ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2019м. ДніпроСправа № 904/5340/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бондарєв Е.М. за участю секретаря судового засідання Найдьонова Є.О.

за позовом Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 26/28) в особі Філії Бурове управління "Укрбургаз" (63304, Харківська область, м. Красноград, вул. Полтавська, буд. 86)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна" (49005, м. Дніпро, вул. Писаржевського, буд. 1-А)

про стягнення 2 413 318,30 грн. пені та 3 321 513,22 грн. 7% штрафу

Представники:

Від позивача: ОСОБА_1, довіреність №2-516д від 11.01.2019, адвокат

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність №55 від 19.11.2018, адвокат

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Укргазвидобування" в особі Філії Бурове управління "Укрбургаз" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом №032-03-14141-1 від 22.11.2018 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна" заборгованості у загальну суму 5 734 831,52 грн. з яких:

- 2 413 318,30 грн. пеня за загальний період з 26.11.2017 по 25.05.2018;

- 3 321 513,22 грн. 7% штраф.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором №УБГ233/015-17 від 16.05.2017 в частині своєчасної поставки товару, а саме:

- на суму 6 169 506,73 грн. за видатковими накладними №4190180 та №4191180 від 27.12.2017 на 31 день з 26.11.2017 по 26.12.2017;

- на суму 8 713 414,71 грн. за видатковими накладними №4192180, №4193180 та №4194180 від 28.12.2017 на 32 дні з 26.11.2017 по 27.12.2017;

- на суму 9 127 609,02 грн. за видатковими накладними №4195180, №4196180, №4197180 та №4198180 від 29.12.2017 на 33 дні з 26.11.2017 по 28.12.2017;

- на суму 6 124 289,16 грн. за видатковими накладними №3570180, №3571180 та №3573180 від 03.01.2018 на 38 днів з 26.11.2017 по 02.01.2018;

- на суму 5 592 719,55 грн. за видатковими накладними №3572180, №3574180 та №3576180 від 04.01.2018 на 39 днів з 26.11.2017 по 03.01.2018;

- на суму 1 389 483,28 грн. за видатковою накладною №3575180 від 03.01.2018 на 38 днів з 26.11.2017 по 02.01.2018;

- на суму 1 216 926,82 грн. за видатковою накладною №3607180 від 04.01.2018 на 39 днів з 26.11.2017 по 03.01.2018;

- на суму 3 965 359,55 грн. за видатковими накладними №3608180 та №3577180 від 05.01.2018 на 40 днів з 26.11.2017 по 04.01.2018;

- на суму 5 150 880,00 грн. не поставлено, 181 день з 26.11.2017 по 25.05.2018.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 30.11.2018 позовну заяву залишено без руху, позивачу запропоновано протягом 5 днів з дня вручення цієї ухвали суду про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви, а саме надати до суду докази відправлення копії позовної заяви на адресу відповідача.

До суду 12.12.2018 надійшли пояснення позивача з наданням доказів відправлення копії позовної заяви на адресу відповідача.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 17.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №904/5340/18, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з викликом учасників справи та підготовче засідання призначено на 15.01.2019.

Відповідачем 09.01.2018 подано до суду відзив на позову заяву де вказує, що в цілому нарахування штрафних санкцій позивачем вірне. Також відповідач зазначає, що позивачеві не завдано збитків в розумінні ст. 22 Цивільного кодексу України, оскільки основне зобов'язання щодо поставки за договором виконане, відсутні реальні збитки або упущена вигода. При цьому, період прострочення виконання основного зобов'язання був незначним. Враховуючи зазначене відповідач просить суд врахувати ступень добросовісності відповідача, виконання останнім основного зобов'язання постачання товару, відсутність збитків, зменшити розмір пені та штрафу на 70%.

До канцелярії суду 14.01.2019 представником відповідача подано клопотання про надання більше часу для збору доказів, формування заперечень проти позовних вимог та перенесення слухання справи на іншу дату. Також представник відповідач просить суд продовжити строк підготовчого засідання. Клопотання обґрунтовано тим, що на даний час відкрилися нові факті та обставини, і відповідач збирає додаткові докази щодо правомірності непоставленої продукції на суму 5 150 880,00 грн. з можливим викликом свідків для надання показань.

