РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.04.2019Справа № 910/31483/15

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Купної В.В., розглянув матеріали господарської справи

за позовом приватне акціонерне товариство «ДТЕК Київські електромережі»

до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шепелівський маєток»

про стягнення 79 893,97 грн.

за участю представників сторін:

від позивача Плахотнюк Я.В. - представник (довіреність № 19010209 від 02.01.2019),

від відповідача Карпінський К.Б. - голова правління (наказ № 4 від 16.02.2017)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2015 року публічне акціонерне товариство «Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шепелівський маєток» (далі - ОСББ «Шепелівський маєток», відповідач) про стягнення 79 893,97 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем його обов'язку своєчасно та в повному обсязі оплатити активну електроенергію, спожиту ним протягом періоду з 01.01.2013 по 01.11.2015, яка була поставлена позивачем на підставі договору про постачання електричної енергії № 72922 від 09.02.2011.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 90 100,51 грн., з яких: 60 048,47 грн. - основний борг, 4 156,14 грн. - пеня, 23 173,06 грн. - інфляційна складова боргу, 2 722,84 грн. - 3% річних.

18.02.2016 до суду надійшла заява позивача про зменшення розміру позовних вимог, у якій позивач просив суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 79 893,97 грн., з яких: 49 841,93 грн. - основний борг, 4 156,14 грн. - пеня, 23 173,06 грн. - інфляційна складова боргу, 2 722,84 грн. - 3% річних. Вказана заява була прийнята судом до розгляду.

Дана справа розглядалась господарськими судами неодноразово.

Так, рішенням господарського суду міста Києва від 18.02.2016 по справі № 910/31483/15, залишеним без змін постановою Апеляційного господарського суду від 19.09.2016, позов ПАТ «Київенерго» задоволено повністю, стягнуто з ОСББ «Шепелівський маєток» заборгованість за спожиту активну електричну енергію у розмірі 49 841,93 грн., 3% річних у розмірі 2 722,84 грн., інфляційні втрати у розмірі 23 173,06 грн., пеню у розмірі 4 156,14 грн. та судовий збір у розмірі 1 218,00 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 29.11.2016 по справі № 910/31483/15 рішення господарського суду міста Києва від 18.02.2016 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2016 по справі № 910/31483/15 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

У подальшому рішенням господарського суду міста Києва від 19.01.2017 по справі № 910/31483/15, залишеним без змін постановою Апеляційного господарського суду від 22.06.2017, позов ПАТ «Київенерго» задоволено, стягнуто з ОСББ «Шепелівський маєток» заборгованість за спожиту активну електричну енергію у розмірі 49 841,93 грн., 3% річних у розмірі 2 722,84 грн., інфляційні втрати у розмірі 23 173,06 грн., пеню у розмірі 4 156,14 грн. та судовий збір у розмірі 1 351,51 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 27.11.2017 по справі № 910/31483/15 постанову Київського апеляційного господарського суду від 22.06.2017 та рішення господарського суду міста Києва від 19.01.2017 у справі № 910/31483/15 скасовано, справу № 910/31483/15 передано на новий розгляд господарського суду міста Києва.

Направляючи справу на новий судовий розгляд, Вищий господарський суду України вказав на те, що в оскаржуваних судових рішеннях не вказано, з яких мотивів не прийнято до уваги чи відхилено доводи відповідача щодо невірного визначення позивачем обсягів спожитої електричної енергії, у зв'язку з невірним співвідношенням даних поквартирних, технічних та загальнобудинкових засобів обліку.

Зважаючи на предмет та підстави заявленого в справі № 910/31483/16 позову, вказана обставина має істотне значення для вирішення спору, що виник між сторонами. При цьому, її встановлення потребує застосування спеціальних знань, а, отже, призначення відповідної судової експертизи.

