ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року м. ОдесаСправа № 923/22/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Богатиря К.В., Мишкіної М.А.

при секретарі - Лук'ященко В.Ю.

за участю представників:

від позивача: Щукін О.С.

від відповідача: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Червоний Чабан"

на рішення господарського суду Херсонської області від 21.12.2018р., суддя в І інстанції Литвинова В.В., повний текст якого складено 28.12.2018р. в м. Херсоні

у справі № 923/22/18

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Червоний Чабан"

до Мирненської селищної ради Каланчацького району Херсонської області,

про визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування рішень Червоночабанської сільської ради Каланчацького району Херсонської області

ВСТАНОВИВ:

У січні 2018 року Публічне акціонерне товариство "Червоний Чабан" звернулося до господарського суду Херсонської області з позовом до Мирненської селищної ради Каланчацького району Херсонської області, в якому просило:

- визнати право власності на адміністративну будівлю сільської ради, площею 598,4 кв.м. за адресою: Херсонська область, Каланчацький район, село Преображенка, вул. Шевченка, буд. 23;

- витребувати її з чужого незаконного володіння Мирненської селищної ради Каланчацького району Херсонської області;

- скасувати рішення Червоночабанської сільської ради Каланчацького району Херсонської області "Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади Червоночабанської сільської ради" № 36 від 23.12.2015 року;

- скасувати рішення Червоночабанської сільської ради Каланчацького району Херсонської області "Про постановку на баланс будівлі сільської ради" № 19 від 18.05.2006 року.

В обґрунтування пред'явлених вимог посилався на те, що станом на 1997 рік адміністративна будівля по вул. Леніна, 23 в с. Червоний Чабан Каланчацького району Херсонської області обліковувалася на балансі державного підприємства - держплемзаводу «Червоний Чабан». Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Херсонській області «Про створення Відкритого акціонерного товариства «Червоний Чабан» від 26.02.1997 року № 143 було затверджено план приватизації цілісного майнового комплексу держплемзаводу «Червоний Чабан», перетворено державне підприємство - держплемзавод «Червоний Чабан» у Відкрите акціонерне товариство «Червоний Чабан», яке є правонаступником державного підприємства, та згідно із Переліком майна, переданого до статутного фонду ВАТ «Червоний Чабан», за Актом прийому-передачі державного майна № 234 від 19.06.1997р. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Херсонській області передало до статутного фонду ВАТ «Червоний Чабан» майно цілісного майнового комплексу державного племзаводу «Червоний Чабан», у тому числі і будинок сільради під № 22, інвентарний номер 1049, вартістю 20800,17 грн.

Зазначене нерухоме майно до теперішнього часу позивачем не відчужувалось та не передавалось в будь-яке інше користування третім особам.

Однак, у травні 2017 року державним реєстратором прав на нерухоме майно позивачу було відмовлено у державній реєстрації права власності на спірний об'єкт нерухомого майна з посиланням на те, що у квітні 2017 року вказаний об'єкт вже зареєстрований на праві власності за Мирненською селищною радою Каланчацького району Херсонської області (колишня назва - Червоночабанська сільська рада) на підставі рішень Червоночабанської сільської ради Каланчацького району "Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади Червоночабанської сільської ради" № 36 від 23.12.2015 року та "Про постановку на баланс будівлі сільської ради" № 19 від 18.05.2006 року.

Вважаючи дані рішення сільської ради незаконними, прийнятими з перевищенням меж власних повноважень та такими що порушують права власника майна - ПАТ «Червоний Чабан», позивач на підставі ст. ст. 15, 16, 115, 392, 393, 1212 ЦК України, ст. 85 ГК України, просив задовольнити позов.

