СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2019 р. Справа №922/3612/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Гетьман Р.А., суддя Дучал Н.М. , суддя Хачатрян В.С.,

при секретарі судового засідання Довбиш А.Ю.,

за участю представників:

позивача не зявився,

відповідача ОСОБА_1, посв. №1601 від 12.11.2008, дов. №40-3421/89 від 03.08.2018,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу апеляційної скарги КП «Харківські теплові мережі» (вх.№769Х/1 від 07.03.2019) на рішення Господарського суду Харківської області від 05.02.2019 (м. Харків, суддя Бринцев О.В., повний текст рішення складено 11.02.2019) у справі №922/3612/18,

за позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», м. Київ,

до Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», м. Харків,

про стягнення 3309620,95 грн, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, Акціонерне товариство «Укргазвидобування», м. Київ, в особі філії 26.12.2018 ПАТ «НАК «Нафтогаз України» звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до КП «Харківській теплові мережі», в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача основний борг у сумі 2460404,35 грн., пеню в сумі 314122,85 грн., 3% річних у сумі 76036,61 грн., інфляційні втрати в сумі 286828,84 грн. та штраф у сумі 172228,30 грн.

В обґрунтування позову вказує на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором постачання природного газу від 20.04.2017 №1001/17-ЕЕ в частині повного та своєчасного розрахунку за фактично переданий природний газ за квітень 2017 року. В якості правових підстав позову вказує на норми статей 20, 173-175, 193, 216-218, 230, 231, 264-265 ГК України, статті 11-16, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 655, 692, 712 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 05.02.2019 позов задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» основний борг у сумі 2460404,35 грн., пеню в сумі 314122,85 грн., 3% річних у сумі 76036,61 грн., інфляційні втрати в сумі 286828,84 грн., штраф у сумі 172228,30 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 24822,16 грн. В решті позову відмовлено.

Відповідач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм чинного законодавства, просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 04.02.2019 частково, а саме в частині задоволення позовних вимог про стягнення пені в розмірі 157061,43 грн та штрафу в розмірі 86114,15 грн, в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 157061,43 грн та штрафу в розмірі 86114,15 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.03.2019 відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою; встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 08.04.2019; призначено справу до розгляду на 15.04.2019.

Представник Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до судового засідання Східного апеляційного господарського суду 15.04.2019 не зявився.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача отримав ухвалу суду про призначення справи до розгляду 22.03.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, наявним в матеріалах справи.

Відповідно до частини 1 статті 285 Господарського процесуального кодексу України рішення суду апеляційної інстанції вручаються (видаються або надсилаються) в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу.

Згідно статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення, зокрема, є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Враховуючи, що учасники розгляду були повідомлені належним чином, явка представників сторін у судове засідання не була визнана обовязковою, а наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду справи по суті, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.

В судовому засіданні представник відповідача надану ним скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Враховуючи, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи, встановленими та неоспореними є наступні обставини.

Між ПАТ «НАК «Нафтогаз України» (Постачальник) та КП «Харківські теплові мережі» (Споживач) було укладено Договір постачання природного газу від 20.04.2017 №1001/17-ЕЕ (надалі - Договір, т. I, а.с. 17-26), відповідно до предмету якого Постачальник зобов'язується передати у власність Споживачу у 2017 році природний газ, а Споживач зобов'язується прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього договору. Природний газ, що постачається за цим договором, використовується Споживачем виключно для виробництва електричної енергії (пункти 1.1., 1.2. Договору).

Згідно з пунктом 2.1. Договору Постачальник передає Споживачу з 01.04.2017 по 30.09.2017 газ обсягом до 300 тис. куб. м.

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі.

Ціна за 1000 куб. м газу за цим договором з 01 квітня 2017 року становить 7907,20грн., крім того податок на додану вартість - 20%. Усього до сплати разом з податком на додану вартість - 9488,64грн.

