкрутство Приватного підприємства "Шанс"

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

1. 27.12.2018, через Центральний апеляційний господарський суд, Акціонерне товариство "УкрСиббанк" (далі - АТ "УкрСиббанк") звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.12.2018 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2016 у справі №Б29/1-11 в порядку статей 286, 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

2. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №Б29/1-11 було визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Пєсков В.Г., суддя - Погребняк В.Я., що підтверджується протоколом раніше визначеному складу суду від 24.01.2019.

3. Ухвалою Верховного Суду від 04.02.2019 відкрито касаційне провадження у справі №Б29/1-11 за касаційною скаргою Акціонерного товариства "УкрСиббанк" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.12.2018 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2016 та призначено її розгляд на 02.04.2019 о 10 год. 15 хв., який ухвалою Суду від 25.03.2019 відкладено на 09.04.2019 о 10 год. 15 хв.

4. Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Розгляд справи в суді першої інстанції та прийняте ним рішення

5. Постановою від 14.01.2011 Господарський суд Дніпропетровської області визнав банкрутом ПП "Шанс", відкрив ліквідаційну процедуру у справі, призначив арбітражного керуючого Польянова Є.О. ліквідатором.

5.1. 17.03.2016 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла заява ліквідатора про затвердження звіту про оплату послуг та відшкодування витрат ліквідатора за період з 14.01.2011 по 29.02.2016, стягнення оплати послуг та відшкодування витрат за рахунок кредиторів, в якій просив затвердити звіт та стягнути з ТОВ "Метал-Імпекс" 30 600, 74 грн. та з ПАТ "УкрСиббанк" 111 976, 76 грн. оплати послуг та відшкодування витрат.

5.2. 16.05.2016 до Господарського суду Дніпропетровської області надійшла уточнена (доповнена) заява арбітражного керуючого Польянова Є.О. про затвердження звіту про оплату послуг (основної грошової винагороди) та відшкодування витрат ліквідатора за період з 14.01.2011 по 30.04.2016, в якій просив затвердити звіт та стягнути з ТОВ "Метал-Імпекс" 32 035, 50 грн. з ПАТ "УкрСиббанк" 116 277 грн. оплати послуг та відшкодування витрат.

6. Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2016 клопотання арбітражного керуючого Польянова Є.О. №12-2016 від 16.03.2016 задоволено частково, затверджено звіт про оплату послуг арбітражного керуючого за час виконання обов'язків ліквідатора ПП "Шанс" за період з 14.01.2011 по 14.07.2016 на суму 36 418, 44 грн. та витрати на суму 1 256, 45 грн.; стягнено з ТОВ "Метал-Імпекс" на користь арбітражного керуючого Польянова Є.О. 8 137, 78 грн. оплати послуг та витрат ліквідатора; стягнено з ПАТ "УкрСиббанк" на користь арбітражного керуючого 29 537, 12 грн. оплати послуг та витрат ліквідатора.

6.1. Ухвала місцевого господарського суду мотивована тим, що 14.04.2016 комітетом кредиторів прийнято рішення про затвердження розміру оплати послуг та відшкодування витрат ліквідатора Польянова Є.О. за період з 14.01.2011 по 14.07.2012 лише за рахунок реалізації майна банкрута. 20.05.2016 комітетом кредиторів прийнято рішення про відмову в погодженні та затвердженні звіту про оплату послуг (основної грошової винагороди) та відшкодування витрат ліквідатора за період з 14.01.2011 по 30.04.2016. При цьому, місцевий господарський суд відхилив зазначені рішення комітету кредиторів, посилаючись на те, що законодавством встановлено можливість джерела оплати грошової винагороди арбітражному керуючому й за рахунок кредиторів. Крім того, місцевий суд зазначив, що до ліквідаційної маси включено майно, яке є предметом застави та використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя, тобто ліквідатор позбавлений можливості отримання оплати своїх послуг за рахунок реалізації заставного майна. Також, місцевий господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог щодо отримання своєї грошової винагороди за рахунок кредиторів, пропорційно їх вимогам, однак, враховуючи те, що строк ліквідаційної процедури не повинен перевищувати вісімнадцять місяців за час якого ліквідатор повинен здійснити всі необхідні заходи з продажу ліквідаційної маси банкрута, місцевий господарський суд затвердив звіт про оплату послуг та відшкодування витрат ліквідатора частково за період загальною тривалістю вісімнадцять місяців з 14.01.2011 по 14.07.2012 на суму 36 418, 44 грн.

Провадження в суді апеляційної інстанції та обґрунтування прийнятої ним постанови

7. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.03.2018 у справі №Б29/1-11 у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ "УкрСиббанк" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2016 у справі №Б29/1-11 відмовлено.

