РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.04.2019Справа №910/14785/18

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Спецтранссервіс Альянс"
доАкціонерного товариства "Українська залізниця"
провизнання недійсним частини правочину та про стягнення 1825587,00 грн

Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Багнюк І.І.

Представники сторін:

від позивачаГавриленко Я.С., ордер серії КВ №401896 від 08.01.2019;
від відповідачаБаулін А.О., ордер серії КС №140103 від 23.01.2019;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Спецтранссервіс Альянс" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (назву змінено на Акціонерне товариство "Українська залізниця"), в якому просить суд:

- визнати недійсним укладений між сторонами договір про надання послуг №07015/ЦТЛ-2018 від 06.02.2018 в частині п.п.3.2, 3.2.1, 3.2.2, 3.3, 3.5, 3.6 розділу 3 договору;

- стягнути з відповідача на користь позивача неправомірно списані платежі в сумі 1825587,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем в порушення норм чинного законодавства України, а саме: ст.916 Цивільного кодексу України, ст.ст.9, 10 Закону України "Про залізничний транспорт", ст.ст.57, 61 Статуту Залізниць України, п.3 Розділу І Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 №317 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356 прийнято рішення по встановленню правил нарахування плати за перевезення, хоча у компетенції Акціонерного товариства "Українська залізниця" таких повноважень немає, у зв'язку з чим позивач, на підставі ст.ст.203, 215, 217 Цивільного кодексу України, просить визнати недійсним укладений між сторонами договір про надання послуг №07015/ЦТЛ-2018 від 06.02.2018 в частині п.п.3.2, 3.2.1, 3.2.2, 3.3, 3.5, 3.6 розділу 3 договору та стягнути з відповідача на користь позивача неправомірно списані з особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтранссервіс Альянс" №8200051 платежі за додаткові послуги на загальну суму 1825587,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.11.2018, після усунення позивачем обставин, які стали підставою для залишення позовної заяви без руху, відкрито провадження у справі №910/14785/18; справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 10.01.2019; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

22.12.2018 через канцелярію Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній проти заявлених позовних вимог заперечив, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Відповідач у відзиві на позов зазначив, що на початку 2017 року Кабінетом Міністрів України було проведено дерегуляцію вагонної складової тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України, що мало наслідком внесення змін до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 №317 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356, внаслідок чого Акціонерне товариство "Українська залізниця", як і інші власники рухомого складу, набуло право формувати плату за використання власних вагонів за ринковими умовами.

За твердженнями відповідача, 29.12.2017 правлінням Акціонерного товариства "Українська залізниця", з метою завершення процедури корпоратизації та дерегуляції вагонної складової тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом в межах України, було прийнято рішення, яким відповідності до повноважень, наданих статутом означеного товариства та ст.ст.317, 321 Цивільного кодексу України, вирішено внести зміни щодо ознаки власності відносно вагонів інвентарного парку, які знаходяться на балансі регіональних філій та філій Акціонерного товариства "Українська залізниця" з інвентарного на власний парк вантажних вагонів, внаслідок чого рішенням правління Акціонерного товариства "Українська залізниця" від 31.01.2018 доручено керівникам регіональних філій та керівнику філії "ЦТЛ" Акціонерного товариства "Українська залізниця" забезпечити укладення нових договорів про надання послуг, забезпечивши перевезення вантажів у власних вагонах Акціонерного товариства "Українська залізниця" на нових умовах, що не суперечить чинному законодавству України.

В подальшому, між Акціонерним товариством "Українська залізниця" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецтранссервіс Альянс" було укладено договір про надання послуг №07015/ЦТЛ-2018 від 06.02.2018, який за своєю правовою природою поєднує умови договорів про перевезення вантажу у вагонах перевізника із договором про надання послуг в частині надання вантажного вагону для перевезення вантажів та інших послуг, пов'язаних з організацією перевезення.

