СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2019 р. Справа № 922/3668/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Фоміна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Кладька А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради (вх.№712 Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 04.02.2019 (рішення ухвалено суддею Бураковою А.М. у приміщенні господарського суду Харківської області 04.02.2019 об 11:52 год. (повне рішення складено 11.02.2019) у справі № 922/3668/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків,

до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, м. Харків,

третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Управління державної казначейської служби України у Московському районі м. Харкова Харківської області, м. Харків,

про стягнення 6011,44 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням господарського суду Харківської області від 04.02.2019 позов задоволено повністю. Стягнуто з Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" 3% річних в сумі 1192,45 грн. та інфляційних втрат в сумі 4818,99 грн. за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), управління багатоквартирним будинком, вивезення побутового сміття та рідких нечистот. Також стягнуто з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Суд першої інстанції зазначив, що факт належного виконання позивачем своїх зобов'язань щодо постачання природного газу пільговим категоріям населення протягом періоду 01.07-31.12.2015 року підтверджується оформленими сторонами зведеними реєстрами та актами звіряння розрахунків за надані населенню послуги; неналежне фінансування заходів соціального захисту окремих категорій громадян не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок постачання природного газу населенню Валківського району Харківської області, яке отримує пільги, та не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення такого зобов'язання.

Відповідач із рішенням не погодився, у межах встановленого законом строку подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апелянт зазначає, що державою визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає в автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки ТОВ "Харківгаз Збут" за визначеними нормативами; ТОВ "Харківгаз Збут" порушувало строки подання до Управління розрахунків на відшкодування витрат по пільгам; позивач заявляє про порушення строків фінансування – 27 днів по сумі 528602,07 грн., заявлена сума є нарахуванням по пільгам за листопад 2015 року, які в обліку Управління проведені у грудні 2015 року, оскільки розрахунки з боку ТОВ "Харківгаз Збут" були подані до Управління 11.12.2015, за цими розрахунками Управлінням було подано заявку на фінансування та у січні 2016 року проведено фінансування пільг у повному обсязі; отже, за твердженням апелянта, позивачем не надано належних доказів на підтвердження порушення відповідачем строків проведення відшкодування постачальнику нарахованих пільг.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 22.03.2019 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Крестьянінов О.О.) відкрито апеляційне провадження за вказаною скаргою, призначено її розгляд на 23.04.2019.

15.04.2019 позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що нормами чинного цивільного законодавства не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності як відсутність у боржника необхідних коштів; звіряння розрахунків між сторонами мало місце у спірних правовідносинах щомісяця (у місяці, наступному за звітним), тому позивач вважає, що граничний строк здійснення розрахунків настає в останнє число місяця, слідуючого за наступними; узгоджуючи відповідний акт звірки заборгованості, відповідач тим самим погодився з кожним відповідним періодом прострочення відшкодування пільг, сумою заборгованості та періодом її виникнення. Позивач просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, залишити оскаржуване рішення без змін.

19.04.2019 третя особа, Управління державної казначейської служби України у Московському районі м. Харкова Харківської області, надала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що позивач використовує для обчислення розрахунку заборгованості дату підписання спільного протокольного рішення, але підписання такого рішення є лише підставою для виділення коштів з Державного бюджету, при цьому конкретні строки їх виділення в залежності від дати підписання законодавством не встановлені; згідно з п.3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного або місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою КМУ від 03.08.2011 №845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів казначейства. Даний учасник справи просить апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

22.04.2019 у зв’язку з відпусткою судді Крестьянінова О.О. було здійснено повторний автоматизований розподіл даної справи, за результатами якого визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Шевель О.В., суддя Білоусова Я.О., суддя Фоміна В.О.

Присутні у судовому засіданні 23.04.2019 представники позивача, відповідача та третьої особи підтримали викладену ними письмово правову позицію.

В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України.

За таких обставин колегія суддів, дослідивши матеріали справи, заслухавши представників учасників справи, дійшла висновку про закінчення розгляду апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В ході розгляду даної справи судом апеляційної інстанції було в повному обсязі досліджено письмові докази у справі у відповідності до приписів ч.1 ст.210 ГПК України.

Присутні у судовому засіданні представники учасників справи погодилися з тим, що судом досліджено всі докази, які надано до справи у відповідності до ст.74 ГПК України та які стосуються меж апеляційного розгляду справи.

У відповідності до вимог ст.282 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає, що встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини даної справи є наступними.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (постачальник) та Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради (управління, платник) було укладено договір № 05/07 про взаємне співробітництво та фінансування пільг населенню (надалі - договір).

Відповідно до п.1.1. договору предметом цього договору є взаємне співробітництво між сторонами в частині проведення пільгових нарахувань за надані населенню послуги із споживання природного газу та фінансування цих пільг.