У судовому засіданні 15.01.2019 підготовче засіданні відкладено на 07.02.2019.

До суду 21.01.2019 від позивача надійшов відповідь на відзив де вказує, що не погоджується з доводами відповідача оскільки строк поставки товару по договору становить 60 днів з моменту укладення Додаткової угоди №1 від 26.09.2017 тобто останній день поставки - 25.11.2017, період нарахування штрафних санкцій з 26.11.2017 по 25.05.2018. Щодо зменшення суми штрафних санкцій позивач вважає, що відсутні підстави для зменшення розміру штрафних санкцій за порушення строків поставки товару.

Відповідачем 06.02.2019 подано до суду додатковий відзив де вказує, що заперечує щодо нарахування штрафних санкцій в сумі 5 734 831,52 грн. оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази отримання рознарядки постачальником, є лише копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою дати отримання, однак, відсутній опис вкладення, тому, не зрозуміло який саме документ був відправлений на адресу відповідача. А це жодним чином не підтверджує відправку і отримання рознарядки на нашу адресу, хоча позивач в заяві вказує про інше. Таким чином, встановити кінцеву дату поставки товару, з якої б починалося правомірне нарахування штрафних санкцій, не має можливості.

Крім того, відповідач зазначає, що в поставці під №432 на суму 3 338 957,72 грн. від 14.11.2017 прострочення оплати покупцем склало 42 дні. А це означає, що відповідач змушений був призупинити наступну поставку від 27.12.2014 на суму 6 169 506,73 грн. (накладні №4190180 та №4191180), яка і є початком предмету спору даної судової справи. Відповідно, підлягали зупиненню і всі наступні поставки, оскільки постачання здійснювалось поетапно, частинами, як того вимагали умови договору. Максимальна кількість прострочених днів, як стверджує у заяві позивач - 40 днів, а це означає, що прострочення за несвоєчасно поставлений з боку відповідача не має. Отже, на думку відповідача, має місце неправомірне нарахування пені та штрафу за несвоєчасно поставлений товар в період з 27.12.2017 по 05.01.2018.

Отже, відповідач стверджує, що намагався належним чином виконати свої зобов'язання - відвантажити трубу обсадну 244,48 х 13,84 Р110 на адресу позивача, однак, у зв'язку із обставинами, що від нього не залежали, не зміг цього зробити. Тому, нарахування пені позивачем у розмірі 932 309,28 грн. та штрафу у розмірі 360 561,60 грн. за непоставлену продукцію є неправомірним, та таким, що не підлягає задоволенню.

Також відповідач просить суд у разі задоволення позовних вимог в повному обсязі або частково зменшити штрафні санкції на 70%.

Ухвалою суду від 07.02.2019 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 05.03.2019.

До суду 25.02.2019 надійшли пояснення позивача де вказує, що з системного аналізу процесуальних норм слідує, що додатковий відзив, поданий відповідачем 05.02.2019, тобто після спливу призначеного судом строку, має бути залишений без розгляду, ураховуючи втрату відповідачем права на подання відзиву через закінчення призначеного судом строку (ч.ч. 1, 2 ст. 118 Господарського процесуального кодексу України).

Також позивачем надані додаткові письмові пояснення по суті справи, а саме вказує, що рознарядку відповідач отримав 02.10.2017, підтвердженням отримання рознарядки відповідачем є повідомлення про вручення листа, та скріншот електронної пошти з адресою ОСОБА_3 (Інтерпайп) від 26.09.2017, адже дана електронна адреса зазначена постачальником як офіційна адреса для листування в договорі п.ХІV Реквізити сторін, що спростовує пояснення відповідача. Крім того, умовами договору не передбачене направлення рознарядки листом з описом та повідомленням про вручення, тому є безпідставними доводи відповідача, що рознарядку вони не отримували, оскільки позивачем не надано опис вкладення до цінного листа. Тож за відсутності рознарядки відповідач фізично не зміг би виконати умови договору, тому відповідач сам по собі протирічить, його версія неспроможності, бо суперечить матеріалам справи. Щодо зменшення штрафних санкцій на 70% позивач зазначає, що відповідачем позовних вимог не спростовано, відсутність своєї вини в порушенні договірних умов не доведено, виняткового випадку як підставу для зменшення штрафних санкцій не вказано, обґрунтованість зменшення штрафних санкцій не вмотивовано.