При цьому як пояснив відповідач, умови п.3.2 договору, що стосуються плати за перевезення навантаженого вагону перевізника, визначені за тарифами, що передбачені Збірником тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 №317 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356 для власних вагонів перевізника, а щодо компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника та плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки, то на думку відповідача, включення даних складових до розміру плати за перевезення вантажу у вагоні перевізника є правомірним, оскільки перевезення здійснюється у власних вагонах перевізника - вантажних вагонах, якими перевізник володіє на праві власності або іншій правовій підставі та які мають загальномережеву нумерацію та ознаки в АБД ПВ "власний вагон", з огляду на що відповідач має право встановлювати плату за послуги, на які не встановлені державні регульовані ціни за вільними тарифами, які визначаються суб'єктами господарювання за згодою сторін, тобто шляхом укладення відповідного договору.

Отже на думку Акціонерного товариства "Українська залізниця", укладений між сторонами договір, в частині п.п.3.2, 3.2.1, 3.2.2, 3.3, 3.5, 3.6 розділу 3 договору є таким, що не суперечить вимогам чинного законодавства України, а підстави для визнання недійсним частини правочину відсутні, як і відсутні законні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача списаних на виконання умов укладеного між контрагентами договору платежів на загальну суму 1825587,00 грн, які нараховані та стягнуті на виконання погоджених між сторонами умов п.п.3.2, 3.2.1 договору, як компенсація витрат на перевезення у порожньому стані вагонів перевізника та плата за використання вагонів перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки.

10.01.2019 через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про витребування доказів, а від відповідача - клопотання про відкладення підготовчого засідання, мотивоване перебуванням адвоката на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.01.2019 оголошено перерву у підготовчому засіданні до 24.01.2019, встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив - 10 днів з дня отримання такого відзиву.

22.01.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зауважив, зокрема, про те, що зміна самим відповідачем ознак власності відносно вагонів залізниці у загальномережевій нумерації в Автоматизованому банку даних парку вантажних вагонів з "вагон інвентарного парку" на "власний вагон" згідно рішення правління Акціонерного товариства "Українська залізниця", оформленого протоколом №Ц-59/912-2017 від 29.12.2017 суперечить положенням ст.326 Цивільного кодексу України, ст.5 Закону України "Про залізничний транспорт", ст.1 Закону України "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", і зміни умов організації перевезення та нарахування перевізних платежів за договором про надання послуг, які встановлені згідно рішення правління Акціонерного товариства "Українська залізниця", оформленого протоколом №Ц-65/17-2018 від 31.01.2018, є безпідставними та порушують положення ст.ст.908, 909, 916, 917 Цивільного кодексу України, п.5 ст.307 Господарського кодексу України, ст.ст.3, 8, 9, 10 Закону України "Про залізничний транспорт", ст.6 Закону України "Про природні монополії", ст.ст.2, 17, 31, 57, 61, 62, 119 Статуту залізниць України та п.1.2, 1.3 розділу 1, розділу 6, п.2.3 розділу 11 Правил перевезень вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 №873 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 29.12.2002 за №1030/7318.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.01.2019 продовжено строк підготовчого провадження у справі на 30 днів; оголошено перерву у підготовчому засіданні до 07.02.2019; встановлено відповідачу строк для поданні заперечення на відповідь на відзив до 31.01.2019.

05.02.2019 через канцелярію Господарського суду міста Києва від відповідача надійшла заява про продовження строку для подання заперечень на відповідь на відзив та заперечення на відповідь на відзив, в яких останній навів додаткові міркування щодо заявлених позовних вимог.

Судом прийнято до розгляду заперечення відповідача на відповідь на відзив.

Також 05.02.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду в частині визнання недійсними п.п.3.2, 3.2.1, 3.2.2, 3.3, 3.5 на підставі п.3 ч.1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.02.2019 відмовлено у задоволенні заяви Акціонерного товариства "Українська залізниця" про залишення позову без розгляду.

В підготовчому судовому засіданні 07.02.2019 оголошено перерву до 20.02.2019.

18.02.2019 через канцелярію суду від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.03.2019.

18.03.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли клопотання про доручення до матеріалів справи накладних та письмові пояснення по суті спору.

В судовому засіданні 18.03.2019 суд на місці ухвалив не приймати до розгляду докази, подані позивачем через відділ діловодства Господарського суду міста Києва 18.03.2019 та оголосив перерву у судовому засіданні до 27.03.2019.

27.03.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва від позивача надійшли письмові пояснення по суті спору.

