ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
Кіровоградської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 рокуСправа № 912/424/19
Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Колодій С.Б., за участю секретаря судового засідання Скопець В.В., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи № 912/424/19

за позовом Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (далі - ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України"), 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1

до відповідача ОСОБА_1 підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" (далі - СП ТОВ "Світловодськпобут"), 27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Григорія Сковороди, 2-А

про стягнення 527 439,06 грн.

Представники:

від позивача (в режимі відеоконференції) - ОСОБА_2, довіреність № 64/18 від 21.12.2018;

від відповідача участі - не брали.

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява Дочірньої компанії "Газ України "Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" до ОСОБА_1 підприємства товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" про стягнення 527 439,06 грн., з яких: 384 010,55 грн. основний борг; 23 005,76 грн. пеня; 9 216,25 грн. штраф за зобов"язаннями січня - грудня 2018; 26 627,17 грн. сума інфляційних втрат з суми основного боргу, стягнутого за рішенням господарського суду Кіровоградської області від 17.02.2016 у справі № 912/33/16, за зобов"язаннями лютого 2015-листопада 2015, за період з березня 2016 року по листопад 2017; 62 208,32 грн. сума інфляційних втрат за зобов"язаннями березня 2016 - листопад 2018 за період з квітня 2016 по грудень 2018; 5 618,32 грн. сума 3% річних нарахованих на суму основного боргу, стягнутого за рішенням господарського суду Кіровоградської області від 17.02.2016 у справі № 912/33/16, за зобов"язаннями лютого 2015 - листопада 2015, за період з 12.02.2016 по 06.12.2017; 16 752,68 грн. сума 3% річних за зобов"язаннями березня 2016 - лютого 2019 за період по 12.02.2019, з покладенням на відповідача витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору про реструктуризацію заборгованості за № 14/12-266 від 31.05.2012 р.

Ухвалою від 19.02.2019 господарський суд прийняв вказану позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження і відкрив провадження у справі №912/424/19; підготовче засідання призначив на 12.03.2019.

12.03.2019 господарський суд розпочав підготовче засідання.

Відповідач участь повноважних представників в підготовчому засіданні 12.03.2019 не забезпечив, відзив на позов не подав, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце його проведення.

Ухвалою від 12.03.2019 підготовче засідання відкладено на 04.04.2019 о 16:30, а також запропоновано відповідачу подати до суду та направити учасникам справи письмовий відзив на позовну заяву в порядку ст. 165 ГПК України і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову у разі їх наявності протягом п"ятнадцяти днів з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

04.04.2019 господарський суд продовжив підготовче засідання.

Відповідач участь у підготовчому засіданні не приймав, у строк встановлений судом відзив на позов не подав, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Господарський суд ухвалою від 04.04.2019 закрив підготовче провадження у справі №912/424/19; справу призначив до судового розгляду по суті на 15.04.2019 о 09:20 год.

Господарський суд 15.04.2019 відкрив судове засідання з розгляду справи по суті.

В судовому засіданні 15.04.2019 представником позивача підтримано позовні вимоги повністю.

Представник відповідача участі в судовому засіданні 15.04.2019 не приймав, про поважність причин вказаного суду не повідомлено.

З огляду на викладене, враховуючи належне повідомлення відповідача про судове засідання 15.04.2019 та з підстав п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд здійснює розгляд справи по суті 15.04.2019 за відсутності представника відповідача.

В судовому засіданні 15.04.2019 досліджено докази у справі.

Розглянувши наявні у справі матеріали та оцінивши подані сторонами докази, які наведено в обґрунтування підстав позову і заперечень проти позовних вимог, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 17.02.2016 року у справі № 912/33/16 встановлено наступні обставини.

31.05.2012 між ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" (Кредитор) та СП ТОВ "Світловодськпобут" (Боржник) укладено договір про реструктуризацію заборгованості №14/12-266 (далі - Договір), за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Кредитор та Боржник домовились про розстрочення погашення заборгованості у вигляді основного боргу (реструктуризація), що виникла у Боржника перед Кредитором за Договором поставки природного газу від 06.10.2010 № 05/10-11БО (а.с. 22-28).

Згідно з пунктом 2.1 Договору, загальна сума основного боргу, що підлягає реструктуризації відповідно до п. 1.1 цього Договору, складає 2 501 554,69 грн. станом на 31.03.2013, що підтверджується Актом звірки розрахунків.