Мирненська селищна рада не визнала позов посилаючись на те, що з моменту закінчення будівництва будівлі Червоночабанської сільської Ради відповідач відкрито користувався майном, тому на момент приватизації Фонд державного майна, який проводив приватизацію, не з'ясував належним чином по кожному об'єкту, що входить до плану приватизації, його правовий статус та з яких підстав знаходиться на балансі зазначене приміщення у позивача. Перебування майна (в тому числі будівлі сільської Ради) на балансі підприємства не є безспірною підставою його права власності. На думку відповідача, під час прийняття Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Херсонській області наказу № 143 від 26.02.1997р. та Акту приймання-передачі державного майна, у останнього не було правових підстав включати адміністративну будівлю сільської ради до переліку об'єктів, що підлягають приватизації, так як не було вирішено питання щодо власника майна. Відповідач вважає, що вказані наказ та Акт прийому-передачі майна в частині включення в приватизацію будівлі сільської ради, прийняті з перевищенням повноважень Регіональним відділенням Фонду Державного Майна України по Херсонській області без належного правового обґрунтування та визначення всіх обставин щодо власника спірного майна. Правові підстави для скасування рішень Червоночабанської сільської ради «Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади Червоночабанської сільської ради» № 36 від 23.12.2015р. та «Про постановку на баланс будівлі сільської ради» № 19 від 18.05.2006р. відсутні, так як їх прийнято відповідно до існуючих раніше документів, які підтверджують участь відповідача в проектуванні, фінансуванні проведених робіт, а також користуванні спірним приміщенням з часу його побудови та прийняття в експлуатацію до цього часу.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 21.12.2018 року, відмовлено в задоволенні позову в повному обсязі.

Рішення мотивовано тим, що в матеріалах справи відсутній акт приймання-передачі за формою, передбаченою Положенням про впорядкування передачі об'єктів нерухомого майна, приватизованих у складі цілісного майнового комплексу або переданих до статутного фонду господарського товариства, затвердженим наказом Фонду державного майна України від 25.11.2003 року за №2097. Позивачем не доведено, що спірний об'єкт нерухомого майна, який зазначено в Переліку майна, переданого до статутного фонду ВАТ «Червоний Чабан», входив до складу цілісного майнового комплексу згідно Переліку нерухомого майна, переданого до статутного фонду ВАТ «Червоний Чабан». В матеріалах справи відсутні докази того, що оспорювані рішення Червоночабанської сільської ради суперечать актам цивільного законодавства і порушують права позивача. Законодавством України не надано повноважень суду змінювати власника. Оскільки позивачем не доведено, що він є власником майна, позовна вимога щодо витребування майна задоволенню не підлягає.

ПАТ "Червоний Чабан" у поданій до Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційній скарзі просить рішення господарського суду Херсонської області від 21.12.2018р. скасувати повністю та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Апеляційна скарга з урахуванням її змісту обґрунтована невідповідністю викладених у рішенні висновків місцевого суду обставинам справи та порушенням норм матеріального і процесуального права.

Скаржник, зокрема, зазначає, що суд в порушення ст. 86, ч.5 ст. 236, п.2 ч.4 ст. 238 ГПК України не дослідив належним чином докази, прийняв до уваги докази, які належним чином не оформлені та проігнорував порушення хронології виникнення доказів.

Рішенням господарського суду Херсонської області від 17.05.2010р. у справі №4/73-0-09, яке залишене без змін постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 10.08.2010р., встановлено факт про недоведеність жодним чином, що спірна адміністративна будівля відноситься до комунальної власності та нормативно не доведено наявності у сільської ради правових підстав для користування нею. Але, суд першої інстанції помилково вважав, що вказані рішення та постанова у справі №4/73-0-09, які набрали законної сили, не можуть бути преюдиційними у даній справі.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечує проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просить оскаржуване рішення місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим, вказуючи зокрема те, що судом вірно встановлені обставини, що мають значення для справи, а саме, позивачем не доведено, що спірний об'єкт нерухомого майна, який зазначений в переліку майна, переданого до статутного фонду ВАТ «Червоний Чабан», входив до складу цілісного майнового комплексу згідно з Переліком нерухомого майна, переданого до статутного Фонду ВАТ «Червоний Чабан». Натомість, позивачем не обґрунтовані та не доведені належними та допустимим доказами позовні вимоги, у відповідності до статей 73, 74, 76-79 ГПК України, і, таким чином, суд першої інстанції, оцінюючи подані сторонами докази, дійшов правильного висновку про безпідставність вимог позивача.

Про день, час і місце розгляду апеляційної скарги усі учасники судового процесу в порядку передбаченому ст. ст. 120, 121 ГПК України заздалегідь були повідомлені належним чином, проте відповідач не скористався наданим законом правом на участь свого представника в засіданні суду. Враховуючи, що частиною 12 ст. 270 ГПК передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності в судовому засіданні представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом даного спору є вимоги ПАТ «Червоний чабан» до Мирненської селищної ради Каланчацького району:

- визнати право власності на адміністративну будівлю сільської ради, площею 598,4 кв.м. за адресою: Херсонська область, Каланчацький район, село Преображенка, вулиця Шевченка, будинок 23;

- витребувати її з чужого незаконного володіння Мирненської селищної ради Каланчацького району Херсонської області;

- скасувати рішення Червоночабанської сільської ради Каланчацького району Херсонської області "Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади Червоночабанської сільської ради" № 36 від 23.12.2015 року;

- скасувати рішення Червоночабанської сільської ради Каланчацького району Херсонської області "Про постановку на баланс будівлі сільської ради" № 19 від 18.05.2006 року.