7.1. Постановою Верховного Суду від 29.05.2018 у справі №Б29/1-11 ухвалу Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 12.03.2018 скасовано; справу №Б29/1-11 передано на розгляд до Дніпропетровського апеляційного господарського суду.

Постанова Верховного Суду мотивована тим, що апеляційний суд застосував формальний підхід при оцінці поважності наведених кредитором підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження та необхідності прийняття рішень суду з дотриманням балансу приватних інтересів кредитора та ліквідатора боржника, а також доводів скаржника про наявність об'єктивних причин тривалого неподання ним апеляційної скарги на ухвалу місцевого суду від 26.05.2016 у справі №Б29/1-11 та поважність підстав для поновлення пропущеного ним процесуального строку. Тому апеляційним судом не забезпечено ефективного судового захисту прав кредитора, який з об'єктивних причин своєчасно не реалізував своє процесуальне право на апеляційне оскарження.

8. Постановою від 12.12.2018 Центральний апеляційний господарський суд апеляційну скаргу ПАТ "УкрСиббанк" залишив без задоволення, ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2016 залишив без змін.

8.1. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що матеріалами справи підтверджується, що до ліквідаційної маси включено майно, що перебуває в заставі у ПАТ "УкрСиббанк". При цьому, оскільки майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя, то ліквідатор позбавлений можливості отримання оплати своїх послуг за рахунок реалізації заставного майна, відтак, апеляційний суд дійшов висновку про правомірність вимоги ліквідатора щодо отримання своєї грошової винагороди за рахунок кредиторів, пропорційно їх вимогам. Разом з тим, апеляційний господарський суд відхилив доводи ПАТ "УкрСиббанк" про неналежне виконання ліквідатором своїх обов'язків, як на підставу для відмови у задоволенні заяви останнього, оскільки бездіяльність арбітражного керуючого Польянова Є.О. була предметом розгляду за скаргою ПАТ "УкрСиббанк", за результатами розгляду якої ухвалою Господарського суду Дніпропетровської від 26.05.2016 у задоволенні скарги ПАТ "УкрСиббанк" на дії ліквідатора відмовлено. Також, апеляційний суд зазначив, що оскільки місцевим господарським судом затверджений звіт про оплату послуг та відшкодування витрат ліквідатора у розмірі визначеному ухвалою господарського суду від 28.03.2011 (мінімальний розмір оплати послуг ліквідатора) за період виконання арбітражним керуючим Польяновим Є.О. обов'язків ліквідатора Приватного підприємства "Шанс" пропорційно грошовим вимогам кредиторів, то апеляційний господарський суд не вбачав підстав для скасування ухвали господарського суду, а розглянувши заяву ПАТ "УкрСиббанк" про відкладення розгляду справи апеляційний господарський суд відмовив у її задоволенні, оскільки явка представника ПАТ "УкрСиббанк" не визнавалась судом апеляційної інстанції обов'язковою, а апеляційний суд обмежений строком розгляду скарги, встановленим статтею 273 ГПК України.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ В КАСАЦІЙНОМУ СУДІ

Доводи скаржника (АТ "УкрСиббанк", кредитор у справі)

9. Скаржник доводив, що за п'ять років ліквідатором не вжито жодних заходів щодо належного завершення всіх процедур, не вжито заходів щодо реалізації майна боржника, що перебуває в заставі АТ "УкрСиббанк" для задоволення грошових вимог кредитора, за рахунок чого можливо було б здійснити в тому числі й оплату послуг ліквідатора. Тому, на думку скаржника, у даному випадку неналежне виконання ліквідатором покладених на нього обов'язків є достатньою підставою для відмови в затвердженні оплати його послуг.

9.1. Скаржник, з посиланням на статті 3-1, 51, 52 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) в редакції до 19.01.2013, аргументував, що судами попередніх інстанцій неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права, оскільки джерелом оплати послуг арбітражного керуючого та відшкодування його витрат, пов'язаних з виконанням своїх обов'язків під час провадження у справі про банкрутство, є виручка від продажу майна банкрута в ліквідаційній процедурі або кошти кредиторів у випадку прийняття відповідного рішення комітетом кредиторів та його затвердження господарським судом. При цьому, судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки рішенню комітету кредиторів повному обсязі, зокрема, щодо визначення джерел оплати послуг ліквідатора та підстав припинення його повноважень.

НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

10. Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України №2343-ХІІ від 14.05.1992, що застосовується до боржника у справі

Частини 12, 14, 16 статті 3-1 - оплата послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) у зв'язку з виконанням ним своїх обов'язків здійснюються в порядку, встановленому цим Законом, за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, або за рахунок коштів кредиторів чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника. Оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за період від дня винесення господарським судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство і до дня першого засідання комітету кредиторів, на якому встановлюється розмір оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого, здійснюється кредитором або боржником, за заявою якого порушено справу, у максимальному розмірі, визначеному цією статтею. Оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за кожен місяць здійснення ним своїх повноважень встановлюється та виплачується в розмірі, встановленому комітетом кредиторів і затвердженому господарським судом, якщо інше не встановлено цим Законом, але не менше двох мінімальних заробітних плат та не більше середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи перед порушенням провадження у справі про банкрутство. Звіт про оплату послуг, відшкодування витрат арбітражного керуючого затверджується рішенням комітету кредиторів та ухвалою господарського суду.

Абзац 2 частини 2 статті 26 - майно банкрута, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для першочергового задоволення вимог заставодержателя.

Пункт 1 частини 1 статті 31 (підпункти "а", "г") - кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів, у порядку, встановленому цією статтею:

1) у першу чергу задовольняються:

"а" - вимоги, забезпечені заставою;

"г" - витрати, пов'язані з провадженням у справі про банкрутство в господарському суді та роботою ліквідаційної комісії, у тому числі: витрати на оплату державного мита; витрати заявника на публікацію оголошення про порушення справи про банкрутство; витрати на публікацію в офіційних друкованих органах інформації про порядок продажу майна банкрута; витрати на публікацію в засобах масової інформації про поновлення провадження у справі про банкрутство у зв'язку з визнанням мирової угоди недійсною; витрати арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), пов'язані з утриманням і збереженням майнових активів банкрута; витрати кредиторів на проведення аудиту, якщо аудит проводився за рішенням господарського суду за рахунок їх коштів; витрати на оплату праці арбітражних керуючих (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) в порядку, передбаченому статтею 27 цього Закону.

Перелічені витрати відшкодовуються ліквідаційною комісією після реалізації нею частини ліквідаційної маси, якщо інше не передбачено цим Законом.

11. Господарський процесуальний кодекс України

Частина 1 статті 74 - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина 1 статті 76 - належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Частина 1 статті 86 - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частина 1 статті 236 - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Частина 5 статті 236 - обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

12. З урахуванням повноважень касаційного суду відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає прийнятною касаційну скаргу щодо доводів скаржника про неправильне застосування судами положень частин 12, 14 статті 3-1, 51 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України №2343-ХІІ від 14.05.1992.

А.2. Щодо застосування норм матеріального та процесуального права

13. Системний аналіз положень статей 51, 31, 3-1 Закону про банкрутство дозволяє зробити висновок про те, що надання послуг професійного (ліцензованого) арбітражного керуючого відбувається на платній основі. При цьому, згідно з частинами 12, 14 статті 3-1 Закону про банкрутство визначено джерела для задоволення вимог арбітражного керуючого (ліквідатора, керуючого санацією, розпорядника майна). Зокрема, за період від дня винесення господарським судом ухвали про порушення провадження у справі про банкрутство і до дня першого засідання комітету кредиторів, на якому встановлюється розмір оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого, оплата послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого здійснюється кредитором або боржником, за заявою якого порушено справу.

14. Суд зазначає, що в даному випадку провадження у справі про банкрутство здійснюється з урахуванням особливостей, встановлених статтею 51 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013, яка не передбачає створення комітету кредиторів, а отже, органу, до компетенції якого належить встановлення розміру оплати послуг арбітражного керуючого. Однак, право арбітражного керуючого на отримання винагороди за свої послуги нормами Закону про банкрутство не ставиться в залежність від підстав порушення (особлива чи загальна процедури банкрутства) чи обставин, пов'язаних із припиненням провадження у справі про банкрутство.

15. Якщо кредиторами не прийнято рішення про утворення фонду для оплати праці арбітражного керуючого, таке рішення приймається судом, з огляду на те, що законодавець не передбачає можливості безоплатного виконання повноважень арбітражним керуючим у справі про банкрутство.

Отже, у даному випадку, суд вправі самостійно встановити порядок оплати послуг та відшкодування витрат арбітражного керуючого, який виконує обов'язки ліквідатора відсутнього боржника.

