ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2019 р. Справа№ 910/8244/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Руденко М.А.

без виклику сторін

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДН КЛАСИК»

на рішення Господарського суду міста Києва від 08.01.2019 (повний текст складено 18.01.2019)

у справі №910/8244/18 (суддя Удалова О.Г.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДН КЛАСИК»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГРАВЕ Україна»

про стягнення 123 636,80 грн заборгованості по сплаті страхового відшкодування, 989,09 грн інфляційних втрат, 927,27 грн пені та 726,00 грн 3% річних,

розглянувши справу в порядку ст. спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи 269, 270 Господарського процесуального кодексу України

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст заявлених вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДН КЛАСИК» (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ГРАВЕ УКРАЇНА» (надалі - відповідач) про стягнення за договором добровільного страхування № 101031827 від 22.03.2017 заборгованості по сплаті страхового відшкодування в сумі 123 636,80 грн, 989,09 грн. інфляційних втрат, 927,27 грн пені та 726,00 грн 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов'язку виплатити страхове відшкодування за договором добровільного страхування № 101031827 від 22.03.2017 внаслідок настання страхового випадку, а саме викрадення застрахованого майна позивача - автомобіля марки Toyota Land Cruiser 200, 2012 року випуску. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач стверджував, що сума страхового відшкодування повинна була складати 1 400 000,00 грн, оскільки саме в такому розмірі сторонами в договорі була визначена страхова сума. Проте, відповідач, у порушення умов вказаного договору добровільного страхування, визначив суму страхового відшкодування в розмірі 1 276 363,23 грн, у зв'язку з чим позивачу було виплачено страхове відшкодування у меншому розмірі.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 08.01.2019 відмовлено в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ДН КЛАСИК» повністю.

При цьому суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача 123 636,80 грн заборгованість по сплаті страхового відшкодування у зв'язку з необґрунтованістю та недоведеністю підстав. А оскільки основна вимога про стягнення з відповідача заявленої позивачем суми 123 636,80 грн заборгованість по сплаті страхового відшкодування не задовольняється, нараховані позивачем на вказану суму 989,09 грн інфляційних втрат, 927,27 грн пені та 726,00 грн 3% річних за прострочення виконання зобов'язання, які є похідними вимогами від основної, задоволенню не підлягають.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду та межі апеляційного перегляду рішення суду

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДН КЛАСИК» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило рішення Господарського суду міста Києва від 08.01.2019 у справі № 910/8244/18 скасувати повністю, ухвалити нове, яким стягнути з ПАТ «СК «ГРАВЕ Україна» на користь ТОВ «ДН КЛАСИК» заборгованості по сплаті страхового відшкодування в розмірі 123 636, 80 грн, 989, 09 інфляційних втрат, 927,27 грн пені та 726,00 грн 3% річних, нарахованих по 15.06.2018. Покласти на ПАТ «СК «ГРАВЕ УКРАЇНА» витрати ТОВ «ДН КЛАСИК» по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1 894,72 грн; судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн; витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 842,08 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.02.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою у даній справі, призначено до розгляду апеляційну скаргу на рішення Господарського суду міста Києва від 08.01.2019 у праві № 910/8244/18 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в ній доводів

Апеляційна скарга вмотивована тим, що, на думку апелянта, рішення суду першої інстанції було прийнято при неповному з'ясуванні всіх обставин справи, при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, апелянт зазначає, що судом першої інстанції при відмові в позові було вказано ту обставину, що відповідач виплатив позивачу розмір середньої ринкової вартості викраденого автомобіля (1 165 734,16 грн), а тому у відповідача відсутній обов'язок здійснювати будь-які доплати. Натомість апелянт зазначає, що суд першої інстанції помилково не врахував, що судова експертиза мала встановити не середню ринкову вартість, а дійсну ринкову вартість, яка є вищою, та становить 1 400 000 грн. І саме вказану суму, на думку позивача, відповідач мав сплати останньому, зокрема, на підставі умов договору (п. 1.9.1, 10.13), Правил добровільного страхування наземного транспорту.