Пунктом 1.2. договору було передбачено, що постачальник здійснює постачання природного газу населенню, яке отримує пільги, а управління, на підставі наданих постачальником розрахунків на відшкодування пільг, в межах затверджених планових асигнувань та при надходженні субвенції з державного бюджету, здійснює фінансування у частині пільг, пов'язаних із споживанням природного газу населенням, яке має відповідні пільги, відповідно до постанови КМУ від 11.01.2005 № 20 (зі змінами) та постанови КМУ від 04.03.2002 № 256.

У відповідності до підпункту 2.1.2. пункту 2.1. договору постачальник зобов'язувався щомісяця, до 5 числа місяця, що слідує за звітним, складати та надавати платнику розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг, згідно затвердженої форми "2-пільга" та звіт щодо кількості одержувачів пільг в розрізі категорій за формою "4-пільга".

Згідно підпункту 2.2.1. пункту 2.2. договору управління зобов'язувалося при надходженні субвенцій з державного бюджету та в межах затвердженого кошторису відшкодувати постачальнику нараховані пільги за надані населенню послуги із споживання природного газу, прийнятті управлінням до відшкодування за рахунок субвенцій з державного бюджету та підтверджених актом звіряння.

Даний договір набирає чинності з 01 липня 2015 року і діє в частині реалізації газу до 31 грудня 2015 року, а в частині проведення розрахунків за газ щодо фінансування пільг для населення - до їх повного виконання.

Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, позивачем у період з 01 липня по 31 грудня 2015 року здійснено постачання природного газу пільговій категорії споживачів загальною вартістю 2395308,37 грн., проте відповідачем у встановлений строк не проведено у повному обсязі розрахунок за надані послуги з газопостачання пільговій категорії населення.

За таких обставин, вважаючи свої права порушеними, ТОВ "Харківгаз Збут" (позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 1192,45 грн. та інфляційних втрат в сумі 4818,99 грн. за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам та надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), управління багатоквартирним будинком, вивезення побутового сміття та рідких нечистот.

Місцевим господарським судом позов було задоволено – з наведених вище підстав.

Надаючи оцінку аргументам місцевого господарського суду у відповідності до підпункту б) пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України, з урахуванням меж апеляційного перегляду у відповідності до вищенаведених приписів ст.269 ГПК України, колегія суддів зазначає, що з висновками суду першої інстанції слід погодитися з огляду на наступне.

Приписами Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", який визначає правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, встановлено, що пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв'язку та критерії їх надання визначаються виключно законами України.

Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" (статті 12-15), "Про жертви нацистських переслідувань" (статті 6-1 - 6-4), "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (статті 20, 30), "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" (стаття 6), "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (стаття 12), "Про охорону дитинства" (стаття 13) передбачено соціальні пільги з оплати послуг з газопостачання для окремих категорій громадян.

У вище перелічених законах закріплені норми, що реалізують державні гарантії певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обов'язок постачальника природного газу ТОВ "Харківгаз Збут" постачати природний газ пільговій категорії населення кореспондує безумовний обов'язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

Видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян, відповідно до приписів статей 89, 102 Бюджетного кодексу України, здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.02 № 256 Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, якими встановлено механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення компенсаційних виплат за вказані пільги окремих категорій громадян за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі – Порядок 256).

Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення, відповідно до п. 3 Порядку, є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Згідно Закону України від 20 грудня 2016 року № 1789-VІІІ "Про внесення змін до Бюджетного кодексу України" було внесено зміни до ст. 91 Бюджетного кодексу та доповнено її пунктом 20-4, згідно з яким до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів належать видатки на пільги, що надаються ветеранам війни; особам, на яких поширюється дія Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" тощо.

Таким чином, розпорядником коштів бюджетного фінансування вищевказаних соціальних пільг Московського району м. Харкова є Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, а отже відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок постачання населенню Московського району м. Харкова природного газу на пільгових умовах, повинен здійснювати відповідач за рахунок державних субвенцій.

Факт належного виконання позивачем своїх зобов'язань щодо постачання природного газу пільговим категоріям населення протягом періоду 01.07-31.12.2015 року підтверджується оформленими сторонами зведеними реєстрами та актами звіряння розрахунків за надані населенню послуги (а.с. 19 - 39).

Вказані обставини не заперечується відповідачем. Разом з тим, даний учасник справи зазначає в апеляційній скарзі, що державою визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає в автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки ТОВ "Харківгаз Збут" за визначеними нормативами; ТОВ "Харківгаз Збут" порушувало строки подання до Управління розрахунків на відшкодування витрат по пільгам; позивач заявляє про порушення строків фінансування – 27 днів по сумі 528602,07 грн., заявлена сума є нарахуванням по пільгам за листопад 2015 року, які в обліку Управління проведені у грудні 2015 року, оскільки розрахунки з боку ТОВ "Харківгаз Збут" були подані до Управління 11.12.2015, за цими розрахунками Управлінням було подано заявку на фінансування та у січні 2016 року проведено фінансування пільг у повному обсязі; отже, за твердженням апелянта, позивачем не надано належних доказів на підтвердження порушення відповідачем строків проведення відшкодування постачальнику нарахованих пільг.