Боржник зобов"язується сплатити у повному обсязі суму основного боргу, вказану в п. 2.1 цього Договору, шляхом сплати зобов"язання частинами відповідно до графіку погашення заборгованості (далі-Графік), зазначеного у цьому пункті. Грошові кошти по платежах поточного місяця згідно з Графіком повинні надходити від Боржника на рахунок Кредитора у сумі, визначеній цим Графіком, не пізніше останнього числа місяця, в якому платіж підлягає виконанню (п. 2.2 Договору).

Пунктом 2.3 Договору встановлено, що зобов"язання Боржника по сплаті чергового платежу вважаються виконаними за умови надходження на рахунок Кредитора грошових коштів в термін та сумі, встановлений у п. 2.2 цього Договору на відповідний місяць.

В пункті 2.5 Договору сторонами узгоджено, що у випадку, якщо у Боржника існує прострочення оплати щомісячних платежів за попередні місяці, Кредитор зараховує кошти, що надійшли від Боржника як погашення заборгованості за простроченими платежами попередніх місяців незалежно від зазначеного в платіжному дорученні призначення платежу.

Строк дії Договору визначено з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення печатками і до 30 квітня 2031, а в частині виконання зобов"язань за Договором - до їх повного здійснення (розділ 5 Договору).

Зазначені вище умови Договору № 14/12-266 від 31.05.2012 узгоджені між сторонами шляхом підписання представниками Кредитора та Боржника, які скріплено печатками обох сторін Договору.

Відповідачем порушено зобов"язання за Договором в частині своєчасного розрахунку за поставлений природний газ.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 17.02.2016 року у справі № 912/33/16 з відповідача на користь позивача стягнуто 103 083,55 грн. основного боргу за зобов"язаннями лютого 2015 - листопада 2015, 18 951,34 грн. пені за зобов"язаннями лютого 2015 - листопада 2015 нарахованої по 20.12.2015, 6 447,82 грн. штрафу з суми зобов"язань за період з лютого 2015 по жовтень 2015, 4 989,03 грн. інфляційних втрат, 1 101,24 грн. річних, всього 134 572,98 грн. та 2 018,00 грн. судового збору.

Станом на час звернення позивача з даним позовом до суду останній просить суд стягнути з відповідача 384 010,55 грн. основний борг; 23 005,76 грн. пеню; 9 216,25 грн. штрафу за зобов"язаннями січня - грудня 2018; 26 627,17 грн. суму інфляційних втрат з суми основного боргу, стягнутого за рішенням господарського суду Кіровоградської області від 17.02.2016 у справі № 912/33/16, за зобов"язаннями лютого 2015 - листопада 2015, за період з березня 2016 року по листопад 2017; 62 208,32 грн. сума інфляційних втрат за зобов"язаннями березня 2016 - листопад 2018 за період з квітня 2016 по грудень 2018; 5 618,32 грн. сума 3% річних нарахованих на суму основного боргу, стягнутого за рішенням господарського суду Кіровоградської області від 17.02.2016 у справі № 912/33/16, за зобов"язаннями лютого 2015 - листопада 2015, за період з 12.02.2016 по 06.12.2017; 16 752,68 грн. сума 3% річних за зобов"язаннями березня 2016 - лютого 2019 за період по 12.02.2019, що не охоплені рішенням господарського суду Кіровоградської області від 17.02.2016 у справі № 912/33/16, що відображено у відповідному розрахунку позивача.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов"язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 526, частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За доводами та доказами позивача, не спростованими відповідачем, останній неналежним чином здійснював сплату платежів згідно Графіку погашення заборгованості, внаслідок чого, заборгованість утворилась по платежах за період березня 2016 по січень 2019 у сумі 384 010,55 грн.

За твердженням позивача відповідачем на виконання рішення Господарського суду Кіровоградської області від 17.02.2016 у справі № 912/33/16 сплачено заборгованість за зобов"язаннями лютого - листопада 2015 в сумі 136 590,98 грн., зокрема платежі 20.01.2017 на суму 860,49 грн. та 07.12.2017 на суму 135 730,49 грн.

Як вбачається з матеріалів справи після 07.12.2017 відповідачем було оплачено кошти в наступні строки на суми: 22 02.2018 - 10 971,73 грн., 14.03.2018 - 10 971,73 грн., 11.04.2018 - 10 971,73 грн., всього на суму 32 915,19 грн.