Обґрунтовуючи підстави позову позивач посилається на те, що станом на 1997 рік адміністративна будівля по вул. Леніна, 23 в с. Червоний Чабан Каланчацького району Херсонської області обліковувалася на балансі державного підприємства - держплемзаводу «Червоний Чабан». Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Херсонській області «Про створення Відкритого акціонерного товариства «Червоний Чабан» від 26.02.1997 року № 143 було затверджено план приватизації цілісного майнового комплексу держплемзаводу «Червоний Чабан», перетворено державне підприємство - держплемзавод «Червоний Чабан» у Відкрите акціонерне товариство «Червоний Чабан», яке є правонаступником державного підприємства, та згідно із Переліком майна, переданого до статутного фонду ВАТ «Червоний Чабан», за Актом прийому-передачі державного майна № 234 від 19.06.1997р. Регіональне відділення Фонду державного майна України по Херсонській області передало до статутного фонду ВАТ «Червоний Чабан» майно цілісного майнового комплексу державного племзаводу «Червоний Чабан», у тому числі і будинок сільради під № 22, інвентарний номер 1049, вартістю 20800,17 грн.

Зазначене нерухоме майно до теперішнього часу позивачем не відчужувалось та не передавалось в будь-яке інше користування третім особам.

Однак, у травні 2017 року державним реєстратором прав на нерухоме майно позивачу було відмовлено у державній реєстрації права власності на спірний об'єкт нерухомого майна з посиланням на те, що у квітні 2017 року вказаний об'єкт вже зареєстрований на праві власності за Мирненською селищною радою Каланчацького району Херсонської області (колишня назва - Червоночабанська сільська рада) на підставі рішень Червоночабанської сільської ради Каланчацького району "Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади Червоночабанської сільської ради" № 36 від 23.12.2015 року та "Про постановку на баланс будівлі сільської ради" № 19 від 18.05.2006 року.

Вважаючи дані рішення сільської ради незаконними, прийнятими з перевищенням меж власних повноважень та такими що порушують права власника майна - ПАТ «Червоний Чабан», позивач на підставі ст. ст. 15, 16, 115, 392, 393, 1212 ЦК України, ст. 85 ГК України, просив задовольнити позов.

Відмовляючи у задоволенні позову в повному обсязі, суд першої інстанції послався на те, що в матеріалах справи відсутній акт приймання-передачі за формою, передбаченою Положенням про впорядкування передачі об'єктів нерухомого майна, приватизованих у складі цілісного майнового комплексу або переданих до статутного фонду господарського товариства, затвердженим наказом Фонду державного майна України від 25.11.2003 року за №2097. Позивачем не доведено, що спірний об'єкт нерухомого майна, який зазначено в Переліку майна, переданого до статутного фонду ВАТ «Червоний Чабан», входив до складу цілісного майнового комплексу згідно Переліку нерухомого майна, переданого до статутного фонду ВАТ «Червоний Чабан». В матеріалах справи відсутні докази того, що оспорювані рішення Червоночабанської сільської ради суперечать актам цивільного законодавства і порушують права позивача. Законодавством України не надано повноважень суду змінювати власника. Оскільки позивачем не доведено, що він є власником майна, позовна вимога щодо витребування майна задоволенню не підлягає.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками місцевого суду, оскільки вони зроблені без аналізу та врахування всіх наявних в матеріалах справи доказів та вимог закону, що регулює спірні правовідносини.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання права.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, за правилами статті 392 Цивільного кодексу України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позов про визнання права власності спрямований на усунення перешкод у здійсненні власником свого права і виключення домагань на належне власнику майно за допомогою підтвердження у судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності.

Захист права власності шляхом його визнання у судовому порядку можливий за наявності одночасно двох умов: по - перше, підтвердження у судовому порядку своїх прав на майно, шляхом подання належних і достатніх доказів, які достеменно підтверджують факт набуття права власності на законних підставах, і, по - друге, вичерпне спростування доводів третіх осіб, які оспорюють або не визнають право власності позивача.