Стосовно вказаних аргументів колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, розрахунки за формою "2-пільга" щомісячно надавались відповідачу, після чого сторонами складались акти за формою "3-пільга". З актів звіряння розрахунків (форма № 3-пільга), за надані послуги, на які надаються пільги (по окремим відповідним пільговим категоріям) станом на кожний місяць 2015 року - січень 2016 року вбачається, яка існує заборгованість станом на відповідний місяць року.

Отже, звіряння розрахунків між сторонами мало місце у спірних правовідносинах щомісяця (у місяці, наступному за звітним), тому граничний строк здійснення розрахунків настає в останнє число місяця, слідуючого за наступними. Узгоджуючи відповідний акт звірки заборгованості (форма № 3-пільга) Управління тим самим визначило та погодилось з кожним відповідним періодом прострочення відшкодування пільг, сумою заборгованості та періодом її виникнення – про що обґрунтовано зазначає позивач у відзиві на апеляційну скаргу.

Колегія суддів зазначає, що позивач, направляючи документи за формою "3-пільга" відповідачу, щомісячно засвідчував факт надання послуг та вказував суму, яка підлягає відшкодуванню - що є письмовою вимогою про оплату та підставою для виконання зобов'язання в розумінні статті 530 ЦК України.

Європейським судом з прав людини у рішеннях у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" від 18.10.2005 та у справі "Бакалов проти України" від 30.11.2004 зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання.

Отже, неналежне фінансування заходів соціального захисту окремих категорій громадян не є підставою для звільнення відповідача від відшкодування витрат, понесених позивачем внаслідок постачання природного газу населенню Валківського району Харківської області, яке отримує пільги, та не може бути підставою для звільнення від відповідальності за порушення такого зобов'язання.

Третя особа, Управління державної казначейської служби України у Московському районі м. Харкова Харківської області, у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що позивач використовує для обчислення розрахунку заборгованості дату підписання спільного протокольного рішення, але підписання такого рішення є лише підставою для виділення коштів з Державного бюджету, при цьому конкретні строки їх виділення в залежності від дати підписання законодавством не встановлені; згідно з п.3 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного або місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою КМУ від 03.08.2011 №845, рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів казначейства.

Стосовно вказаних аргументів колегія суддів зазначає, що законодавством не передбачена залежність відшкодування від фактичного фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, чи випадки повного або часткового звільнення від обов'язку здійснення розрахунків з постачальниками послуг на пільгових умовах, оскільки надання пільг певним категоріям населення відбувається не внаслідок власної недбалості, чи власного бажання, а у відповідності до вимог Законів України.

Отже, Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради, яке відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є самостійною юридичною особою, яка відповідно до положень частини першої статті 96 Цивільного кодексу України має відповідати за своїми зобов'язаннями, які виникли безпосередньо з Закону та така відповідальність не може ставитись в залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Частинами 1, 3 ст. 202 ГК України передбачено, що господарське зобов'язання припиняється, між іншим, виконанням, проведеним належним чином. До відносин щодо припинення господарських зобов'язань застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Підстави припинення зобов'язання передбачені ст. 202-205 ГК України, ст. 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Нормами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи, з огляду на положення п.5 Порядку №256 та можливість коригувань актів звірки розрахунків з боку відповідача (вказаних в актах звірки станом на 1 число наступного за звітним) ТОВ "Харківгаз Збут", здійснював розрахунок 3% річних та інфляційних з 1 числа через місяць після звітного, що є правом позивача.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат (а.с.40), дійшов висновку, що відповідний розрахунок є арифметично та методологічно вірним та відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 3% річних в сумі 1192,45 грн. та інфляційних втрат в сумі 4818,99 грн. є такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що відомість розрахунків в Управлінні за послуги газопостачання пільговим категоріям населення за 2015 рік не спростовує позовних вимог ТОВ "Харківгаз Збут".

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не надано до суду першої та апеляційної інстанції будь-яких контррозрахунків щодо розміру відповідних сум.

Апелянт зазначає, що місцевий господарський суд не дослідив підписаний сторонами договір, наявні в матеріалах справи документи, неправильно визначився з характером спірних правовідносин. Однак при цьому скаржником не зазначено, в чому саме полягає не дослідження судом договору та інших наявних у матеріалах справи доказів, а також не спростовано висновків місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позову.

Отже, всупереч вимогам ч.1 ст.74 ГПК України, якою встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень – апелянт не навів обставин, що могли б бути підставою для задоволення скарги, скасування оскаржуваного рішення та відмови в позові..

За результатами апеляційного перегляду рішення місцевого господарського суду колегією суддів також не було встановлено зазначених у ч.4 ст.269 ГПК України обставин, а саме, наявності неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права в розумінні ч.2 ст.277 ГПК України або порушення норм процесуального права, які згідно з ч.3 цієї ж норми є обов’язковою підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 13, 269, п.1 ч.1 ст.275, ст.276, ст.282 ГПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Московського району Харківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 04.02.2019 у справі №922/3668/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 24.04.2019

Головуючий суддя О.В. Шевель

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя В.О. Фоміна