Крім того, з огляду на твердження відповідача про здійснений позивачем перерахунок за використану електричну енергію за інші періоди (окрім спірного), важливе значення у даному випадку має дослідження правовідносин позивача та відповідача в сукупності та співвідношенні за різні періоди: попередній, спірний та наступний, оскільки єдиною підставою виникнення таких правовідносин є договір про постачання електричної енергії № 72922 від 09.02.2011.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями, проведеного на підставі розпорядження керівника апарату № 05-23/3129 від 04.12.2017, справу № 910/31483/15 передано для розгляду судді Удаловій О.Г.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 05.12.2017 прийнято справу № 910/31483/15 до свого провадження та призначено її розгляд на 21.12.2017.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 21.12.2017 справу № 910/31483/15 призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30.01.2018.

21.12.2017 до суду надійшли письмові пояснення сторін з урахуванням постанови Вищого господарського суду України. Крім того, до суду надійшло клопотання відповідача про призначення судової експертизи.

15.01.2018 до суду надійшло додаткове клопотання відповідача про призначення судової експертизи.

16.01.2019 до суду надійшов поданий відповідачем відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що деякі з актів про використану електроенергію, які є первинними документами, не підписані сторонами, відтак, документи, на які посилається позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги (рахунки, акти про використану електроенергію, акти прийняття-передавання, рахунки-розшифровки) не дають можливості встановити той факт, що відповідач має заборгованість за спожиту активну електроенергію.

Крім того, відповідач вказав, що облік електроенергії в будинку відповідача обліковується трьома окремими видами засобів обліку: 1) для мешканців (фізичних осіб), які уклали з позивачем окремі договори та обліковують спожиту електроенергію індивідуальними лічильниками; 2) загальнобудинковими засобами обліку загального обсягу спожитої електричної енергії і мешканцями (фізичними особами), і відповідачем на потреби утримання будинку; 3) окремими засобами обліку, що обліковують спожиту електроенергію лише відповідачем на утримання будинку.

Таким чином, загальнобудинкові лічильники дублюють показники поквартирних лічильників, за якими мешканцями на підставі індивідуальних прямих договір з позивачем щомісячно здійснюється розрахунок за спожиту електричну енергію, та лічильників на загальні потреби ОСББ, за якими останнє звітує окремо та окремо виставляються рахунки до оплати.

Відповідач зазначив, що звертався до позивача з проханням здійснити перерахунок нарахувань обсягів спожитої активної енергії за спірний період з 01.01.2013 по 01.11.2015, проте останній листом № 050КЕК/16/311/875 від 13.06.2017 повідомив відповідача про те, що вказане питання стосується предмету спору, який розглядається судом в межах господарської справи № 910/31483/15 та станом на 13.06.2017 не вирішений, а тому порушене відповідачем питання буде вирішено після прийняття судом остаточного рішення по справі.

Поряд з наведеним відповідач зазначає, що сторонами було погоджено та здійснено перерахунок за використану електроенергію по договору № 72922 від 09.02.2011 з метою уникнення подвійного нарахування за інші періоди, крім спірного, зокрема, період з листопада 2015 року по березень 2017 року та за жовтень 2017 року, про що сторонами складені акти погодження розрахунків за електричну енергію № 209 від 31.03.2017 та № 152 від 27.11.2017 відповідно.

Враховуючи викладене, відповідач вважав позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими та просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

26.01.2018 позивачем було подане клопотання про долучення до матеріалів справи документів, яке було задоволено судом.

30.01.2018 судом оголошено перерву у підготовчому засіданні до 06.02.2018.

01.02.2018 до суду надійшли пояснення позивача на клопотання відповідача про призначення судової експертизи, в яких позивач вказав, що не заперечує проти обраної відповідачем експертної установи - Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, надав питання, що, на думку позивача, потребують роз'яснення судовим експертом, оплату вартості експертного дослідження просив покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 06.02.2018 по справі № 910/31483/15 призначено судову експертизу, проведення якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз, провадження у вказаній справі зупинено на час проведення експертизи, витрати, пов'язані з проведенням експертизи, на даній стадії розгляду справи покладено на відповідача.