Як зазначалося вище, відповідно до пункту 2.5 Договору, у випадку, якщо у Боржника існує прострочення оплати щомісячних платежів за попередні місяці, Кредитор зараховує кошти, що надійшли від Боржника як погашення заборгованості за простроченими платежами попередніх місяців незалежно від зазначеного в платіжному дорученні призначення платежу.

Позивач на виконання вимог пункту 2.5 Договору сплачені відповідачем кошти зарахував як оплату за грудень 2015 - лютий 2016.

Тобто, прострочена заборгованість станом на дату подання позову за основним боргом утворилась за зобов"язаннями за період з березня 2016 по січень 2019 року та становить 384 010,55 грн.

З огляду на викладене, враховуючи умови Договору №14/12-266 від 31.05.2012, господарський суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми основного боргу в розмірі 384 010,55 грн. обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 610, частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання); боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов"язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Підприємство є боржником, який прострочив виконання зобов"язання на суму 384 010,55 грн.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Як встановлено ч. 1 ст. 546, ч. 1 ст. 547, ст. 549 Цивільного кодексу України виконання зобов"язання може забезпечуватися неустойкою і правочин щодо забезпечення виконання зобов"язання вчиняється у письмовій формі. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов"язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до умов пункту 3.4 Договору за прострочення виконання зобов"язань, вказаних у п. 2.2 цього Договору, боржник зобов"язується сплатити кредитору пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплатити штраф в розмірі 7% (сім відсотків) від суми простроченого платежу.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Згідно статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов"язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов"язання.

Позивачем на підставі п. 3.4 договору нараховано та пред"явлено до стягнення пеню в сумі 23 005,76 грн.

Як вбачається з матеріалів справи розрахунок пені здійснений позивачем за періоди: серпень 2017 з 13.02.2018 по 28.02.2018, вересень 2017 з 13.02.2018 по 31.03.2018, жовтень 2017 з 13.02.2018 по 30.04.2018, листопад 2017 з 13.02.2018 по 31.05.2018, грудень 2017 з 13.02.2018 по 29.06.2018, січень 2018 з 13.02.2018 по 31.07.2018, лютий 2018 з 01.03.2018 по 31.08.2018, березень 2018 з 31.03.2018 по 30.09.2018р., квітень 2018 з 01.05.2018 по 31.10.2018, травень 2018 з 01.06.2018 по 30.11.2018, червень 2018 з 30.06.2018 по 29.12.2018, липень 2018 з 01.08.2018 по 31.01.2019, серпень 2018 з 01.09.2018 по 12.02.2019, вересень 2018 з 29.09.2018 по 12.02.2019, жовтень 2018 з 01.11.2018 про 12.02.2019, листопад 2018 з 01.12.2018 по 12.02.2019, грудень 2018 з 01.01.2019 по 12.02.2019, січень 2019 з 01.02.2019 по 12.02.2019.

При перевірці здійсненого позивачем розрахунку пені в сумі 23 005,76 грн. судом було встановлено, що позивачем було невірно визначено в деяких місяцях нарахування початок періоду нарахування, без врахування ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України.

За висновками суду, належним періодами нарахування пені є періоди серпень 2017 з 13.02.2018 по 28.02.2018, вересень 2017 з 13.02.2018 по 31.03.2018, жовтень 2017 з 13.02.2018 по 30.04.2018, листопад 2017 з 13.02.2018 по 31.05.2018, грудень 2017 з 13.02.2018 по 29.06.2018, січень 2018 з 13.02.2018 по 31.07.2018, лютий 2018 з 01.03.2018 по 31.08.2018, березень 2018 з 03.04.2018 по 30.09.2018, квітень 2018 з 01.05.2018 по 31.10.2018, травень 2018 з 01.06.2018 по 30.11.2018, червень 2018 з 03.07.2018 по 29.12.2018, липень 2018 з 01.08.2018 по 31.01.2019, серпень 2018 з 01.09.2018 по 12.02.2019, вересень 2018 з 02.10.2018 по 12.02.2019, жовтень 2018 з 01.11.2018 про 12.02.2019, листопад 2018 з 01.12.2018 по 12.02.2019, грудень 2018 з 01.01.2019 по 12.02.2019, січень 2019 з 01.02.2019 по 12.02.2019.