Умовами задоволення позову про визнання права власності на майно є наявність у позивача доказів на підтвердження у судовому порядку факту приналежності йому спірного майна на праві власності. Такими доказами можуть бути правовстановлюючі документи, а також будь - які інші докази, що підтверджують приналежність позивачу спірного майна. Відтак, до предмета доказування за позовом про визнання права власності входить встановлення цивільно - правових підстав набуття позивачем права власності на спірне майно.

Таким чином, враховуючи, що відповідно до статті 328 Цивільного кодексу набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, чи у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту у порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного суду України від 18.02.2015р. у справі №6-244цс14, від 24.06.2015р. у справі № 6-318цс15.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Право власності як і будь-яке інше суб'єктивне право виникає при наявності певних юридичних фактів, конкретних життєвих обставин, з якими закон пов'язує виникнення права власності на конкретне майно у певних осіб. Підстави виникнення права власності поділяються на первісні та похідні. До первісних підстав відносяться ті способи, за якими право власності виникає на річ вперше або незалежно від волі попередніх власників: новостворене майно (ст. 331), переробка речі (ст. 332), привласнення загальнодоступних дарів природи (ст. 333), безхазяйна річ (ст. 335), набуття права власності на рухому річ, від якої власник відмовився (ст. 336), знахідка (ст. 338), бездоглядна домашня тварина (ст. 341), скарб (ст. 343), набувальна давність (ст. 344), викуп пам'ятки історії та культури (ст. 352), реквізиція (ст. 353), конфіскація (ст. 354). До похідних відносяться ті підстави, за якими право власності на річ виникає за волею попереднього власника (цивільні правочини, спадкування за законом і за заповітом).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до статуту Публічного акціонерного товариства «Червоний Чабан», затвердженого загальними зборами акціонерів, протокол № 21 від 29.04.2016р., товариство є юридичною особою приватного права згідно з законодавством України, створене шляхом перетворення Державного племінного заводу «Червоний чабан» у Відкрите акціонерне товариство «Червоний чабан» відповідно до Закону України «Про господарські товариства» та інших нормативно-правових актів; Відкрите акціонерне товариство «Червоний чабан» засноване відповідно до рішення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Херсонській області наказом № 143 від 26 лютого 1997р. на підставі рішення товариства покупців держплемзаводу «Червоний чабан»; Публічне акціонерне товариство «Червоний Чабан» є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Червоний чабан»; для забезпечення діяльності товариства створено статутний капітал у розмірі 3 347 350 грн. Статутний капітал товариства утворюється з вартості вкладів акціонерів, внесених внаслідок придбання ними акцій. Статутний капітал товариства поділений на 13 389 400 простих іменних акцій номінальною вартістю 0,25 грн. Засновниками товариства є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Херсонській області (наказ № 143 від 26 лютого 1997р.) та товариство покупців держплемзаводу «Червоний чабан».

Рішенням господарського суду Херсонської області від 17.05.2010 року у справі № 4/73-0-09, що набрало законної сили, відмовлено у задоволенні позову Червоночабанської сільської ради Каланчацького району до відповідачів Регіонального відділення Фонду державного майна України по Херсонській області та Відкритого акціонерного товариства «Червоний чабан» про визнання частково недійсним наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Херсонській області № 143 від 26.02.997р. «Про створення відкритого акціонерного товариства «Червоний чабан» та припинено провадження у справі в частині визнання недійсним акту прийому-передачі державного майна від 19.06.1997р. № 234 в частині передачі до статутного фонду ВАТ «Червоний чабан» об'єкту - будинок сільради, розташованого за адресою: вул. Леніна, 7 в с. Червоний Чабан Каланчацького району.

Вказаним рішенням встановлено наступні обставини: станом на 1997 рік будівля сільради по Леніна № 23 (№7 за старим обчисленням) в с. Червоний Чабан Каланчацького району Херсонської області обліковувалася на балансі державного підприємства - держплемзаводу "Червоний Чабан" Каланчацького району Херсонської області.

Згідно книги інвентаризації і індексації основних засобів держплемзаводу «Червоний Чабан» станом на 01.01.1995р., а також інвентарної картки № 22 на будівлю сільради, будівля сільради введена в експлуатацію в грудні 1979 року.

Повна інвентаризація майна держплемзаводу проведена станом на 01.09.1995р. В інвентаризаційному описі основних засобів, підписаному членами інвентаризаційної комісії, значиться спірне майно - будівля сільради, яке обліковувалося за даними бухгалтерського обліку. Зазначено рік введення будівлі в експлуатацію 1979, первісну вартість майна крб., нарахований знос в сумі 487244804 крб. та залишкову вартість крб., за якою майно і було включене до статутного фонду товариства.

