ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" березня 2019 р. Справа№ 911/2666/15

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Ігнатюк Г.В.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача 1: не з'явився

від відповідача 2: не з'явився

від третьої особи 1: Звада Р.В. (довіреність №18-0014/9209 від 18.02.2019)

від третьої особи 2: не з'явився

від третьої особи 3: не з'явився

від третьої особи 4: не з'явився

від третьої особи 5: не з'явився

від третьої особи 6: Тарасенко В.В. ( довіреність №19/3-02/285 від 28.12.2018)

розглянувши апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"

на ухвалу господарського суду Київської області від 29.12.2018 р.

у справі № 911/2666/15 (суддя -Антонова В.М.)

за позовом публічного акціонерного товариства "Златобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк" М.А. Славкіної

до 1. товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-логістичний

комплекс "Арктика"

2. Києво-Святошинського районного управління юстиції в особі

Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління

юстиції

за участю третіх осіб на стороні позивача:

1. Національний банк України,

2. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

3. товариство з обмеженою відповідальністю "Пашківочка",

4. товариство з обмеженою відповідальністю "Пашківка",

5. ОСОБА_5

за участю третьої особи на стороні відповідача 1:

6. публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України"

про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «Златобанк» звернулось до господарського суду Київської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-логістичний комплекс «Арктика» (відповідач 1) та Києво-Святошинського районного управління юстиції в особі Реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції, за участю третіх осіб на стороні позивача: 1. Національний банк України, 2. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, 3. товариство з обмеженою відповідальністю "Пашківочка", 4. товариство з обмеженою відповідальністю "Пашківка", 5. ОСОБА_5, за участю третьої особи на стороні відповідача 1: 6. публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину.

Під час розгляду справи, 27.12.2018 року публічним акціонерним товариством «Златобанк» було подано заяву про заборону вчинення реєстраційних дій, яка по суті є заявою про забезпечення позову. (а.с. 1-5)

Ухвалою господарського суду Київської області від 29.12.2018 р. заяву про забезпечення позову, подану публічним акціонерним товариством "Златобанк" від імені якого діє Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк" Славкіною М.А., задоволено: заборонено публічному акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" та всім державним реєстраторам та суб'єктам державної реєстрації будь-яких відділів чи управлінь юстиції, що входять до структури Міністерства юстиції України, в тому числі Управлінню державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області та його державним реєстраторам, нотаріусам як спеціальним суб'єктам, на яких покладаються функції державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо наступного майна:

- рибного ярмарку та комплексу по зберіганню, виробництву продуктів харчування для ТОВ "Логістик центр "Скандинавія", що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46-А, реєстраційний номер - 34866963, і розташованого на двох земельних ділянках, а саме: земельній ділянці площею 2,500 га, кадастровий номер :04:001:0001 та земельній ділянці площею 2,500 га, кадастровий номер :04:001:0002;

- земельної ділянки площею 2,500 га, кадастровий номер :04:001:0001, яка розташована за адресою: Софіївсько-Борщагівська сільська рада і має цільове призначення - ведення фермерського господарства;

- земельної ділянки площею 2,500 га, кадастровий номер :04:001:0002, яка розташована за адресою: Софіївсько-Борщагівська сільська рада і має цільове призначення - ведення фермерського господарства.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, третя особа 6 - публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" - звернулась з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу господарського суду Київської області від 29.12.2018 р. у справі № 911/2666/15 та відмовити у задоволенні заяви публічного акціонерного товариства "Златобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк". В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що предметом позову є вимоги немайнового характеру. Визнання недійсним договору не потребує видачі наказу, а відтак, навіть, за умови задоволення цієї вимоги, рішення суду не потребує вчинення жодних дій стосовно його виконання, оскільки право позивача захищається шляхом визнання факту, а не передачі майна чи вчинення певних дій. Тобто, обставини, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у даній справі, відсутні.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2019 року було прийнято до розгляду апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та призначено справу до розгляду на 19.03.2019 року.

В подальшому в розгляді справи оголошувалась перерва.