Таким чином, просив задовольнити апеляційну скаргу у даній справі, скасувати рішення місцевого господарського суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

5. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві, вчасно поданому на апеляційну скаргу та прийнятому судом у порядку ст. 263 ГПК України, відповідач зазначив, що судовому експерту не ставилось питання: визначити середню ринкову вартість КТЗ. Натомість, ставилось питання визначити ринкову вартість конкретного КТЗ, що й було здійснено експертом, про що зазначено у дослідницькій частині висновку. Окрім цього, відповідач зазначив, що при визначенні вартості КТЗ судовим експертом було досліджено комплектність викраденого КТЗ на підставі наданих позивачем даних, а тому доводи апелянта про визначення середньої вартості аналогічного викраденому КТЗ спростовується висновком судового експерта. Так, за доводами відповідача, доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та такими, що спростовуються матеріалами справи. Таким чином, просив у її задоволенні відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

6. Фактичні обставини, неоспорені сторонами, встановлені судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції

22.03.2017 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ГРАВЕ Україна» (позивач, страховик за договором) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДН КЛАСИК» (відповідач, страхувальник за договором) був укладений договір добровільного страхування «ГРАВЕ КАСКО» № 101031827, (далі - договір добровільного страхування), згідно з умовами якого були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом «Toyota Land Cruiser 200».

Додатковою угодою № 1 від 23.03.2017 до договору сторонами були внесені зміни до Основної частини договору, додатковою угодою № 2 від 28.07.2017 внесені зміни до умов договору щодо вигодонабувача, ним вказано публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» у порівнянні з попередніми положеннями договору, де в графі «Вигодонабувач» було зазначено страхувальника.

Згідно з п. 1.9.3 договору встановлено, що загальна страхова сума по транспортному засобу та додатковому обладнанню складає 1 400 000,00 грн.

Пунктом 1.5 договору обумовлено страхові ризики, а саме: ДТП, пожежа, стихійні явища, ПДТО, падіння предметів, протиправне позбавлення транспортного засобу.

Відповідно до п. 1.15 договору, загальний термін його дії становить з 26.03.2017 по 25.03.2018.

З наданих матеріалів та пояснень позивача, які відповідачем не заперечуються, судом встановлено, що 25.09.2017 позивач звернувся до відповідача з заявою про настання страхового випадку по договору добровільного страхування № 101031827 від 22.03.2017 - викрадення застрахованого транспортного засобу, що сталось 24.09.2017 у місті Житомирі по вул. Київська, 13.

Вказану подію відповідачем було визнано страховим випадком, визначено належну до виплати суму страхового відшкодування - 1 206 363,23 грн. на підставі Висновку експертного автотоварознавчого дослідження ринкової вартості КТЗ № 423/17 від 30.12.2017 на суму 1 276 363,23 грн дійсної ринкової вартості автомобіля, за вирахуванням 5% безумовної франшизи по договору від 1 400 000,00 грн страхової суми.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач, на виконання умов договору, 05.04.2018 перерахував страхове відшкодування у визначеному розмірі - 1 206 363,23 грн.

Позивач претензією № 12/04/01 від 12.04.2018 висловив відповідачу свою незгоду щодо суми страхового відшкодування, вважаючи, що обґрунтованим є розмір 1 330 000,00 грн страхової виплати, враховуючи 1 400 000,00 грн дійсної вартості транспортного засобу, зазначеної у договорі, за мінусом 5% безумовної франшизи.

Відповідач листом за вих. № 3091 від 19.04.2018 надав відповідь на претензію свого страхувальника, зазначивши, що вказані вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки за умовами договору виплата страхового відшкодування здійснюється в межах страхової суми в розмірі дійсної вартості транспортного засобу на дату настання страхового випадку.