Згідно з положеннями пунктів 6.1., 6.2. Договору остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу. Оплата за природний газ здійснюється таким чином: в будь-якому випадку, споживач зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 6.1. цього договору - в разі коли на поточний рахунок із спеціальним режимом використання споживача надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу.

Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01 квітня 2017 р. до 30 вересня 2017 р. (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного виконання (пункт 12.1. Договору).

На виконання умов Договору позивачем було поставлено в квітні 2017 року, а відповідачем у свою чергу прийнято природний газ на загальну суму 2460404,35грн., що підтверджується актом приймання-передачі природного газу від 30.04.2017 (т. I, а.с. 27).

Відповідач за поставлений природний газ не розрахувався, що також визнається представником відповідача. Матеріали справи не місять доказів сплати заборгованості в розмірі 2460404,35 грн.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань щодо сплати за природний газ у строки обумовлені договором позивачем заявлено про стягнення основного боргу у сумі 2460404,35 грн., пеню в сумі 314122,85 грн., 3% річних у сумі 76036,61 грн., інфляційні втрати в сумі 286828,84 грн. та штраф у сумі 172228,30 грн.

При прийнятті оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, враховуючи порушення відповідачем свого грошового зобов'язання, визнання відповідачем позовних вимог в цій частині, а також перевіривши надані позивачем розрахунки пред'явлених до стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат та штрафу, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вказаних сум, у звязку з чим дійшов висновку про задоволення позовних вимог. Щодо клопотання відповідача про зменшення суми пені та штрафу на 50%, суд зазначив, що матеріалами справи не підтверджується наявність підстав для зменшення розміру пені та штрафу, а тому суд визнав клопотання відповідача необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Рішення, з урахуванням вимог ст. 269 Господарського процесуального кодексу України розглядається лише в оскаржувані частині, а саме в частині зменшення штрафних санкцій до 50%. Відповідна позиція узгоджується, зокрема, із висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №913/64/18 від 07.11.2018.

Так, колегія суддів зазначає, що згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

При цьому зменшення суми пені є правом суду, яке може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи, наведених учасниками справи обґрунтувань та дослідження доказів.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем в суді першої інстанції було заявлено клопотання про зменшення суми пені та штрафу на 50%. В обґрунтування клопотання заявник посилається на важкий фінансовий стан підприємства, викликаний зокрема неплатежами різних категорій споживачів за спожиту теплову енергію, невідповідністю тарифів за теплову енергію для населення фактичним витратам на її виробництво. В підтвердження даних обставин відповідачем надано: довідку про заборгованість за спожиту теплову енергію станом на 01.01.2019, довідку про кількість теплової енергії, відпущеної КП «Харківські теплові мережі» споживачам за 2017 рік, інформацію щодо Моніторингу виконання Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ а електроенергію» на 01.12.2018 по КП «Харківські теплові мережі»; баланс (Звіт про фінансовий стан) станом на 30.09.2018.

Згідно з положеннями статті 223 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Крім того, ні у зазначених нормах, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд також зауважує, що цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права.

Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов'язання та не може бути непомірним тягарем для споживача і джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора (рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013).

Інститут зменшення неустойки судом є ефективним механізмом забезпечення балансу інтересів сторін порушеного зобов'язання.

Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що КП «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова та його основним видом діяльності є виробництво, транспортування, розподіл та реалізація теплової енергії усім групам споживачів за тарифами, що регулюються відповідно до чинного законодавства.

Як вбачається з наданих відповідачем доказів, в 2017 році 86,3 % від загального обсягу виробленої теплової енергії споживається населенням.

Відповідно до частини 2 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

Підприємство не уповноважене чинним законодавством самостійно встановлювати тарифи, які відповідають витратам за надання послуг.

Обсяг заборгованості перед КП «Харківські теплові мережі» за спожиту теплову енергію становить 3,0 млрд грн, з яких 2,5 млрд грн заборгованість населення, що підтверджується довідкою від 16.01.2019.