26.02.1997р. РВ ФДМУ по Херсонській області прийнято Наказ № 143 «Про створення ВАТ «Червоний чабан», згідно з яким затверджено план приватизації цілісного майнового комплексу держплемзаводу «Червоний чабан», перетворено ДП держплемзавод «Червоний чабан» у ВАТ «Червоний чабан», затверджено статут ВАТ «Червоний чабан».

19.06.1997р. між РВ ФДМУ по Херсонській області та ВАТ «Червоний чабан» складено акт прийому-передачі державного майна № 234. Відповідно до зазначеного акту товариство прийняло майно цілісного майнового комплексу державного племзаводу «Червоний чабан» загальною вартістю 6570530грн. відповідно до акту оцінки вартості цілісного майнового комплексу держплемзаводу від 08.12.2005р., у тому числі спірне майно - будинок сільради.

До матеріалів справи подано перелік майна, переданого до статутного фонду ВАТ «Червоний чабан», підписаний заступником начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Херсонській області, під порядковим номером 22 цього переліку органом приватизації зазначено будинок сільради в с. Червоний Чабан за інвентарним номером 1049 вартістю 20 800,17 грн.

Позивачем (тобто сільрадою) не надано суду доказів на підтвердження наявності у нього прав на нерухоме майно «Будинок сільради», що знаходиться за адресою: вул. Леніна, 7, в с. Червоний Чабан Каланчацького району Херсонської області. Отже, у зв'язку з відсутністю таких прав у позивача, спірним наказом РВ Фонду державного майна України по Херсонській області не могло їх порушити.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

За змістом наведеної процесуальної норми, неодмінною умовою її застосування є участь тих самих осіб або особи, щодо якої встановлено ці обставини, як у справі, що розглядається господарським судом, так і у справі зі спору, що вирішувався раніше, і в якій встановлено певні обставини, що мають значення для справи, що розглядається.

Вищевказані обставини встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, у справі де брали участь ті ж самі особи, що і у даній справі, а тому вони не повинні доводитися знову у даній справі.

Преюдиціальні факти є обов'язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв'язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

У преамбулі та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав та свобод людини, рішенні Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою № 48553/99 "Совтрансавто-Холдінг" проти України", а також рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342/95 "Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення одним з основоположних аспектів верховенства права принципу юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.

В силу статті 11 ГПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду.

Враховуючи, що у справі № 4/73-0-09 брали участь ВАТ «Червоний чабан» та Червоночабанська сільська рада Каланчацького району, яка була реорганізована шляхом приєднання до Мирненської селищної ради Каланчацького району, тобто ті самі особи, які беруть участь у даній справі, обставини встановлені рішеннями суду у зазначеній справі мають преюдиціальне значення при вирішенні даного спору.

Вищенаведеним спростовується помилкове твердження відповідача щодо безпідставності посилань позивача на обставини встановлені рішенням суду у справі № 4/73-0-09.

Колегія суддів також враховує, що згідно з пунктом 6 розділу ІІІ Плану приватизації держплемзаводу «Червоний чабан», затвердженого першим заступником начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Херсонській області, до переліку майна підприємства, яке не підлягає приватизації, будівля сільради не включена.

Таким чином, не підлягають доказуванню у даній справі обставини щодо передачі Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Херсонській області за актом прийому-передачі державного майна № 234 від 19.06.1997р. у складі майна цілісного майнового комплексу державного племзаводу «Червоний чабан» спірної будівлі сільради до статутного фонду ВАТ «Червоний чабан».

Посилання місцевого суду на відсутність в матеріалах справи акту приймання-передачі за формою, передбаченою Положенням про впорядкування передачі об'єктів нерухомого майна, приватизованих у складі цілісного майнового комплексу або переданих до статутного фонду господарського товариства, затвердженим наказом Фонду державного майна України від 25.11.2003 року за №2097, є безпідставним, оскільки зазначене Положення було затверджене більш ніж через 6 років після складання акту прийому-передачі державного майна № 234 від 19.06.1997р., що аж ніяк не спростовує вищевказаний факт передачі державою спірної будівлі сільради у власність ВАТ «Червоний чабан» для створення статутного фонду останнього в обмін на акції товариства.