Судом здійснено перерахунок пені з урахуванням приписів чинного законодавства і встановлено, що її розмір за визначений період становить 22 911,97 грн., у зв'язку з чим позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають частковому задоволенню.

Сума штрафу складається із сум, нарахованих у розмірі 7 (сім) відсотків від боргу за періоди прострочення: 10 971,73 грн. х 7%=768,02 грн. за січень 2018; 10 971,73 грн. х 7%=768,02 грн. за лютий 2018; 10 971,73 грн. х 7%=768,02 грн. за березень 2018; 10 971,73 грн. х 7%= 768,02 грн. за квітень 2018; 10 971,73 грн. х 7%=768,02 грн. за травень 2018; 10 971,73 грн. х 7%=768,02 грн. за червень 2018; 10 971,73 грн. х 7%=768,02 грн. за липень 2018; 10 971,73 грн. х 7%=768,02 грн. за серпень 2018; 10 971,73 грн. х 7%=768,02 грн. за вересень 2018; 10 971,73 грн. х 7%=768,02 грн. за жовтень 2018; 10 971,73 грн. х 7%=768,02 грн. за листопад 2018; 10 971,73 грн. х 7%=768,02 грн. за грудень 2018; всього на суму 9 216,25 грн.

Господарський суд визнав, що вимоги позивача про стягнення з відповідача вищевказаного штрафу подані з належних підстав та у підтверджених розрахунком сумах.

Стосовно вимог позивача про стягнення з відповідача суми інфляційних втрат з суми основного боргу, стягнутого за рішенням господарського суду Кіровоградської області від 17.02.2016 у справі № 912/33/16 за зобов"язаннями лютого 2015- листопада 2015, за період з березня 2016 по листопад 2017 в сумі 26 627,17 грн., суми інфляційних втрат за зобов"язаннями березня 2016 - листопада 2018, за період з квітня 2016 по грудень 2018 в сумі 62 208,32 грн., суми 3% річних, нарахованих на суму основного боргу, стягнутого за рішенням господарського суду Кіровоградської області від 17.02.2016 у справі № 912/33/16, за зобов"язаннями лютого 2015 - листопада 2015, за період з 12.02.2016 по 06.12.2017 в сумі 5 618,32 грн; суми 3% річних за зобов"язаннями березня 2016 - січень 2019 за період з 01.04.2016 по 12.02.2019 в сумі 16 752,68 грн., господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Так, позивач просить стягнути з відповідача суму інфляційних втрат з суми основного боргу, стягнутого за рішенням господарського суду Кіровоградської області від 17.02.2016 у справі № 912/33/16 за зобов"язаннями лютого 2015- листопада 2015, за період з березня 2016 по листопад 2017 в сумі 26 627,17 грн. та суму інфляційних втрат за зобов"язаннями березня 2016 - листопада 2018, за період з квітня 2016 по грудень 2018 в сумі 62 208,32 грн.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При вирішенні питання щодо стягнення інфляційних втрат з суми основного боргу, стягнутого за рішенням господарського суду Кіровоградської області від 17.02.2016 у справі № 912/33/16 за зобов"язаннями лютого 2015- листопада 2015, за період з березня 2016 по листопад 2017 в сумі 26 627,17 грн. та суми інфляційних втрат за зобов"язаннями березня 2016 - листопада 2018, за період з квітня 2016 по грудень 2018 в сумі 62 208,32 грн. згідно розрахунку позивача (а.с. 13-14) суд враховує, що інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов'язання, відповідно, нарахування інфляційних втрат за наступний період обґрунтовано здійснено позивачем з урахуванням збільшення суми боргу на індекс інфляції попереднього місяця.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 17.07.2018 у справі №904/10242/17.

Враховуючи викладене, господарський суд дійшов висновку, що розрахунок інфляційних втрат відповідає зазначеним нормам законодавства та, відповідно, вимоги про стягнення з відповідача суми інфляційних втрат з суми основного боргу, стягнутого за рішенням господарського суду Кіровоградської області від 17.02.2016 у справі № 912/33/16 за зобов"язаннями лютого 2015- листопада 2015, за період з березня 2016 по листопад 2017 в сумі 26 627,17 грн. та суми інфляційних втрат за зобов"язаннями березня 2016 - листопада 2018, за період з квітня 2016 по грудень 2018 в сумі 62 208,32 грн., підлягає задоволенню.