У підготовчому засіданні 05.03.2019 оголошувалась перерва до 13.03.2019.

Представник відповідача у підготовчому засіданні 13.03.2019 звернувся до суду із клопотанням про зменшення розміру пені та штрафу на 70% враховуючи добросовісність виконання зобов'язання відповідачем та відсутність боргу по договору №УБГ233/015-17 від 16.05.2017 в частині постачання, незначний проміжок часу прострочення поставленої продукції, об'єктивність причин не поставки труби обсадної 244,48 х 13,84 Р110, а також непомірний розмір штрафних санкцій, який не кореспондується зі збитками кредитора, що могли бути завдані неналежним виконанням договору відповідача, беручи до уваги усе вищезазначене та керуючись судовою практикою.

Ухвалою суду від 13.03.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні на 02.04.2019.

Відповідачем до суду 02.04.2019 подані пояснення щодо правомірного застосування призупинення поставленої продукції на підставі ст. 538 Цивільного кодексу України. Відповідач зазначає, що позивачем надано всі документи, що підтверджують поставку та оплату за весь період дії договору, проведено аналіз, і зясовано факт прострочення оплати позивачем. До того ж прострочення оплати за поставлений товар позивач не заперечує та не спростовує, не надає доказів належного виконання зобовязання щодо оплати за товар. Максимальна кількість прострочених днів за не своєчасно поставлений товар, як стверджує у заяві позивач 40 днів, в свою чергу, позивачем прострочено оплату на 42 днів, а це означає, що у звязку із правомірним призупиненням поставки відповідно до ст. 538 Цивільного кодексу України, прострочення за несвоєчасно поставлений з боку відповідач не має.

У судовому засіданні 02.04.2019 оголошувалась перерва до 15.04.2019.

Позивачем 15.04.2019 подані до суду пояснення де зазначив, що за змістом ч.3 ст.538 Цивільного кодексу України є передбачене право сторони відмовитися від виконання свого обов'язку частково або в повному обсязі в разі невиконання другою стороною в зобов'язанні свого обов'язку. В даному випадку ідеться про зустрічне виконання зобов'язання, а підставою для застосування односторонньої відмови від зобов'язання є порушення зобов'язання другою стороною, під якими згідно зі ст.610 Цивільного кодексу слід розуміти його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язань (неналежне виконання.) При цьому визнати виконання зустрічним і відповідно застосувати односторонню відмову в разі його порушення можна лише тоді, коли послідовність виконання сторонами своїх обов'язків прямо обумовлюється в договорі. Відповідно якщо в договорі чітко та однозначно передбачено умову, що права сторони, яка здійснює зустрічне виконання, залежить від того, як інша сторона виконує обов'язок. В договорі №УБГ233/015-17 від 16.05.2017 укладеному між сторонами відсутні умови, які передбачають право постачальника призупинити поставку або взагалі відмовитися від поставки в разі несвоєчасної оплати. Таким чином, позивач наполягає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, клопотання про зменшення позовних вимог на 70% просить залишити без задоволення.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у судовому засіданні 15.04.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна" (далі постачальник, відповідач) та Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування", яке перейменовано у Акціонерне товариство "Укргазвидобування", в особі Філії Бурове управління "Укрбургаз" (далі покупець, позивач) 16.05.2017 укладено договір поставки №УБГ233/015-17 (далі - договір) відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов'язався поставити покупцеві товар, зазначений в специфікаціях (далі - товар), що додається до договору і є його невідємною частиною, а покупець прийняти і оплатити такий товар.

Відповідно до п.1.2 договору найменування товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість договору вказується у специфікаціях.

Ціна договору вказується в специфікаціях в гривнях з урахуванням ПДВ. Загальна вартість договору визначається загальною вартістю товару, вказаного в специфікаціях до договору (пункт 3.1, 3.2 договору).