Твердження відповідача, що під час прийняття Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Херсонській області наказу № 143 від 26.02.1997р. та складання акту прийому-передачі державного майна № 234 від 19.06.1997р., у останнього не було правових підстав включати адміністративну будівлю сільської ради до переліку об'єктів, що підлягають приватизації, так як не було вирішено питання щодо власника майна, тому вказані наказ та акт прийому-передачі майна в частині включення в приватизацію будівлі сільської ради, прийняті з перевищенням повноважень Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Херсонській області без належного правового обґрунтування та визначення всіх обставин щодо власника спірного майна, були предметом дослідження й оцінки господарськими судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду господарської справи № 4/73-0-09 та обґрунтовано не прийняті до уваги як такі, що не підтверджені належними доказами

Відповідно до ст. 115 ЦК України господарське товариство є власником, зокрема майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу, а також іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 85 ГК України також передбачено, що господарське товариство є власником майна, переданого йому у власність засновниками і учасниками як внески.

Таким чином, судом апеляційної інстанції на підставі ретельної правової оцінки наявних у справі доказів та з урахуванням судових рішень у справі № 4/73-0-09 за участю тих же сторін з достовірністю встановлено, а відповідачем не спростовано, що спірна будівля сільської ради площею 598,4 кв.м. за адресою: Херсонська область, Каланчацький район, село Преображенка, вулиця Шевченка, будинок 23, є невід'ємною складовою частиною майна цілісного майнового комплексу держплемзаводу «Червоний Чабан» та з моменту сформування статутного фонду ВАТ «Червоний Чабан» належить останньому на праві власності. Відповідачем не доведено наявності у нього будь-яких прав на спірне нерухоме майно - будинок сільради.

Отже, спірне майно - будівля сільської ради є власністю ПАТ «Червоний Чабан» і зазначене нерухоме майно на момент вирішення даного спору позивачем не відчужувалось та не передавалось в будь-яке інше користування третім особам.

Також, апеляційним судом установлено, що 29.04.2006 року на загальних зборах акціонерів ВАТ «Червоний чабан» розглядалася пропозиція Регіонального відділення Фонду державного майна України по Херсонській області щодо передачі до комунальної власності Червоночабанської сільської ради адміністративної будівлі сільради, що знаходиться на балансі та входить до статутного фонду ВАТ «Червоний Чабан», ініційована головою сільради, проте позитивне рішення з цього питання порядку денного зборів не було прийнято, що підтверджується протоколом № 10 від 29.04.2006р.

Разом з тим, рішенням № 35094836 від 10.05.2017 року державним реєстратором прав на нерухоме майно Відділу економічного розвитку, інфраструктури і торгівлі Каланчацької районної державної адміністрації Херсонської області було відмовлено у державній реєстрації права власності на адміністративну будівлю сільської ради, розташовану за адресою: Херсонська область, Каланчацький район, село Преображенка, вулиця Шевченка, будинок 23, за ПАТ «Червоний Чабан» на підставі ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з посиланням на те, що на дану адміністративну будівлю речове право вже зареєстровано.

Рішенням № 34937510 від 26.04.2017 року державним реєстратором прав на нерухоме майно виконавчого комітету Каховської міської ради було проведену державну реєстрацію права комунальної власності на спірну адміністративну будівлю сільської ради за Мирненською селищною радою Каланчацького району Херсонської області.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 99350330 від 05.10.2017, підставою для реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за відповідачем зазначено два рішення Червоночабанської сільської ради Каланчацького району № 36 від 23.12.2015р. "Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади Червоночабанської сільської ради" та № 19 від 18.05.2006р. "Про постановку на баланс будівлі сільської ради".

Так, апеляційним судом установлено, що 18.05.2006 року, тобто через двадцять днів після прийняття загальними зборами акціонерів ВАТ «Червоний чабан» рішення, оформленого протоколом № 10 від 29.04.2006, про відмову у задоволенні пропозиції Регіонального відділення Фонду державного майна України по Херсонській області передати до комунальної власності Червоночабанської сільської ради спірної адміністративної будівлі сільської ради, Червоночабанською сільською радою було прийнято рішення № 19 "Про постановку на баланс будівлі сільської ради", яким, заслухавши інформацію сільського голови про відсутність власника на будівлю за адресою: с. Червоний Чабан, вул. Леніна, 23, в якій знаходиться Червоночабанська сільська рада та приймаючи до уваги, що дана будівля з 1979 року використовується як державна установа, але відсутні правовстановлюючі документи та власник цієї будівлі, керуючись ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», вирішено взяти на облік Червоночабанської сільської ради будівлю, розташовану за вищевказаною адресою, в якій знаходиться Червоночабанська сільська рада за умовною ціною 192 тис. грн. як безгоспну і про прийняте рішення дати повідомлення в місцевій пресі і бюро технічної інвентаризації. Водночас, докази публікації повідомлення в засобах масової інформації про прийняте сільською радою рішення від 18.05.2006р. № 19 в матеріалах справи відсутні.