Стосовно вимог про стягнення з відповідача суми 3% річних, нарахованих на суму основного боргу, стягнутого за рішенням господарського суду Кіровоградської області від 17.02.2016 у справі № 912/33/16, за зобов"язаннями лютого 2015 - листопада 2015, за період з 12.02.2016 по 06.12.2017 в сумі 5 618,32 грн. та суми 3% річних за зобов"язаннями березня 2016 - січень 2019 за період з 01.04.2016 по 12.02.2019 в сумі 16 752,68 грн., господарський суд зазначає наступне.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок трьох процентів річних нарахованих на суму основного боргу, стягнутого за рішенням господарського суду Кіровоградської області від 17.02.2016 у справі № 912/33/16, за зобов"язаннями лютого 2015 - листопада 2015, за період з 12.02.2016 по 06.12.2017 в сумі 5 618,32 грн., суд визнає його арифметично вірним, таким, що відповідає законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

Разом з тим, при перевірці здійсненого позивачем розрахунку 3% річних за зобов"язаннями березня 2016 - січень 2019 за період з 01.04.2016 по 12.02.2019 в сумі 16 752,68 грн. судом було встановлено, що позивачем було невірно визначено початок періоду нарахування річних за зобовязаннями березня 2016 - лютого 2019 року за період по 12.02.2019, без врахування ч. 5 ст. 254 ЦК України.

Здійснивши перерахунок річних за вищевказаний період, суд вважає правомірно заявленою їх суму у розмірі 16 719,34 грн.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, з'ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, надавши оцінку всім аргументам учасників справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в сумі 527 311,92 грн., з яких: 384 010,55 грн. основний борг; 22 911,97 грн. пеня; 9 216,25 грн. штраф за зобов"язаннями січня - грудня 2018; 26 627,17 грн. сума інфляційних втрат з суми основного боргу, стягнутого за рішенням господарського суду Кіровоградської області від 17.02.2016 у справі № 912/33/16, за зобов"язаннями лютого 2015-листопада 2015, за період з березня 2016 року по листопад 2017; 62 208,32 грн. сума інфляційних втрат за зобов"язаннями березня 2016 - листопада 2018 за період з квітня 2016 по грудень 2018; 5 618,32 грн. сума 3% річних нарахованих на суму основного боргу, стягнутого за рішенням господарського суду Кіровоградської області від 17.02.2016 у справі № 912/33/16, за зобов"язаннями лютого 2015 - листопада 2015, за період з 12.02.2016 по 06.12.2017; 16 719,34 грн. сума 3% річних за зобов"язаннями березня 2016 - лютого 2019 за період по 12.02.2019.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору в розмірі 7 909,68 грн покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 підприємства - Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут (27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Григорія Сковороди, 2-А, ідентифікаційний код 31678853) на користь Дочірньої компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ідентифікаційний код 31301827) 384 010,55 грн. основний борг; 22 911,97 грн. пеню; 9 216,25 грн. штраф за зобов"язаннями січня - грудня 2018; 26 627,17 грн. суму інфляційних втрат з суми основного боргу, стягнутого за рішенням господарського суду Кіровоградської області від 17.02.2016 у справі № 912/33/16, за зобов"язаннями лютого 2015-листопада 2015, за період з березня 2016 року по листопад 2017; 62 208,32 грн. суму інфляційних втрат за зобов"язаннями березня 2016 - листопада 2018 за період з квітня 2016 по грудень 2018; 5 618,32 грн. суму 3% річних нарахованих на суму основного боргу, стягнутого за рішенням господарського суду Кіровоградської області від 17.02.2016 у справі № 912/33/16, за зобов"язаннями лютого 2015 - листопада 2015, за період з 12.02.2016 по 06.12.2017; 16 719,34 грн. суму 3% річних за зобов"язаннями березня 2016 - лютого 2019 за період по 12.02.2019, а також судовий збір в розмірі 7 909,68 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому Господарським процесуальним кодексом України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Належним чином засвідчені копії рішення направити Дочірній компанії "Газ України" Національної акціонерної компанії "Нафтогаз України" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1); ОСОБА_1 підприємству товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" (27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Григорія Сковороди, 2-А).

Повне рішення складено 16.04.2019.

Суддя С.Б. Колодій