Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2019 р. м. Рівне Справа № 918/6/19

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Войтюка В.Р., при секретарі судового засідання Мамчур А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Сарненської районної спілки споживчих товариств

до відповідача Фізичної особи-підприємця Захарчука Романа Миколайовича

про стягнення заборгованості в сумі 31 460 грн. 00 коп., розірвання договору оренди та зобов'язання повернути нежитлове приміщення

В засіданні приймали участь:

від позивача: Шевчук І.О. (дов. № 125 від 16.01.2019 р.);

від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

03 січня 2019 року Сарненська районна спілка споживчих товариств (далі - позивач) звернулася до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Захарчука Романа Миколайовича (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 31 460 грн. 00 коп., розірвання договору оренди та зобов'язання повернути нежитлове приміщення.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору № 04/15 про оренду основних засобів від 01 липня 2015 року, а саме відповідач здійснював несвоєчасно оплату по оренді чим порушив строк оплати передбачений у договорі, що у свою чергу призвело до виникнення заборгованості Фізичної особи-підприємця Захарчука Романа Миколайовича перед Сарненською районною спілкою споживчих товариств в сумі 31 460 грн. 00 коп. Окрім того, у зв'язку із продажем предмету оренди договору № 04/15 від 01 липня 2015 року, позивач просить суд розірвати договір оренди основних засобів № 04/15 від 01 липня 2015 року та повернути предмет оренди Сарненській районній спілці споживчих товариств за актом приймання-передачі.

В судовому засіданні 15 квітня 2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав зазначених у позовній заяві, просив суд задоволити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, хоча про дату, місце та час судового засідання був належним чином повідомлений (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 794), крім того, відповідач не забезпечив явку уповноваженого представника у судове засідання 15 квітня 2019 року, про причини неявки суд не повідомив.

Окрім того , суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання Відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання Відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи.

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду спору та можливість здійснювати розгляд справи по суті за відсутності його уповноваженого представника.

Заяви та клопотання у справі

15 січня 2019 року до відділу канцелярії та документального забезпечення суду від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналу платіжного доручення № 2639 від 14 січня 2019 року.

10 квітня 2019 року до канцелярії суду від представника позивача надійшли письмові пояснення до позовної заяви.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 04 січня 2019 року позовну заяву Сарненської районної спілки споживчих товариств до відповідача Фізичної особи-підприємця Захарчука Романа Миколайовича про стягнення заборгованості в сумі 31 460 грн. 00 коп., розірвання договору оренди та зобов'язання повернути нежитлове приміщення залишено без руху та зобов'язано Сарненській районній спілці споживчих товариств у 3-денний строк з дня отримання даної ухвали через відділ канцелярії та документального забезпечення Господарського суду Рівненської області подати докази сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 29 січня 2019 року відкрито провадження у справі 918/6/19, визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 25 лютого 2019 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 25 лютого 2019 року відкладено підготовче засідання на 11 березня 2019 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області 11 березня 2019 року закрито підготовче провадження, призначити справу до судового розгляду по суті на 01 квітня 2019 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області 01 квітня 2019 року відкладено розгляд справи по суті на 15 квітня 2019 року.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин

01 липня 2015 року між Сарненською районною спілкою споживчих товариств (далі - орендодавець) та Фізичною особою-підприємцем Захарчуком Романом Миколайовичем (далі - орендар) укладено договір оренди основних засобів № 04/15 (далі - договір), предметом якого є оренда нежитлового приміщення з магазином загальною площею 270,5 м2, що знаходиться за адресою м. Сарни, вул. Просвіти, 13 (п. 1.1. договору).

Згідно до п. 2.3 договору сторони домовилися, що основні засоби, що орендуються, вважаються переданими в оренду з моменту підписання договору та акту приймання-передачі.

У пункті 3 договору сторони домовилися про те, що даний договір діє з 01 липня 2015 року до 01 липня 2018 року (відповідно до додаткового договору до договору оренди № 04/15 від 01 липня 2015 року). Якщо орендар користується орендованим майном після закінчення строку договору, у разі відсутності заперечень зі сторони орендодавця, договір вважається укладеним на невизначений термін і кожна із сторін даного договору має право відмовитись від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць.

Відповідно до п. 4.1. договору орендна плата за основні засоби, що орендуються, становить 2 420 грн. 00 коп. (відповідно до додаткового договору до договору оренди № 04/15 від 01 липня 2015 року) за місяць без ПДВ.

Згідно до п. 4.2. договору орендна плата сплачується в безготівковому порядку на розрахунковий рахунок орендодавця не пізніше 5 числа за попередній місяць.