Також 27.03.2019 через канцелярію суду від відповідача надійшли письмові пояснення по суті спору.

В судовому засіданні 27.03.2019 оголошено перерву до 09.04.2019.

09.04.2019 через загальний відділ діловодства Господарського суду міста Києва для долучення до матеріалів справи від позивача надійшла письмова промова у судових дебатах.

Також 09.04.2019 через канцелярію суду від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення по справі.

Представник позивача в судове засідання 09.04.2019 з'явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні 09.04.2019 проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві на позов, запереченнях на відповідь на відзив та письмових поясненнях по суті спору.

В судовому засіданні 09.04.2019 на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (найменування змінено на Акціонерне товариство "Українська залізниця") є юридичною особою, що утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (п.1 статуту відповідача, текст якого розміщений на офіційному веб-сайті Акціонерного товариства "Українська залізниця").

Товариство утворене як публічне акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Укрзалізниці, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовано шляхом злиття, згідно з додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця". Товариство є правонаступником усіх прав і обов'язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту (п.2 статуту відповідача).

Метою діяльності товариства є задоволення потреб держави, юридичних і фізичних осіб у безпечних та якісних залізничних перевезеннях у внутрішньому та міжнародному сполученні, роботах та послугах, що виконує (надає) товариство, забезпечення ефективного функціонування та розвитку залізничного транспорту, створення умов для підвищення конкурентоспроможності галузі, а також отримання прибутку від провадження підприємницької діяльності (п.5 статуту відповідача).

Засновником товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України (п.25 статуту відповідача).

Майно товариства складають основні фонди, оборотні засоби, кошти, майнові права, зокрема право господарського відання майном, переданим товариству на праві господарського відання, та право постійного користування земельними ділянками, наданими для розміщення підприємств залізничного транспорту, акції (частки) у статутному капіталі господарських товариств, інші матеріальні та нематеріальні активи, цінні папери, а також інші активи, відображені в бухгалтерському обліку товариства (п.30 статуту відповідача).

Здійснюючи право власності, товариство володіє, користується та розпоряджається належним йому майном і вчиняє стосовно нього будь-які дії, що не суперечать законодавству, цьому Статуту та меті діяльності товариства (п.32 статуту відповідача).

Відповідно до п.34 статуту відповідача, товариство використовує, утримує державне майно, закріплене за ним на праві господарського відання, та розпоряджається ним з урахуванням обмежень, установлених законодавством. Майно, що є державною власністю і закріплене за товариством на праві господарського відання, включається до його активів. Товариство не може вчиняти правочини, наслідком яких може бути відчуження такого майна. Товариство несе ризик випадкового знищення або пошкодження майна, що є його власністю, а також майна, закріпленого за ним на праві господарського відання. Списання майна, що закріплене за товариством на праві господарського відання, здійснюється товариством у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.1 ч.1 ст.1 Закону України "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" майно залізничного транспорту загального користування - майно, у тому числі об'єкти інфраструктури, що належать Державній адміністрації залізничного транспорту України, підприємствам, установам та організаціям залізничного транспорту загального користування, зокрема будівлі, споруди, об'єкти незавершеного будівництва, об'єкти соціальної сфери, транспортні засоби, обладнання, устаткування, інвентар, інші матеріальні цінності та нематеріальні активи, цінні папери, корпоративні права держави, право постійного користування земельними ділянками, а також інші майнові права, включаючи права на об'єкти інтелектуальної власності, кошти, у тому числі в іноземній валюті. До об'єктів соціальної сфери належать структурні підрозділи підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування з питань охорони здоров'я, відпочинку, торгівлі, громадського харчування, фізичної культури та спорту, професійної підготовки.

Відповідно до ч.ч.2, 3, 5 ст.2 Закону України "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" утворення товариства не потребує попереднього дозволу Антимонопольного комітету України. Товариство утворюється як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту України, а також підприємств, установ та організацій залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття (далі - підприємства залізничного транспорту). Засновником товариства є держава в особі Кабінету Міністрів України.