В судовому засіданні 26.03.2019 року представник третьої особи 6 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Представник третьої особи 1 заперечив проти вимог апеляційної скарги, вказав на те, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Представники позивача, відповідача та третіх осіб 2-5 у судове засідання не з'явились, про причини неявки суд не повідомили, як свідчать матеріали справи, про час та місце розгляду справи всі представники сторін були повідомлені належним чином (а.с. 27-35, 76-80,104-118,122-133).

Частиною 12 ст. 270 ГПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Пунктом 2 ч.3 ст. 202 ГПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення всіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, явка представників сторін обов'язковою не визнавалась, колегія суддів вважає можливим розглянути справу у відсутності представників позивача, відповідачів та третіх осіб 2-5 за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення представників третьої особи 1 та 6, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач - ПАТ «Златобанк», 27.12.2018 року звернувся з заявою про заборону вчинення реєстраційних дій, яка по суті є заявою про забезпечення позову.

Як свідчать матеріали справи, в обґрунтування заяви про заборону вчинення реєстраційних дій заявник вказує, що з публікації на сайті: setam.net.ua йому стало відомо, що 05.11.2018 відбулися торги з реалізації ПАТ "Державний ощадний банк України" майна, яке підлягає поверненню в іпотеку АТ "Златобанк" при задоволенні позовних вимог у справі №911/2666/15.

Підставою для повернення майна в іпотеку АТ "Златобанк" є повідомлення про нікчемність договору про розірвання договору іпотеки від 31.05.2012, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за № 2614, який укладений між ПАТ "Златобанк" та ТОВ "Торгово-Логістичний комплекс "Арктика" 29.10.2014, реєстровий № 3287, в силу п. 1 ч. 3 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

За твердженням заявника, ПАТ "Державний ощадний банк України" шляхом добровільного продажу на електронних торгах, організатором яких виступило ДП "Сетам", було реалізовано об'єкти нежитлової нерухомості (будівлі та споруди), загальною площею 21461,2 кв.м, обладнання та земельні ділянки, загальною площею 49752 га, розташовані за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46, 46-А, 46-Б, 46-Г.

Відповідно до інформації, розміщеної на офіційному сайті ДП "Сетам", станом на 07.11.2018 стан аукціону "складання акту".

При цьому, позивач вказав на те, що оформлення права власності за переможцем торгів, позбавляє можливості виконати рішення суду в разі прийняття позитивного рішення на користь АТ "Златобанк", у зв'язку з чим останній просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони публічному акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" та будь-яким особам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо наступного майна:

- рибного ярмарку та комплексу по зберіганню, виробництву продуктів харчування для ТОВ "Логістик центр "Скандинавія", що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Чорновола, 46-А, реєстраційний номер - 34866963, і розташованого на двох земельних ділянках, а саме: земельній ділянці площею 2,500 га, кадастровий номер :04:001:0001 та земельній ділянці площею 2,500 га, кадастровий номер :04:001:0002;

- земельної ділянки площею 2,500 га, кадастровий номер :04:001:0001, яка розташована за адресою: Софіївсько-Борщагівська сільська рада і має цільове призначення - ведення фермерського господарства;

- земельної ділянки площею 2,500 га, кадастровий номер :04:001:0002, яка розташована за адресою: Софіївсько-Борщагівська сільська рада і має цільове призначення - ведення фермерського господарства.

При цьому заявник вважає, що для застосування зустрічного забезпечення немає жодних підстав, адже негативні наслідки, які можуть виникнути в результаті застосування судом забезпечувальних заходів відсутні.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заборона публічному акціонерному товариству "Державний ощадний банк України" та іншим особам вчиняти дії, щодо предмета спору є адекватним заходом забезпечення позову у даній справі, оскільки передчасна, до прийняття рішення у справі №911/2666/15, реєстрація за новою особою права власності на об'єкти, які є предметом договору, про визнання недійсності якого заявлено вимогу у даній справі, може зумовити необхідність подальшого вжиття публічним акціонерним товариством "Златобанк" заходів для захисту та відновлення порушених прав.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Воно застосовуються судом, якщо невжиття цих заходів може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Вибір способу забезпечення залежить від суті позовної вимоги. Застосування заходів забезпечення позову, які не пов'язані із заявленими вимогами, є неприпустимим.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи до забезпечення позову можуть вживатися лише за умов, визначених ст. 136 ГПК України, а саме: якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Такої позиції дотримується, Верховний Суд у справі № 904/3212/18 у постанові від 17.12.2018 року.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в оскарженій ухвалі не обґрунтовано та не надано оцінку наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, так, предметом позову у справі № 911/2666/15 є визнання недійсним укладеного АТ «Златобанк» та ТОВ «ТЛК «Арктика» договору від 29.10.2014 про розірвання договору іпотеки від 31.05.2012; визнання чинним договору іпотеки від 31.05.2012, укладеного АТ «Златобанк» та ТОВ «ТЛК «Арктика»; визнання ПАТ «Златобанк» попереднім іпотекодержателем з 31.12.2012 нерухомого майна відповідно до договору іпотеки від 31.05.2012; застосування наслідків недійсності нікчемного правочину.