Пунктом 5.4.2. договору покладено на орендаря обов'язок своєчасно, здійснювати орендні платежі.

Відповідно до п.п. 6.3. та 6.4. визначено, що при передачі основних засобів, що орендуються, складається акт здачі приймання який підписується членами двохсторонньої комісії. Основні засоби, що орендуються, вважаються фактично переданими орендодавцю з моменту підписання акту здачі-приймання.

Згідно до п. 7.1. договору за невиконання або неналежне виконання зобов'язань, передбачених договором оренди, сторони несуть відповідальність передбачену чинним законодавством України і даним договором.

Пунктом 8.1. договору передбачено, що договір може бути достроково розірваний на вимогу однієї із сторін або за рішенням судових органів у випадках, передбаченим законодавством та умовами даного договору.

Відповідно до п. 8.3. договору орендодавець має право відмовитися від даного договору і вимагати повернення речі, якщо орендар прострочив оплату орендної плати більше 10-ти днів, за будь-який місяць.

Вказана угода підписана уповноваженими представниками сторін та скріплена відтисками печаток зазначених суб'єктів господарювання.

Як свідчать матеріали справи орендодавець належним чином виконав умови договору передав орендарю актом приймання-передачі від 01 липня 2015 року нежитлове приміщення з магазином за адресою м. Сарни, вул. Просвіти, 13, площею 270,5 м2.

Згідно до заяви Фізичної особи-підприємця Захарчука Романа Миколайовича про продовження строку договору, між сторонами укладено додатковий договір до договору оренди № 14/15 від 01 липня 2015 року.

Однак, орендар (відповідач) взяті на себе договірні зобов'язання по оплаті оренди майна виконував не в строк встановлений у вищевказаному правочині та не належним чином, що у свою чергу призвело до виникнення заборгованості відповідача перед позивачем по оплаті орендованого майна в сумі 12 100 грн. 00 коп.

Окрім того, предмет вищевикладене договору виставлено орендодавцем на аукціон для продажу, та відповідно до протоколу аукціонної комісії № 10 від 28 серпня 2018 року, в якому визначено переможця та зобов'язано орендодавця передати останньому предмет аукціону та укласти договір купівлі-продажу.

Зважаючи на викладені обставини, позивач звертався до відповідача з проханнями про повернення боргу по оплаті оренди по договору оренди в сумі 12 100 грн. 00 коп. та повернути предмет оренди. Однак, вказані прохання позивача залишені відповідачем без задоволення, та на час звернення до суду заборгованість по оплаті оренди не погашена а предмет оренди не переданий за актом приймання-передачі позивачу.

Джерела права й акти їх застосування

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частинами 1, 3 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 202 - 205 ГК України, ст.ст. 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, зокрема за ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли на підставі договору найму-оренди.

Згідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ) (ч.1. ст. 760 ЦК України).

Згідно ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частинами 1, 4 ст. 286 ГК України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Мотивована оцінка аргументів сторін, підстави їх відхилення і висновок суду

Судом встановлено, що 01 липня 2015 року між Серненською районною спілкою споживчих товариств та Фізичною особою-підприємцем Захарчуком Романом Миколайовичем укладено договір оренди основних засобів № 04/15.

Матеріалами справи стверджено, що позивач належним чином виконав умови договору та передав орендарю за актом приймання-передачі від 01 липня 2015 року нежитлове приміщення з магазином за адресою м. Сарни, вул. Просвіти, 13, площею 270,5 м2. Відповідач у свою чергу прийняв за актом приймання-передачі від 01 липня 2015 року нежитлове приміщення з магазином за адресою м. Сарни, вул. Просвіти, 13, площею 270,5 м2 у строкове платне користування.

Отже, з зазначених обставин вбачається, що у відповідача виник обов'язок перед позивачем по оплаті оренди нежитлового приміщення.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач взяті на себе договірні зобов'язання по оплаті оренди майна виконував не в строк встановлений у договорі та не належним чином, що у свою чергу призвело до виникнення заборгованості відповідача перед позивачем по оплаті орендованого майна в сумі 12 100 грн. 00 коп. Вказані обставини знаходять підтвердження у реєстрі сплати орендної плати орендарем (відповідачем) за 2017 - 2018 роки (а.с. 11).

Оскільки, відповідачем не надано суду доказів оплати суми боргу, а матеріали справи містять докази, які вказують на обов'язок відповідача оплатити для позивача суму заборгованості по орендній платі 12 100 грн. 00 коп.

Відтак, суд позов в частині стягнення 12 100 грн. 00 коп. суми боргу задовольняє, як обґрунтований та доведений.