Так, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2016 у даній справі затверджено звіт про оплату послуг арбітражного керуючого за час виконання обов'язків ліквідатора ПП "Шанс" за період з 14.01.2011 по 14.07.2016 на суму 36 418, 44 грн. та витрати на суму 1 256, 45 грн.; стягнено з ТОВ "Метал-Імпекс" на користь арбітражного керуючого Польянова Є.О. 8 137, 78 грн. в якості оплати послуг та витрат ліквідатора; стягнено з ПАТ "УкрСиббанк" на користь арбітражного керуючого 29 537, 12 грн. в якості оплати послуг та витрат ліквідатора. Враховуючи вимоги частини 12 статті 3-1 Закону про банкрутство, неможливість оплати послуг ліквідатора за рахунок майна банкрута, Суд погоджується з висновками судів про покладення оплати послуг ліквідатора на кредиторів пропорційно до визнаних вимог кредиторів боржника, оскільки принцип пропорційності голосів кредиторів, як учасників провадження, закріплено цим Законом і пропорційно до визнаних у процедурі банкрутства грошових вимог кредитори боржника можуть нести витрати, пов'язані з веденням ліквідаційної процедури, зокрема, оплатою послуг ліквідатора та його витрат, за відсутності у боржника активів, що можуть бути реалізовані для покриття таких витрат.

16. Приписами частини 14 статті 3-1 Закону про банкрутство визначено, що оплата послуг арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) за кожен місяць здійснення ним своїх повноважень встановлюється та виплачується в розмірі, встановленому комітетом кредиторів і затвердженому господарським судом, якщо інше не встановлено цим Законом, але не менше двох мінімальних заробітних плат та не більше середньомісячної заробітної плати керівника боржника за останні дванадцять місяців його роботи перед порушенням провадження у справі про банкрутство.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, період виконання арбітражним керуючим Польяновим Є.О. функцій ліквідатора ПП "Шанс" є період з 14.01.2011 по 26.05.2016 до припинення його повноважень у справі про банкрутство ПП "Шанс" ухвалою від 26.05.2016. Однак, суди, встановлюючи розмір оплати послуг арбітражного керуючого, визначили період з 14.01.2011 по 14.07.2012, зазначивши, що строк ліквідаційної процедури не повинен перевищувати 18 місяців, за час якого ліквідатор повинен здійснити всі необхідні заходи з продажу ліквідаційної маси банкрута. Крім того, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судами, такий період був погоджений рішенням комітету кредиторів від 14.04.2016.

Отже, враховуючи вимоги частин 12,14 статті 3-1, статті 30, 32, 51 Закону про банкрутство в редакції до 19.01.2013, суд при розгляді справи повинен вирішити питання про затвердження розміру оплати послуг, відшкодування витрат ліквідатора у справі про банкрутство боржника з дотриманням певної процедури, визначеної загальними нормами Закону про банкрутство, не порушуючи при цьому прав арбітражного керуючого на отримання винагороди за надані ним послуги в процедурі банкрутства.

Верховний Суд вважає безпідставними доводи скаржника щодо неналежного виконання обов'язків, покладених на арбітражного керуючого, оскільки такі обставини спростовані висновками апеляційного суду з встановленням того, що бездіяльність арбітражного керуючого Польянова Є. О. була предметом попереднього розгляду у справі про банкрутство за скаргою ПАТ "УкрСиббанк" та за результатами розгляду скарги ухвалою Господарського суду Дніпропетровської від 26.05.2016 у задоволенні скарги ПАТ "УкрСиббанк" на дії ліквідатора відмовлено, оскільки скаржник сам спричинив затягування ліквідаційної процедури, не надавши коштів на виготовлення дублікатів правовстановлюючих документів для своєчасного продажу заставного майна боржника.

17. Оцінюючи прийняті місцевим та апеляційним судами рішення через призму застосування принципів оцінки доказів та аргументації своїх висновків, викладених в Рішенні ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", Суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції не зобов'язує національні суди надавати детальну відповідь на кожен аргумент заявника (сторони у справі); суди зобов'язані давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент; межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення; питання чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає із статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки в світлі конкретних обставин справи (пункти 21, 23 Рішення).

У світлі зазначених вище обставин даної справи, Суд вважає достатньо мотивованими висновки місцевого та апеляційного судів щодо оплати послуг ліквідатора арбітражного керуючого Польянова Є.О. в межах 18 місяців, в той час як ним виконувалися повноваження впродовж періоду з 14.01.2011 по 26.05.2016, чого не заперечував ліквідатор.

А.3. Мотиви прийняття (відхилення) доводів касаційної скарги

18. Доводи скаржника, зазначені в пунктах 9-9.1. описової частини даної постанови, Суд вважає необґрунтованими з підстав, зазначених у пунктах 13-17 мотивувальної частини постанови.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

19. З огляду на зазначене та відсутність порушень норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішень судами попередніх інстанцій, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги та залишення без змін постанови апеляційного суду та ухвали суду першої інстанції.

В. Судові витрати

20. У зв'язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору за її подання і розгляд залишаються за скаржником.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Акціонерного товариства "УкрСиббанк" залишити без задоволення.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12.12.2018 та ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 26.05.2016 у справі №Б29/1-11 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді В.Г. Пєсков

В.Я. Погребняк