17.05.2018 позивач подав клопотання про долучення до матеріалів справи документів, а саме судової практики щодо аналогічних правовідносин.

22.08.2018 до суду надійшла спільна заява позивача та приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» (далі - ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі») про заміну сторони його правонаступником.

27.12.2018 експертною установою були повернуті до суду матеріали справи № 910/31483/15 та надано висновок судового експерта № 6085/18-45/25808/18-71 від 18.12.2018.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 10.01.2019 продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів з ініціативи суду, поновлено провадження у справі № 910/31483/15 та призначено підготовче засідання на 29.01.2019.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 29.01.2019 заяву ПАТ «Київенерго» та ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» про заміну сторони її правонаступником у справі № 910/13483/15 задоволено, замінено стягувача у справі № 910/13483/15 на його правонаступника - ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», відкладено підготовче засідання на 19.02.2019.

18.02.2019 до суду надійшли заперечення відповідача на позовну заяву з урахуванням висновку судово-економічної експертизи.

Крім того, позивач подав до суду клопотання про долучення до матеріалів справи документів, а саме судової практики щодо аналогічних правовідносин.

19.02.2019 судом оголошено перерву в підготовчому засіданні до 26.02.2019.

25.02.2019 до суду надійшли клопотання обох сторін про долучення до матеріалів справи документів щодо розрахунків між сторонами протягом спірного періоду, які були задоволені судом.

26.02.2019 суд оголосив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення судового засідання для розгляду справи по суті на 19.03.2019.

05.03.2019 та 06.03.2019 до суду надійшли клопотання сторін про долучення до матеріалів справи документів щодо здійснених відповідачем оплат, які були задоволені судом.

19.03.2019 судом оголошено перерву у судовому засіданні до 09.04.2019.

У судовому засіданні 09.04.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, вважав їх правомірними та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, вважав їх необґрунтованими та безпідставними, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу та вирішити її по суті.

У судовому засіданні 09.04.2019 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

09.02.2011 між акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», правонаступником якої є позивач, як постачальником, та об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Шепелівський маєток», як споживачем, був укладений договір про постачання електричної енергії № 72922 (далі - договір).

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до умов укладеного сторонами договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача за об'єктами споживача, згідно з умовами цього договору та додатків до договору, що є його невід'ємною частиною, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює платежі згідно з умовами цього договору та додатків до договору.

Згідно з Переліком об'єктів ОСББ «Шепелівський маєток», який є додатком до договору, позивач зобов'язувався постачати електроенергію, у тому числі, до житлового будинку розташованого за адресою: м. Київ, вул. Шепелєва, 5.

Пунктом 2.2.2 договору передбачено, що постачальник зобов'язувався постачати споживачу електроенергію як різновид товару:

- в обсягах, визначених відповідно до розділу 5, та з урахуванням умов розділу 6 цього договору (додаток «Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу»);

- згідно з категорією струмоприймачів споживача відповідно до правил улаштування електроустановок (ПУЕ) чинної редакції та гарантованого рівня надійності електропостачання схем електропостачання, визначених додатком «Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін»;

- з дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами.

Відповідач, у свою чергу, як споживач, зобов'язувався згідно з п.п. 2.3.2, 2.3.3, 2.3.4 договору:

- дотримуватися режиму споживання електричної енергії, згідно з умовами розділу 5 цього договору та режиму роботи електроустановок відповідно до додатків «Перелік об'єктів споживача» та «Обсяги постачання електричної енергії споживачу та субспоживачу»;

- оплачувати постачальнику вартість електричної енергії з умовами додатків «Порядок розрахунків» та «Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії» (п. 2.3.3 договору).

Згідно з ч. 6 ст. 276 Господарського кодексу України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону.

Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів (ч. 7 ст. 276 Господарського кодексу України).

Відповідно до п. 1 Порядку розрахунків, який є додатком 2 до договору, розрахунковим періодом для визначення обсягу спожитої електричної енергії приймається місяць з 21 числа попереднього місяця до такого ж числа розрахункового місяця. При розрахунках за фактично спожиту електроенергію поняття «розрахунковий період» та «календарний місяць» вважаються прирівняними.