Окрім того, позивач просив суд розірвати договір оренди нерухомого майна № 04/15 від 01 липня 2015 року та зобов'язати відповідача повернути позивачу за актом приймання-передачі нежитлове приміщення, що є предметом вказаного договору оренди.

Суд зазначає, що відповідно до матеріалів справи, вбачається, що позивачем у серпні 2018 року виставлено на аукціон предмет договору оренди № 04/15 від 01 липня 2015 року (нежитлове приміщення з магазином) з метою подальшого продажу. Відповідно до протоколу № 10 проведення Рівненською облспоживспілкою аукціону з продажу майна Сарненської районної спілки споживчих товариств від 28 серпня 2018 року, визначено переможця аукціону. Зважаючи на вказані обставини, у позивача виникло зобов'язання передати у власність переможця аукціону вищевикладене майно.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Згідно до п. 8.3. договору сторони визначили, що орендодавець має право відмовитися віл договору та вимагати повернення речі, якщо орендар прострочив сплату орендної плати більше 10-ти днів, за будь-який місяць.

Позивач звертався до відповідача з листами № 276 від 31 серпня 2018 року, № 367 від 28 листопада 2018 року, які відповідач отримав особисто про що є його підпис, а на копії листа № 367 є підпис і печатка та листом № 376 від 11 грудня 2018 року якими вимагало сплатити борг по орендній платі, звільнити приміщення та передати його по акту приймання-передачі позивачу. Крім того, керуючись п. 9.4. договору оренди, позивач повідомив відповідача, що договір оренди припиняється в зв'язку з відчуженням даного приміщення.

Як передбачено п. 5 постанови Пленуму Вищого Господарського суду України від 29 травня 2013 року № 12 "Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна" відмова наймодавця від договору найму, можливість якої передбачена ч. 1 ст. 782 ЦК України, є правом, а не обов'язком наймодавця, яке може бути реалізоване в позасудовому порядку.

Наявність зазначеного права не є перешкодою для звернення наймодавця до суду з вимогою про розірвання договору в разі несплати наймачем належних платежів.

Відповідно до ст. 795 ЦК України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

За умовами договору п. 6.1., 6.5. у випадках розірвання договору, закінчення строку цього дії орендар повинен передати орендодавцю об'єкти оренди у стані не гіршому ніж він був отриманий в оренду із урахуванням природного зносу. Повернення об'єкта оренди здійснюється комісіонно - шляхом підписання акту приймання-передачі.

Оскільки, відповідачем не надано суду доказів повернення за актом приймання-передачі нежитлового приміщення з магазином, що є предметом договору оренди 04/15 від 01 липня 2015 року, а положення вказаного договору містять механізм повернення орендованого майна, який не виконано відповідачем без підставно, відтак, суд позов в частині розірвання договору оренди № 04/15 від 01 липня 2015 року у зв'язку із заборгованістю по орендній платі та зобов'язання відповідача повернути позивачу за актом приймання-передачі нежитлове приміщення з магазином задовольняє, як обґрунтований та доведений.

Також, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 19 360 грн. 00 коп. неустойки з посиланням на норми статті 785 Цивільного кодексу України.

Суд не погоджується з даними твердженнями позивача зважаючи на наступні обставини.

Відповідно до ст. 785 ЦК України встановлено, що у разі припинення договору найму наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Обов'язки наймача у відносинах найму не обмежуються строком дії договору найму та існують після його припинення. Стаття, зобов'язує наймача у разі припинення договору найму повернути наймодавцеві річ. При цьому мова йдеться як про припинення договору найму в результаті закінчення строку його дії, так і про дострокове припинення договору на вимогу будь-якої із сторін. Законодавець застосовує термін "негайно" для визначення строку для повернення речі. "Негайно" означає повернення речі одразу після припинення договору. Якщо повернення речі пов'язано з певними підготовчими діями (вивіз речей наймача із приміщення; прибирання квартири; вилучення поліпшень, які є віддільними від речі та зроблені наймачем тощо), здійснення таких дій має бути проведено до припинення договору найму. Разом з тим, на застосування принципу свободи договору наймодавець та наймач можуть передбачити інші строки для повернення речі наймодавцеві після припинення договору найму.

Наймач зобов'язаний повернути орендовану річ наймодавцеві у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Зазначене положення корелює із обов'язком наймача користуватися річчю за її призначенням та не допускати погіршення стану речі. Оскільки об'єктом договору найму можуть бути тільки неспоживні речі, погіршення стану речі, яка перебувала в наймі, може бути викликано лише її нормальним зносом, тобто тим рівнем зносу, який мав би місце незалежно від того, хто здійснює користування річчю. Будь-який інший стан речі, яка повертається із користування, який не відповідає розумінню нормального зносу, повинен бути окремо обумовлений в договорі найму.