При цьому, колегія суддів вважає, що заходи до забезпечення позову, які просить вжити позивач не можна визнати розумними, обґрунтованими і адекватними, здійсненими з дотриманням збалансованості інтересів сторін та такими, що знаходяться у зв'язку з предметом позовних вимог з огляду на наступне.

У даній справі не розглядається спір щодо повернення нерухомого майна, у відношенні якого заборонено апелянту, державним реєстратором та суб'єктам державної реєстрації вчиняти будь-які дії, а заявлено позовні вимоги про визнання дійсним договору іпотеки та про дійсність права іпотеки АТ «Златобанк» на зазначене нерухоме майно.

Окрім того, предметом позову є вимоги немайнового характеру, і судом при розгляді такого спору встановлюється відповідність чи невідповідність оспорюваного договору вимогам законодавства та наявність чи відсутність порушення прав позивача. Визнання недійсним договору не потребує видачі наказу, а відтак, навіть, за умови задоволення цієї вимоги, рішення суду не потребує вчинення жодних дій стосовно його виконання, оскільки право позивача захищається шляхом визнання факту, а не передачі майна чи вчинення певних дій. Тобто обставини, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у даній справі, відсутні.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що з аналогічних підстав Вищий господарський суд України вже відмовляв позивачу у забезпеченні позову у даній справі (постанова від 12.10.2016).

Щодо застосування наслідків недійсного правочину необхідно зазначити, що, у відповідності до ст. 23 Закону України «Про іпотеку», у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Відтак, в разі задоволення заявленого АТ «Златобанк» позову в частині застосування наслідків недійсності нікчемного правочину та визнання ПАТ «Златобанк» попереднім іпотекодержателем, право іпотеки нерухомого майна в силу приписів ст. 23 Закону України «Про іпотеку» буде чинним, а власник такого нерухомого майна набуде прав та обов'язків іпотекодержателя.

У відповідності до висновків постанови Верховного Суду у складі суддів об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18 в немайнових спорах має досліджуватися питання, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналізуючи вищевикладене колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при вирішенні питання про забезпечення позову не здійснювалася оцінка обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, а в ухвалі про забезпечення позову суд не аргументував, наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги та можливості утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, в разі невжиття таких заходів, що є порушенням вимог ст.ст. 140, 236 Господарського процесуального кодексу України.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції з огляду на вищевикладене.

Отже, суд першої інстанції при прийнятті оскарженої ухвали наведеного не врахував, не повністю з'ясував обставини, що мають значення для справи, натомість, виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, виніс помилкову ухвалу.

Враховуючи наведене, апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" слід задовольнити, оскаржувану ухвалу - скасувати, а у задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити.

Судові витрати, згідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 281- 284 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" на ухвалу господарського суду Київської області від 29.12.2018 р. у справі № 911/2666/15 задовольнити.

Ухвалу господарського суду Київської області від 29.12.2018 р. у справі № 911/2666/15 скасувати.

Відмовити у задоволенні заяви публічному акціонерному товариству "Златобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк" М.А. Славкіної про забезпечення позову.

Стягнути з публічному акціонерному товариству "Златобанк" в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ "Златобанк" М.А. Славкіної (01030, м. Київ, вул.. Б Хмельницького, 1752, ) на користь публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-г,; ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1 921 грн. 00 коп.

Матеріали оскарження № 911/2666/15 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 18.04.2019 р.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

Є.Ю. Пономаренко