За умовами п. 2.1 Порядку розрахунків споживач здійснює повну поточну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії за розрахунковий період за фактичними показаннями засобів обліку електричної енергії, згідно з виписаним рахунком.

Згідно з п. 2.2 Порядку розрахунків оплата рахунків за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, оплата рахунків за перетікання реактивної електроенергії та інших платежів згідно з умовами цього договору здійснюється на підставі виставлених постачальником рахунків протягом 5 операційних днів з дня їх отримання.

Пунктом 4 Порядку розрахунків передбачено, що обсяги електричної енергії, що підлягають оплаті, визначаються за показаннями розрахункових засобів обліку електричної енергії про її фактичне споживання за винятком випадків, передбачених ПКЕЕ.

Обсяги електричної енергії, що підлягають сплаті споживачем за звітний розрахунковий період підтверджуються актом про використану електричну енергію, який споживач надає постачальнику протягом доби після закінчення розрахункового періоду (п. 4.3 Порядку розрахунків).

Відповідно до п. 5 Порядку розрахунків за даними акта про використану електричну енергію та з урахуванням розрахункової величини втрат визначається обсяг фактично спожитої активної електроенергії та перетікання реактивної електроенергії. Цей обсяг сторони фіксують в акті про приймання-передавання товарної продукції, акті надання послуги з компенсації перетікання реактивної електроенергії, два примірники яких постачальник надає споживачу. Останній має повернути погодженими по одному примірнику зазначених документів в наступному розрахунковому періоді.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Положеннями ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За порушення споживачем грошових зобов'язань умовами договору встановлена відповідальність.

Так, підпунктом 4.2.1. договору передбачено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3-2.3.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі 0,1% від суми боргу за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, але не більше розміру штрафних санкцій, згідно з Господарським кодексом України.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що відповідач свої зобов'язання за договором № 72922 від 09.02.2011 виконував не належним чином, внаслідок чого у останнього за період з 01.01.2013 по 01.11.2015 виникла заборгованість за спожиту активну електричну енергію в розмірі 49 841,93 грн. (з урахуванням заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог), що підтверджується копіями актів (звітів) про спожиту електричну енергію за спірний період, рахунками, рахунками-розшифровками за спірний період, актами прийняття-передавання товарної продукції, а також довідкою про надходження коштів в погашення боргу за спожиту електричну енергію. Вважаючи, що відповідач допустив порушення грошового зобов'язання з оплати спожитих послуг, позивач також просив суд стягнути з відповідача 4 156,14 грн. пені, 23 173,06 грн. інфляційної складової боргу та 2 722,84 грн. 3% річних.

У свою чергу, відповідач, заперечуючи проти правомірності заявлених позивачем вимог, вказував на те, що загальнобудинкові лічильники дублюють показники поквартирних лічильників, за якими мешканцями на підставі індивідуальних прямих договорів з позивачем щомісячно здійснюється розрахунок за спожиту електричну енергію, та лічильників на загальні потреби ОСББ, за якими останнє звітує окремо та окремо виставляються рахунки до оплати.

Поряд з наведеним відповідач зазначає, що сторонами було погоджено та здійснено перерахунок за використану електроенергію по договору № 72922 від 09.02.2011 з метою уникнення подвійного нарахування за інші періоди, крім спірного, зокрема період з листопада 2015 року по березень 2017 року та за жовтень 2017 року, про що сторонами складені акти погодження розрахунків за електричну енергію № 209 від 31.03.2017 та № 152 від 27.11.2017 відповідно. Викладене, на думку відповідача, свідчить про визнання позивачем факту подвійного нарахування за спожиті послуги внаслідок дублювання показників лічильників.

Перевіряючи обґрунтованість вищевикладених доводів сторін та виконуючи вимоги Вищого господарського суду України, викладені у постанові від 27.11.2017 у справі № 910/31483/15, судом була призначена експертиза.