Згідно з п.4.1 договору розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем після предявлення постачальником рахунку на оплату товару та підписаного сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника, з урахуванням ПДВ, на умовах, зазначених у специфікаціях.

До рахунка додаються: підписаний уповноваженими представниками сторін акт приймання-передачі товару або видаткова накладна (п.4.2 договору).

Відповідно до пункту 5.1 договору строк поставки, умови та місце поставки товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в специфікаціях до договору.

Датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару або видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної (п.5.3 договору).

Підпунктом 6.2.2 договору визначено, що покупець має право, зокрема, контролювати поставку товару у строки, встановлені договором.

Постачальник зобовязаний, зокрема, забезпечити поставку товару у строки, встановлені договором та графіком поставки товару (підпункт 6.3.1 договору).

Згідно з п.7.11 договору у разі невиконання постачальником взятих на себе зобовязань з поставки товару у строки, зазначені у специфікаціях до договору, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення його печатками сторін і діє до повного виконання сторонами зобовязань (п. 10.1 договору).

У специфікації №1 від 16.05.2017 сторони погодили поставку труби обсадної в кількості 500 тн. на загальну вартість 29 200 200,00 грн.

У специфікації №2 від 26.09.2017, з урахуванням Додаткової угоди №1 від 26.09.2017, сторони погодили поставку труби обсадної в кількості 14 152 тн. на загальну вартість 670 160 232,00 грн.

У специфікації №3 від 26.09.2017, з урахуванням Додаткової угоди №1 від 26.09.2017, сторони погодили поставку труби обсадної в кількості 2 370 тн. на загальну вартість 139 836 876,00 грн.

У специфікаціях №2 та №3 з урахуванням Додаткової угоди №1 від 26.09.2017, сторони погодили:

- умови поставки товару: DDP станція (склад) (згідно з Міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів ІНКОТЕРМС (редакція 2010 року);

- строк поставки товару: граничний строк поставки 60 календарних днів з моменту укладення додаткової угоди №1 до договору, відповідно до наданої рознарядки;

- умови та строки оплати: оплата по факту поставки протягом 30 календарних днів з дати поставки;

- відвантаження товару проводиться за рознарядкою покупця.

Супровідний листом №030-03-11217-1 від 26.09.2017 на адресу відповідача направлена рознарядка на відвантаження обсадних труб в кількості 6322 т., згідно з договором №УБГ233/015-17 від 16.05.2017 та додаткової угоди №1 від 26.09.2017.

Вказаний лист з рознарядкою відповідачем отриманий 02.10.2017, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке долучене до матеріалів справи (а.с. 52-55 том 1).

На виконання умов договору відповідачем було поставлено позивачу товар на загальну суму 42 299 308,82 грн. в загальній кількості 707,2091 тн., про що свідчать долучені до матеріалів справи відповідні накладні (а.с.56-74):

- на загальну суму 6 169 506,73 грн. за видатковими накладними №4190180 та №4191180 від 27.12.2017 в загальній кількості 103,149 тн.;

- на загальну суму 8 713 414,71 грн. за видатковими накладними №4192180, №4193180 та №4194180 від 28.12.2017 в загальній кількості 145,681тн.;

- на загальну суму 9 127 609,02 грн. за видатковими накладними №4195180, №4196180, №4197180 та №4198180 від 29.12.2017 в загальній кількості 152,606 тн.;

- на загальну суму 6 124 289,16 грн. за видатковими накладними №3570180, №3571180 та №3573180 від 03.01.2018 в загальній кількості 102,393 тн.;

- на загальну суму 5 592 719,55 грн. за видатковими накладними №3572180, №3574180 та №3576180 від 04.01.2018 в загальній кількості 93,5056 тн.;

- на суму 1 389 483,28 грн. за видатковою накладною №3575180 від 03.01.2018 в кількості 23,231 тн.;

- на суму 1 216 926,82 грн. за видатковою накладною №3607180 від 04.01.2018 в кількості 20,346 тн.;

- на загальну суму 3 965 359,55 грн. за видатковими накладними №3608180 та №3577180 від 05.01.2018 в загальній кількості 66,2975 тн.