За змістом ст.4 Закону України "Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування" до статутного капіталу товариства вносяться, зокрема, майно залізничного транспорту загального користування; право господарського відання магістральними залізничними лініями загального користування та розміщеними на них технологічними спорудами, передавальними пристроями, що безпосередньо використовуються для забезпечення процесу перевезень, а саме: залізничні станції та колії загального користування, тягові підстанції, контактна мережа та інші пристрої технологічного електропостачання, системи сигналізації, централізації, блокування та управління рухом поїздів, об'єкти і майно, призначені безпосередньо для виконання аварійно-відновлювальних робіт.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 №200 "Про утворення публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" вирішено утворити Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (далі - товариство), 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Державної адміністрації залізничного транспорту (код згідно з ) (далі - Укрзалізниця), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування (далі - підприємства), які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1, установлено, що статутний капітал товариства формується шляхом внесення до нього, зокрема, майна Укрзалізниці, підприємств, зазначених у додатку 1, крім майна, яке закріплюється за товариством на праві господарського відання згідно із Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", та іншого майна, яке відповідно до законодавства не може бути включене до статутного капіталу, права господарського відання магістральними залізничними лініями загального користування та розміщеними на них технологічними спорудами, передавальними пристроями, що безпосередньо використовуються для забезпечення процесу перевезень (залізничні станції та колії загального користування, тягові підстанції, контактна мережа та інші пристрої технологічного електропостачання, системи сигналізації, централізації, блокування та управління рухом поїздів, об'єкти і майно, призначені безпосередньо для виконання аварійно-відновлювальних робіт), права постійного користування земельними ділянками, наданими для розміщення Укрзалізниці та підприємств, зазначених у додатку 1.

Зведений перелік суб'єктів природних монополій станом на 28.02.2019, який розміщено на офіційному веб-сайті Антимонопольного комітету України, засвідчує, що Акціонерне товариство "Українська залізниця" є суб'єктом природних монополій щодо послуг користування залізничними коліями, диспетчерськими службами, вокзалами та іншими об'єктами інфраструктури, що забезпечують рух залізничного транспорту загального користування, керування диспетчерськими службами.

Отже, Акціонерне товариство "Українська залізниця" є підприємством 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, статутний капітал товариства якого формується шляхом внесення до нього, зокрема, майна Укрзалізниці, підприємств, зазначених у додатку 1, крім майна, яке закріплюється за товариством на праві господарського відання згідно із Законом України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування", та іншого майна, яке відповідно до законодавства не може бути включене до статутного капіталу, права господарського відання магістральними залізничними лініями загального користування та розміщеними на них технологічними спорудами, передавальними пристроями, що безпосередньо використовуються для забезпечення процесу перевезень (залізничні станції та колії загального користування, тягові підстанції, контактна мережа та інші пристрої технологічного електропостачання, системи сигналізації, централізації, блокування та управління рухом поїздів, об'єкти і майно, призначені безпосередньо для виконання аварійно-відновлювальних робіт), права постійного користування земельними ділянками, наданими для розміщення Укрзалізниці та підприємств та є суб'єктом природної монополії щодо послуг користування залізничними коліями, диспетчерськими службами, вокзалами та іншими об'єктами інфраструктури, що забезпечують рух залізничного транспорту загального користування, керування диспетчерськими службами.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про залізничний транспорт" магістральні залізничні лінії загального користування та розміщені на них технологічні споруди, передавальні пристрої, що безпосередньо використовуються для забезпечення процесу перевезень, а саме: залізничні станції та колії загального користування, тягові підстанції, контактна мережа та інші пристрої технологічного електропостачання, системи сигналізації, централізації, блокування та управління рухом поїздів, об'єкти і майно, призначені безпосередньо для виконання аварійно-відновлювальних робіт, є державною власністю, закріплюються за АТ "Укрзалізниця" на праві господарського відання та не підлягають приватизації. АТ "Укрзалізниця" не може відчужувати, передавати в користування, оренду, лізинг, концесію, управління, заставу, вносити до статутного (складеного) капіталу суб'єктів господарювання майно, що є державною власністю та передано АТ "Укрзалізниця" на праві господарського відання, а також вчиняти інші правочини, наслідком яких може бути відчуження такого майна. Розпорядження майном, внесеним до статутного капіталу АТ "Укрзалізниця", у тому числі списання, продаж, безоплатна передача, надання в користування, оренду, обмін, а також виведення з експлуатації рухомого складу, у тому числі контейнерів, здійснюються АТ "Укрзалізниця" відповідно до його статуту та законодавства.