За результатами проведення судово-економічної експертизи, як вбачається з висновку експерта № 6085/18-45/25808/18-71 від 18.12.2018, було встановлено, що вартість спожитої електричної енергії на технічні цілі (освітлення сходових клітин та паркінгу, робота ліфта, насосної, ІТП та АПГ) по житловому будинку по вул. Миколи Шепелєва, 5, у м. Києві за період з 01.01.2013 по 01.11.2015 становить 215 628,60 грн. При цьому судовим експертом також був встановлений розмір щомісячного споживання електричної енергії відповідачем на технічні цілі, що викладено у додатку № 3 до вказаного висновку експерта.

Крім того, експертом встановлено, що наданими на дослідження документами підтверджується здійснення ОСББ «Шепелівський маєток» оплат на розрахунковий рахунок ПАТ «Київенерго» за постачання електричної енергії у період з 01.01.2013 по 31.10.2015 на загальну суму 236 150,15 грн.

З додатку № 2 до висновку експерта вбачається, що до загальної суми здійснених платежів (236 150,15 грн.) ним також була включена сума 5 283,04 грн., сплачена на підставі платіжного доручення № 372 від 29.07.2013.

Водночас, суд зазначає, що у судовому засіданні 19.03.2019 обидві сторони спору погодились, що даний платіж не повинен бути включений до загального розміру здійснених відповідачем платежів, оскільки грошові кошти за платіжним дорученням № 372 від 29.07.2013 не надійшли на банківський рахунок позивача та були повернуті банківською установою відповідачу.

З урахуванням викладеного, судом встановлено, що відповідач здійснив оплату за електричну енергію, спожиту протягом спірного періоду, в загальному розмірі 230 867,12 грн. (236 150,15 грн. - 5 283,04 грн.), у той час, як спожив електричну енергію на технічні цілі житлового будинку протягом вказаного періоду загальною вартістю 215 628,60 грн.

Таким чином, судом встановлена відсутність заборгованості у відповідача перед позивачем з оплати електричної енергії спожитої на технічні цілі протягом спірного періоду з 01.01.2013 по 01.11.2015. Відтак, вимога позивача про стягнення з відповідача основної заборгованості в розмірі 49 841,93 грн. задоволенню не підлягає.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 4 156,14 грн., 3% річних у розмірі 2 722,84 грн. та інфляційних втрат у розмірі 23 173,06 грн. за порушення строку виконання грошового зобов'язання за договором суд зазначає таке.

Дослідивши додаток № 3 до висновку експерта № 6085/18-45/25808/18-71 від 18.12.2018, в якому зазначений розмір вартості щомісячного споживання електричної енергії на технічні цілі протягом спірного періоду, та співставивши відомості, наведені у ньому, із здійсненими відповідачем оплатами, врахувавши при цьому розмір кожної окремої оплати відносно розміру вартості спожитої електроенергії за кожен окремий місяць, а також врахувавши термін здійснення оплат та умови щодо строку оплати спожитих послуг, визначені договором, суд встановив відсутність порушення відповідачем умов договору в частині своєчасного здійснення оплати спожитих послуг.

Відтак, підстави для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача пені, 3% річних та інфляційних втрат, які є відповідальністю за невиконання або неналежне виконання грошового зобов'язання з оплати спожитої електроенергії, відсутні.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору за подання цього позову з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на позивача та відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

Судові витрати по оплаті відповідачем експертного дослідження в розмірі 8 580,00 грн., докази понесення яких містяться в матеріалах справи, з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на позивача у вказаному розмірі.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Стягнути з приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, буд. 20, ідентифікаційний код 41946011) на користь об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Шепелівський маєток» (03061, м. Київ, вул. Миколи Шепелєва, буд. 5, ідентифікаційний код 37024797) витрати по оплаті експертного дослідження в розмірі 8 580,00 грн. (вісім тисяч п'ятсот вісімдесят грн. 00 коп.).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 19.04.2019.

Суддя О.Г. Удалова