З балансу (звіту про фінансовий стан) на 30.09.2019 вбачається, що сума збитків КП «Харківські теплові мережі» становить 4,3 млрд.грн.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що підприємство відповідача знаходиться у скрутному фінансовому становищі, що також підтверджується балансом станом на 30.09.2018, наявністю заборгованості за придбану електричну енергію. Також, колегія суддів враховує статус відповідача, який здійснює свою діяльність, спрямовану на повне та якісне задоволення потреб населення, бюджетних установ та організацій.

Сплата штрафних санкцій в повному обсязі, в даному випадку, зачіпає не лише майнові інтереси відповідача, а і інші інтереси, зокрема щодо можливості забезпечувати централізоване теплопостачання установам бюджетної сфери та послуг з теплопостачання населенню міста Харкова. Надмірно великі суми штрафних санкцій, джерел покриття яких у КП «Харківські теплові мережі» немає, може привести до численних аварій у зв'язку з недостатністю коштів на ремонт і заміну трубопроводів, строк експлуатації яких давно минув.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 18.06.2014 №217 затверджений Порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу (далі - Порядок розподілу коштів). Цей Порядок визначає механізм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу. Усі категорії споживачів, яким здійснюється продаж теплової енергії та/або надання комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, сплачують їх вартість шляхом перерахування коштів виключно на спеціальні рахунки, відкриті теплопостачальними і теплогенеруючими організаціями та їх структурними підрозділами в уповноваженому банку для відповідної категорії споживачів. Кошти, що надійшли на рахунки із спеціальним режимом використання, перераховуються банками згідно з реєстром нормативів перерахування коштів, затвердженим Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, на рахунок гарантованого постачальника природного газу, теплогенеруючої організації.

Тобто, перерахування коштів за природний газ ПАТ «HAK «Нафтогаз України» здійснюється, відповідно до Порядку розподілу коштів, з урахуванням встановлених нормативів перерахування коштів, і КП «Харківські теплові мережі» ніяким чином не впливає на перерахування коштів, що надійшли як плата за теплову енергію та послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, на рахунок відповідача.

Колегія суддів зазначає, що в сукупності із об'єктивними обставинами, складної ситуації у державі та її економічного становища, обставини, на які посилався відповідач у своєму клопотанні про зменшення розміру штрафних санкцій, свідчать про їх винятковість, а отже наявність підстав для задоволення такого клопотання.

При цьому, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази спричинення НАК «Нафтогаз України» будь-яких доказів, які б підтверджували спричинення негативних наслідків для позивача. Також позивачем не доведено завдання йому збитків у зв'язку з несвоєчасним виконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором на постачання природного газу №1001/17-ЕЕ від 20.04.2017.

Враховуючи викладене, колегія суддів визнає за можливе зменшити розмір пені та штрафу, що підлягають стягненню з відповідача на 50% до 157061,43 грн та 86114,15 грн відповідно.

Отже, апеляційний господарський суд, оцінивши викладені відповідачем доводи в обґрунтування своїх вимог, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, у звязку з її обґрунтованістю.

Враховуючи вищезазначене, судова колегія апеляційної інстанції вважає, що рішення Господарського суду Харківської області від 05.02.2019 у справі №922/3612/18 в частині стягнення пені та штрафу слід змінити, зменшивши розмір стягуваних сум на 50%.

Керуючись статтею 129, 232, 269, 270, п.2 ч.1 ст. 275, п.3 ч.1 ст. 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Харківської області від 05.02.2019 у справі №922/3612/18 змінити, виклавши абзац 2 резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Стягнути з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (61037, м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 6, ) основний борг у сумі 2460404,35 грн., пеню в сумі 157061,43 грн., 3% річних у сумі 76036,61 грн., інфляційні втрати в сумі 286828,84 грн., штраф у сумі 86114,15 грн. та витрати зі сплати судового збору в розмірі 22998,34 грн.».

В решті рішення Господарського суду Харківської області від 05.02.2019 у справі №922/3612/18 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки касаційного оскарження передбачено ст.286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 19 квітня 2019 року.

Головуючий суддя Р.А. Гетьман

Суддя Н.М. Дучал

Суддя В.С. Хачатрян