У звязку із порушення відповідачем строків поставки товару, позивач звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача пені у сумі 2 413 318,30 грн. та 7% штрафу у сумі 3 321 513,22 грн.

Згідно з статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору; не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань; кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу; порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таким чином, відповідачем обумовлений у договорі товар поставлено позивачу із порушенням строків, встановлених у договорі та специфікаціях.

Відповідно до п.3 Специфікацій №2 та №3 граничний строк поставки товару 60 календарних днів з моменту укладання додаткової угоди №1 від 26.09.2017 до договору, відповідно до наданої рознарядки, тобто до 28.11.2017, оскільки останній день строку 25.11.20.17 припадає на вихідний день, отже днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Статтею 251 Цивільного кодексу України визначено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Частиною першою статті 253 Цивільного кодексу України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Стаття 254 Цивільного кодексу України унормовує правила закінчення строку, відповідно до частини першої якої, строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку.

Окрім цього, відповідно до частин другої-п'ятої статті 254 цього Кодексу до строку, що визначений пів роком або кварталом року, застосовуються правила про строки, які визначені місяцями. При цьому відлік кварталів ведеться з початку року. Строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Строк, що визначений у півмісяця, дорівнює п'ятнадцяти дням. Якщо закінчення строку, визначеного місяцем, припадає на такий місяць, у якому немає відповідного числа, строк спливає в останній день цього місяця. Строк, що визначений тижнями, спливає у відповідний день останнього тижня строку. Якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Згідно з статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 551 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У відповідності до вимог статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

У пункті 7.11 договору сторони погодили, що у разі невиконання постачальником взятих на себе зобовязань з поставки товару у строки, зазначені у специфікаціях до договору, останній сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або несвоєчасно поставленого товару.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем було прострочено поставку товару за наступними видатковими накладними:

- за видатковими накладними №4190180 та №4191180 від 27.12.2017 на загальну суму 6 169 506,73 грн. в загальній кількості 103,149 тн. на 29 днів з 28.11.2017 по 26.12.2017;

- за видатковими накладними №4192180, №4193180 та №4194180 від 28.12.2017 на загальну суму 8 713 414,71 грн. в загальній кількості 145,681тн. на 30 днів з 28.11.2017 по 27.12.2017;

- за видатковими накладними №4195180, №4196180, №4197180 та №4198180 від 29.12.2017 на загальну суму 9 127 609,02 грн. в загальній кількості 152,606 тн. на 31 день з 28.11.2017 по 28.12.2017;

- за видатковими накладними №3570180, №3571180 та №3573180 від 03.01.2018 на загальну суму 6 124 289,16 грн. в загальній кількості 102,393 тн. на 36 днів з 28.11.2017 по 02.01.2018;

- за видатковими накладними №3572180, №3574180 та №3576180 від 04.01.2018 на загальну суму 5 592 719,55 грн. в загальній кількості 93,5056 тн. на 37 днів з 28.11.2017 по 03.01.2018;

- за видатковою накладною №3575180 від 03.01.2018 на суму 1 389 483,28 грн. в кількості 23,231 тн. на 36 днів з 28.11.2017 по 02.01.2018;

- за видатковою накладною №3607180 від 04.01.2018 на суму 1 216 926,82 грн. в кількості 20,346 тн. на 37 днів з 28.11.2017 по 03.01.2018;

- за видатковими накладними №3608180 та №3577180 від 05.01.2018 на загальну суму 3 965 359,55 грн. в загальній кількості 66,2975 тн. на 38 днів з 28.11.2017 по 04.01.2018.

На суму 5 150 880,00 грн. не поставлено, 179 день з 28.11.2017 по 25.05.2018.

Отже, у зв'язку з тим, що відповідачем допущено порушення зобов'язання з поставки товару, позивачем відповідно до пункту 7.11 договору правомірно нараховано пеню за порушення строку поставки товару, проте не правильно визначено початок періоду прострочення поставки, після здійснення судом перерахунку пеня за загальний період прострочення з 28.11.2017 по 25.05.2018 складає 2 318 417,92 грн. та 7% штрафу 2 279 708,72 грн.