Також, посилаючись на прострочення виконання зобов'язання, позивач просить стягнути з відповідача 927,27 грн пені, 762,00 грн 3% річних, 989,09 грн. інфляційного збільшення за період з 06.04.2018 по 20.06.2018, а також покласти на відповідача 8000,00 грн витрат на правову допомогу адвоката.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Згідно з ст. ст. 509, 526 ЦК України, ст. ст. 173, 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов'язаний, у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Статтею 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок визначено як подію, передбачену договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про страхування" страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Судом першої інстанції досліджено умови укладеного між сторонами договору добровільного страхування «ГРАВЕ КАСКО» № 101031827 від 22.03.2017 та правильно встановлено, що сторонами при укладенні договору було передбачено страхову суму 1 400 000,00 грн., страхові ризики, у т.ч. протиправне позбавлення транспортного засобу, безумовну франшизу при протиправному позбавлені транспортного засобу - 5%.

Згідно з п. 10 договору, виплата страхового відшкодування проводиться після встановлення страховиком факту страхового випадку, підтвердження цього факту компетентними органами і визначення розмірів збитків, підтверджених відповідними документами та прийняття рішення страховиком про виплату, відмову чи відстрочку у виплаті страхового відшкодування.

При цьому, страхове відшкодування не може перевищувати розміру дійсної прямої шкоди, заподіяної застрахованому транспортному засобу на дату настання страхового випадку та дійсної вартості застрахованого транспортного засобу на дату настання страхового випадку (п. 10.7 договору).

Відповідно до п. 10.13 договору, виплата страхового відшкодування у випадку протиправного позбавлення транспортного засобу, проводиться у межах страхової суми в розмірі дійсної вартості транспортного засобу на дату настання страхового випадку, при цьому, страховик сплачує страхове відшкодування протягом 15 робочих днів після отримання ним документів, передбачених п.8.10 та п.9 Загальної частини договору, а також постанови прокурора або слідчого про закриття кримінального провадження або вироку суду, що набрав законної сили, але не раніше 2 місяців та не пізніше 6 місяців з дня початку досудового розслідування, за вирахуванням франшизи.

Виходячи з умов п. 10.13 договору, на відповідача покладено обов'язок виплатити страхове відшкодування за страховою подією 24.03.2017 у межах страхової суми в розмірі дійсної вартості транспортного засобу на дату настання страхового випадку з урахування франшизи.

В цій частині суд апеляційної інстанції частково приймає доводи апелянта про необхідність застосування цього пункту договору при вирішенні спору.

Водночас, як вбачається з письмових пояснень сторін та з матеріалів справи, оскільки сторони не дійшли однозначного висновку щодо розміру дійсної вартості викраденого транспортного засобу і у зв'язку з цим їх розрахунки щодо суми страхового відшкодування за договором є різними, судом першої інстанції ухвалою від 24.07.2018 призначено по справі № 910/8244/18 судову експертизу, на вирішення експерта поставлено питання: яка ринкова вартість колісного транспортного засобу (КТЗ) марки Toyota Land Cruiser 200, 2012 року випуску, в цінах на дату викрадення 24.09.2017 з урахуванням того, що на КТЗ встановлено газобалонне обладнання 02.03.2016 та останній зафіксований пробіг на 24.03.2017 становить 153 565 км.

Так, відповідно до змісту висновку експертизи № 18480/18-54 від 11.10.2018, оскільки об'єкт дослідження було викрадено, а зазначена дата оцінки передує даті проведення експертизи, тому згідно п. 4.14 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень» від 08.10.1998 № 53/5, поставлене експерту питання вирішувалось наступним чином: Яка середня ринкова вартість колісного транспортного засобу (КТЗ) марки Toyota Land Cruiser 200, 2012 року випуску, в цінах на дату викрадення 24.09.2017 з урахуванням того, що на КТЗ встановлено газобалонне обладнання 02.03.2016 та останній зафіксований пробіг на 24.03.2017 становить 153 565 км.