23.12.2015 року Червоночабанською сільською радою було прийнято рішення № 36 "Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади Червоночабанської сільської ради", яким, відповідно до ст. 327 ЦК України, враховуючи результати інвентаризації основних засобів установ комунальної власності територіальної громади Червоночабанської сільської ради, вирішено затвердити перелік об'єктів комунальної власності територіальної громади Червоночабанської сільської ради станом на 01 січня 2016 року згідно додатку (додається). У переліку комунального майна, що є додатком до цього рішення, під № 2 зазначено будівлю сільської ради, вартістю 239 808 грн.

02.04.2008 року прокурором Каланчацького району на адресу голови Червоночабанської сільської ради було внесено протест № 17/701 на рішення Червоночабанської сільської ради № 19 від 18.05.2006р., в якому з посиланням на те, що при прийнятті зазначеного рішення сільською радою грубо порушено вимоги чинного законодавства України, керуючись ст. 21 Закону України «Про прокуратуру» викладено вимогу розглянути даний протест на сесії Червоночабанської сільської ради і скасувати рішення Червоночабанської сільської ради № 19 від 18.05.2006р. "Про постановку на баланс будівлі сільської ради" - як незаконне; про результати розгляду протесту і прийняте рішення письмово повідомити прокуратуру Каланчацького району у встановлений законом 10-ти денний строк з доданням документів реагування. Проте, будь-які відомості щодо розгляду Червоночабанською сільською радою зазначеного протесту прокурора в матеріалах справи відсутні.

Разом з тим, набуття права власності на безхазяйну річ врегульовано статтею 335 ЦК України, згідно з якою безхазяйною є річ, яка не має власника або власник якої невідомий.

Безхазяйні нерухомі речі беруться на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вони розміщені. Про взяття безхазяйної нерухомої речі на облік робиться оголошення у друкованих засобах масової інформації.

Після спливу одного року з дня взяття на облік безхазяйної нерухомої речі вона за заявою органу, уповноваженого управляти майном відповідної територіальної громади, може бути передана за рішенням суду у комунальну власність.

Безхазяйні рухомі речі можуть набуватися у власність за набувальною давністю, крім випадків, встановлених статтями 336, 338, 341 і 343 цього Кодексу.

Зазначеною нормою законодавчо встановлено порядок набуття права власності на безхазяйне нерухоме майно, яке набувається лише у випадку, якщо майно не має власника або власник якого невідомий, лише територіальною громадою за рішенням суду.

Частиною 2 стаття 19 Конституції України передбачено вчинення дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування та їх посадовими особами лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом ст. 317 ЦК України права володіння, користування та розпоряджання своїм майном належать лише власникові.

В силу ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і лише власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Колегія суддів враховує, що відповідно до ст. 13 Конституції України та ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист усіх суб'єктів права власності.

Статтею 41 Конституції України регламентовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статі 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому пункт 10 частини 2 статті 16 ЦК України визначає одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Разом з тим, частиною 1 статті 21 ЦК України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси, а в контексті застосування частини 1 статті 393 ЦК України є таким, що порушує права власника і визнається судом незаконним та скасовується за позовом власника майна.

Судом апеляційної інстанції установлено, і це підтверджується матеріалами справи, що оспорюване рішення Червоночабанської сільської ради від 18.05.2006р. № 19 "Про постановку на баланс будівлі сільської ради" та похідне від нього рішення від 23.12.2015р. № 36 "Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади Червоночабанської сільської ради" суперечать чинному законодавству та визначеній законом компетенції органу, який прийняв ці рішення, оскільки спірне нерухоме майно має власника - ПАТ «Червоний Чабан» і сільській раді було достовірно відомо про власника цього майна, сільська рада не наділена повноваженнями щодо взяття на облік безхазяйного нерухомого майна та передачі такого майна у комунальну власність, а судового рішення про передачу у комунальну власність спірного нерухомого майна не приймалось. Також, спірні рішення порушують права та охоронювані законом інтереси позивача у справі, який є належним власником будівлі сільради. А тому, зазначені рішення сільської ради підлягають скасуванню як незаконні.