Частина 2 статті, встановлює законну неустойку за несвоєчасне повернення наймачем речі, одержаної в найм. Розмір такої неустойки встановлюється у сумі подвійної плати за користування річчю за період прострочення. Тобто при розрахунку неустойки наймодавцеві необхідно підрахувати вартість одного дня користування річчю, помножити цю суму на два та на кількість днів прострочення повернення речі.

Отже, зважаючи на викладене, суд приходить висновку про те, що підставою нарахування неустойки є саме неповернення орендарем майна після припинення договору найму-оренди.

Однак, в даному випадку, договір оренди № 04/15 від 01 липня 2015 року на час розгляду справи № 918/6/19 є чинним та в установленому законом порядку не припинений.

Доказів відчуження майна суду не надано, оскільки визначення переможця аукціону не свідчить про його відчуження, а тому належні та допустимі докази припинення договору відсутні.

Окрім того, слід зазначити, що однією з позовних вимог є саме розірвання вищевказаного договору оренди, що свідчить про те, що договір оренди № 04/15 від 01 липня 2015 року є чинним. Також, слід зазначити, що позивач в судовому засіданні 15 квітня 2019 року позовні вимоги підтримав у повному обсязі, в тому числі про розірвання договору оренди, визнаючи тим самим, що договір не припинено оскільки припинений договір не підлягає розірванню.

Отже, підсумовуючи викладені обставини, суд зазначає, що у зв'язку з тим, що договір оренди майна № 04/15 від 01 липня 2015 року є чинним на даний час у позивача не виникло право на стягнення неустойки з відповідача в порядку ч. 2 ст. 785 ЦК України.

Зважаючи на викладене, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 19 360 грн. 00 коп. неустойки, як не обґрунтований та не доведений.

Докази відхилені судом

Суд докази не відхиляє, а на їх підставі встановлює факт перебування сторін у договірних відносинах. Твердженням (аргументам) позивача оцінка дана вище.

Порушені права та інтереси позивача

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Дана справа, яка пов'язана з виконанням правочинів в господарській діяльності відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України відноситься до юрисдикції господарського суду.

Невиконання відповідачем зобов'язання в укладених з позивачем правочині порушило інтереси останнього та обумовлює настання передбачених цим правочином та законом правових наслідків у вигляді стягнення суми заборгованості та повернення майна, відтак позивач правомірно звернувся до суду з даним позовом.

Судові витрати

Згідно ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Позивачем по справі у якості судових витрат заявлено сплату судового збору в розмірі 5 286 грн. 00 коп.

Як визначено п. 2 ч. 1 ст. 1 29 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

З огляду на часткове задоволення позову сплачений позивачем судовий збір в сумі 4 201 грн. 70 коп. покладається судом на відповідача.

Враховуючи вище викладене та керуючись ст. 123, 129, 232, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Захарчука Романа Миколайовича (АДРЕСА_1, код. НОМЕР_1) на користь Сарненської районної спілки споживчих товариств (34500, м. Сарни, вул. Широка, 1, код. 01764372) 12 100 (дванадцять тисяч сто) грн. 00 коп. заборгованості із орендної плати.

3. Розірвати договір оренди нерухомого майна № 04/15 від 01 липня 2015 року, укладеного між Сарненською районною спілкою споживчих товариств та Фізичною особою-підприємцем Захарчуком Романом Миколайовичем.

4. Фізичній особі-підприємцю Захарчуку Роману Миколайовичу (АДРЕСА_1, код. НОМЕР_1) повернути Сарненській районній спілці споживчих товариств (34500, м. Сарни, вул. Широка, 1, код. 01764372) за актом приймання-передачі займане нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою м. Сарни, вул. Просвіти, 13.

5. В задоволенні позову в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Захарчука Романа Миколайовича 19 360 (дев'ятнадцять тисяч триста шістдесят) грн. 00 коп. неустойки - відмовити.

6. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Захарчука Романа Миколайовича (АДРЕСА_1, код. НОМЕР_1) на користь Сарненської районної спілки споживчих товариств (34500, м. Сарни, вул. Широка, 1, код. 01764372) 4 201 (чотири тисячі двісті один) грн. 70 коп. судового збору.

7. Видати накази після набранням рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 16 квітня 2019 року.

Суддя Войтюк В.Р.

Віддруковано 4 примірники:

1 - до справи;

2 - позивачу рекомендованим (34500, м. Сарни, вул. Широка, 1);

3 - відповідачу: рекомендованим (АДРЕСА_1).

4 - відповідачу: рекомендованим (34500, м. Сарни, вул. Просвіти, 11).