Відповідач звернувся до суду із клопотанням про зменшення розміру штрафних санкцій на 70%, про що також усно наголошував у судовому засіданні.

Статтею 216 Господарського кодексу України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до статті 233 Господарського кодексу України передбачено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій; при цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу; якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу.

Здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, суд забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Дослідивши матеріали справи та врахувавши, що відповідачем було виконано основне зобов'язання щодо поставки товару, та період прострочення виконання основного зобов'язання був не дуже значним.

З огляду на викладені обставини, а також враховуючи ступінь виконання відповідачем основного зобов'язання щодо постачання товару, суд вважає за можливе зменшити розмір пені та штрафу на 50%.

Отже, пеня, яка підлягає стягненню з відповідача, становить 1 159 208,96 грн., а штраф - 1 139 854,36 грн.

Щодо посилань відповідача на те, що внаслідок прострочення оплати позивачем відповідачу за поставлений товар було призупинено поставку відповідно до пункту 3 статті 538 Цивільного кодексу України суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 2, 3 статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов'язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов'язку, є зустрічним виконанням зобов'язання; при зустрічному виконанні зобов'язання сторони повинні виконувати свої обов'язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов'язання або звичаїв ділового обороту; сторона, яка наперед знає, що вона не зможе виконати свого обов'язку, повинна своєчасно повідомити про це другу сторону; у разі невиконання однією із сторін у зобов'язанні свого обов'язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов'язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов'язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

Зустрічне виконання зобов'язання нерозривно пов'язано з таким інститутом цивільного права, як взаємні зобов'язання, під яким розуміють такі цивільно-правові відносини, де кожний учасник є кредитором і боржником одночасно. Зустрічне виконання обов'язку сторін повинне здійснюватися за загальним правилом одночасно. Інший порядок виконання може бути передбачений договором, актом цивільного законодавства, випливати із сутності зобов'язання або звичаїв ділового обігу. Проте, у будь-якому разі одна сторона повинна своєчасно повідомити другу сторону про неможливість виконання обов'язку. Відповідачем не було повідомлено позивача про неможливість здійснення своєчасної поставки за договором, а тому відсутні підстави вважати, що відповідачем обґрунтовано було зупинено поставку товару позивачу.

Також затримка сплати позивачем на початку 2018 року не надає право відповідачу на невиконання вчасно умов договору під кінець 2018 року. Судом відхиляються доводи відповідача щодо застосування ст. 538 Цивільного кодексу України, відповідачем не надано документів, що підтверджують існування боргу перед ним з боку позивача за виконання умов договору поставки.

Також відповідач заперечував щодо належності доказів в підтвердження отримання рознарядки позивача, проте не надав будь-яких доказів в підтвердження того, що саме відповідачем було отримано відповідно до даного рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд вважає необхідним зазначити наступне. У разі коли господарський суд на підставі пункту 3 статті 83 Господарського процесуального кодексу зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено (п.4.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 21.02.2013 № 7 "Про деякі питання практики застосування розділу VI Господарського процесуального кодексу України").

У відповідності до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином судові витрати у розмірі 68 971,90 грн. судового збору слід покласти на відповідача у повній сумі, оскільки зменшення штрафних санкцій не впливає на розмір судового збору, що підлягає стягненню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства "Укргазвидобування" в особі Філії Бурове управління "Укрбургаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна" про стягнення 2 413 318,30 грн. пені та 3 321 513,22 грн. 7% штрафу задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерпайп Україна" (49005, м. Дніпро, вул. Писаржевського, 1-А, ідентифікаційний код 33668606) на користь Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28; ідентифікаційний код 30019775) в особі Філії Бурове управління "Укрбургаз" Акціонерного товариства "Укргазвидобування" (63304, Харківська область, м. Красноград, вул. Полтавська, 86, ідентифікаційний код 00156392) пеню у сумі 1 159 208,96 грн., штраф у сумі 1 139 854,36 грн. та 68 971,90 грн. витрат по сплаті судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення - 17.04.2019.

Суддя Е.М. Бондарєв