Згідно зі ст. 387 ЦК України власник майна має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа їм.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Виходячи зі змісту зазначеної норми можна виокремити особливості змісту та елементів кондикційного зобов'язання.

Характерною особливістю кондикційних зобов'язань є те, що підстави їх виникнення мають широкий спектр: зобов'язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов'язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов'язанні не має правового значення чи вибуло майно, з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним.

Кондикційне зобов'язання виникає за наявності таких умов: 1) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція ст. 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої "абсолютної" безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред'явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов'язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Узагальнюючи викладе, можна дійти висновку про те, що кондикція - позадоговірний зобов'язальний спосіб захисту права власності або іншого речового права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб'єктним складом підпадає під визначення зобов'язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна, підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця, з використанням правового механізму, установленого ст. 1212 ЦК України у разі наявності правових відносин речово-правового характеру безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливий шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені ст. 1212 ЦК України, які дають право витребувати в набувача це майно.

Разом із тим, відповідно до закріпленого в ст. 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 904/5731/16.

З урахуванням наведених правових положень, встановлених обставин даної справи та того, що спірне нерухоме майно є власністю ПАТ «Червоний Чабан» і останнім у жодний спосіб не відчужувалося та не передавалося в будь - яке інше користування третім особам, відповідач не визнає право власності позивача на нього і зареєстрував за собою право власності на це майно на підставі двох рішень Червоночабанської сільської ради Каланчацького району № 36 від 23.12.2015р. "Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади Червоночабанської сільської ради" та № 19 від 18.05.2006р. "Про постановку на баланс будівлі сільської ради", які є незаконними та підлягають скасуванню, тобто набув це майно за рахунок позивача за відсутності правової підстави, то колегія суддів вважає, що є всі правові підстави визнати за позивачем право власності на будівлю сільської ради площею 598,4 кв.м. за адресою: Херсонська область, Каланчацький район, село Преображенка, вул. Шевченка, буд. 23, на підставі ст. 392 ЦК України та витребувати зазначене нерухоме майно у відповідача на користь позивача відповідно до ст. 1212 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що приймаючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позову місцевий господарський суд надав невірну юридичну оцінку обставинам справи, припустився невідповідності викладених у рішенні висновків фактичним обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим воно підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволенні позову повністю.

Згідно з ст. ст. 123, 129 ГПК України за рахунок відповідача позивачеві підлягають відшкодуванню судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 32639,03 грн. та за подання і розгляд апеляційної скарги в сумі 87345,09 грн., а всього в сумі 119984,12 грн.

Керуючись ст.ст. 253, 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Червоний Чабан" задовольнити.

Рішення господарського суду Херсонської області від 21 грудня 2018 року у справі № 923/22/18 скасувати.

Позов задовольнити.

Визнати за Публічним акціонерним товариством "Червоний Чабан" право власності на адміністративну будівлю, площею 598,4 кв.м. за адресою: Херсонська область, Каланчацький район, село Преображенка, вулиця Шевченка, будинок 23.

Витребувати з незаконного володіння Мирненської селищної ради Каланчацького району Херсонської області адміністративну будівлю, площею 598,4 кв.м. за адресою: Херсонська область, Каланчацький район, село Преображенка, вулиця Шевченка, будинок 23, на користь Публічного акціонерного товариства "Червоний Чабан".

Скасувати рішення Червоночабанської сільської ради Каланчацького району Херсонської області "Про затвердження переліку об'єктів комунальної власності територіальної громади Червоночабанської сільської ради" № 36 від 23.12.2015 року.

Скасувати рішення Червоночабанської сільської ради Каланчацького району Херсонської області "Про постановку на баланс будівлі сільської ради" № 19 від 18.05.2006 року. Стягнути з Мирненської селищної ради Каланчацького району Херсонської області (75822, Херсонська область, Каланчацький район, смт Мирне, вул. Шевченка,33, ) на користь Публічного акціонерного товариства "Червоний Чабан" (75830, Херсонська область, Каланчацький район, с. Преображенка, вул. Шевченка, 6, ) судові витрати в сумі 119 984,12 грн.

Доручити господарському суду Херсонської області видати відповідний наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 15.04.2019 та підписана 22.04.2019 у зв'язку з перебуванням судді Мишкіної М.А. у відпустці.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Богатир К.В.

Мишкіна М.А.