Висновком судового експерта встановлено, що середня вартість колісного транспортного засобу (КТЗ) марки Toyota Land Cruiser 200, 2012 року випуску, в цінах на дату викрадення 24.09.2017 з урахуванням того, що на КТЗ встановлено газобалонне обладнання 02.03.2016 та останній зафіксований пробіг на 24.03.2017 становить 153 565 км, складала 1 165 734,16 грн.

При цьому суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апелянта з посиланням на здійснення судовим експертом розрахунку середньої ринкової вартості КТЗ, а не дійсної ринкової, як і посилання на Правила добровільного страхування (затверджених самою стороною), що обґрунтовується наступним.

Відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 № 142/5/2092), ринкова вартість КТЗ (його складників) - вартість, за яку можливе відчуження КТЗ (його складників) на ринку подібного КТЗ (його складників) на дату оцінки за договором, укладеним між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу. При цьому поняття дійсної вартості, що вживається у судовій практиці, за своїм змістом і числовим значенням рівнозначне поняттю ринкової вартості.

Згідно з п. 3.1. Методики Основним підходом до визначення ринкової вартості КТЗ є порівняльний підхід. Порівняльний підхід ґрунтується на аналізі цін продажу (пропозиції) КТЗ, ідентичних або аналогічних оцінюваному на первинному чи вторинному ринках КТЗ, з відповідним коригуванням, що враховує відмінності між об'єктом порівняння та об'єктом оцінки.

При цьому відповідно до п. 7.1. Методики оцінка КТЗ здійснюється переважно із застосуванням бази оцінки, яка відповідає ринковій вартості. Ринкова вартість КТЗ ураховує його комплектність, укомплектованість і фактичний технічний стан, строк експлуатації, величину пробігу, умови, у яких він експлуатувався (зберігався), особливості кон'юнктури ринку регіону. Згідно з принципами зміни вартості, попиту та пропозиції значення ринкової вартості є змінною за фактором часу величиною, яка залежить від коливань ринкових цін на КТЗ та його складники.

Тоді як середня ринкова ціна КТЗ - величина, яка визначається статистичними методами, еквівалентна найбільш вірогідній вартості продажу (пропозиції до продажу), сукупності КТЗ визначеної моделі з відповідними строком експлуатації і пробігом на визначений момент часу, у конкретному регіоні чи місцевості з дотриманням вимог, що відповідають поняттю "ринкова вартість".

Так, як вбачається з висновку судового експерта у даній справі у зв'язку з тим, що об'єкт дослідження було викрадено, а дата оцінки передує даті проведення дослідження, судовим експертом було визначено середню ринкову вартість з урахуванням комплектації викраденого КТЗ, відомості про яку було надано самим позивачем. А враховуючи, що середня ринкова вартість КТЗ визначається з дотриманням вимог, що відповідають поняттю «ринкова вартість», суд апеляційної інстанції не вбачає порушення порядку проведення судової експертизи в частині визначення вартості КТЗ, а тому доводи апелянта в цій частині є необґрунтованими та такими, що не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду, що судовим експертом при проведенні експертних досліджень було правомірно визначено вартість викраденого КТЗ у розмірі 1 165 734,16 грн. А тому з урахуванням тієї обставини, що відповідачем по договору добровільного страхування «ГРАВЕ КАСКО» № 101031827 від 22.03.2017 було здійснено виплату 1 206 363,23 грн, а за результатом судової експертизи ринкова вартість автомобіля становила 1 165 734,16 грн - відсутні підстави для здійснення доплати страхового відшкодування у заявленому позивачем розмірі.

Отже, на підставі ст. 2, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції (судовий збір, адвокатські послуги) покладаються на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, 271, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДН КЛАСИК» на рішення Господарського суду міста Києва від 08.01.2019 у справі №910/8244/18 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 08.01.2019 у справі №910/8244/18- залишити без змін.

3. Судові витрати, у зв'язку з переглядом рішення у суді апеляційної інстанції, покласти на Товариства з обмеженою відповідальністю «ДН КЛАСИК».

4. Матеріали справи № 910/8244/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

М.А. Руденко