Пунктами 84, 85 статуту відповідача визначено, що колегіальним виконавчим органом товариства, який здійснює управління його поточною діяльністю, є правління, яке діє на підставі законодавства, цього статуту та положення про нього, підзвітне вищому органові та наглядовій раді і організовує виконання їх рішень, діє від імені товариства у межах, установлених законодавством, цим статутом і положенням про нього. Діяльність правління регулюється принципами економічної доцільності та спрямована на одержання прибутку та збільшення вартості товариства.

До компетенції правління, зокрема, належить організація виконання рішень вищого органу та наглядової ради, забезпечення відповідності діяльності товариства вимогам законодавства, розпорядження майном і грошовими коштами товариства в межах компетенції правління у порядку, встановленому законодавством, цим статутом та відповідними положеннями товариства (п.102 статуту Акціонерного товариства "Українська залізниця").

На початку 2017 року Кабінетом Міністрів України було проведено дерегуляцію вагонної складової тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України шляхом прийняття розпорядження від 01.02.2017 №64-р про визнання таким, що втратило чинність, розпорядження Кабінету Міністрів України від 09.04.2012 №209 "Про заходи з урегулювання ситуації з організацією залізничних вантажних перевезень", що мало наслідком внесення змін до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 №317 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356, внаслідок чого Акціонерне товариство "Українська залізниця", як і інші власники рухомого складу, набуло право формувати плату за використання власних вагонів за ринковими умовами.

29.12.2017 правлінням Акціонерного товариства "Українська залізниця", з метою завершення процедури корпоратизації та дерегуляції вагонної складової тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом в межах України, прийнято рішення, оформлене протоколом №Ц-59/912-2017 від 29.12.2017, про внесення змін у загальномережеву нумерацю в Автоматизованому банку даних парку вантажних вагонів щодо ознаки власності відносно вагонів інвентарного парку, які знаходяться на балансі регіональних філій та філій Акціонерного товариства "Українська залізниця" з інвентарного на власний парк вантажних вагонів, у зв'язку з їх внесенням до статутного капіталу Акціонерного товариства "Українська залізниця".

В подальшому, рішенням правління Акціонерного товариства "Українська залізниця", оформленим протоколом №Ц-65/17-2018 від 31.01.2018 про організацію виконання рішення правління Акціонерного товариства "Українська залізниця" від 17.01.2018 №Ц-64/5 Ком.т. щодо запровадження застосування плати за використання власних вагонів перевізника Акціонерного товариства "Українська залізниця" затверджено текст та умови договору про надання послуг, предметом якого є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагона для перевезення, та інших послуг, пов'язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги; договір про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізничним транспортом послуги, затверджений протоколом №55 засідання правління Акціонерного товариства "Українська залізниця" від 28-29.09.2016, визнано таким, що не пропонується користувачам послуг; керівникам регіональних філій та керівнику філії "Центр транспортної логістики" доручено забезпечити інформування замовників послуг залізничного транспорту щодо нових умов отримання послуг, які надаються Акціонерним товариством "Українська залізниця", розірвання договорів про організацію перевезень вантажів та проведення розрахунків за надані залізничним транспортом послуги, текст та умови яких затверджені протоколом №55 засідання правління Акціонерного товариства "Українська залізниця" від 28-29.09.2016, укладення нових договорів про надання послуг відповідно до п.3.1 цього рішення, забезпечивши перевезення вантажів у власних вагонах Акціонерного товариства "Українська залізниця" на нових умовах з 19.02.2018; доручено філії "Центр транспортної логістики", Департаменту комерційної роботи разом з причетними департаментами, організувати розгляд протоколів розбіжностей та інших пропозицій замовників послуг при укладенні договорів, при розгляді цих питань забезпечити надання послуг на однакових умовах для всіх користувачів послуг з можливістю внесення змін до договору лише у разі необхідності врегулювання в договорі певних технічних та організаційно-технологічних особливостей окремих замовників послуг.

06.02.2018 між Публічним акціонерним товариством "Укрзалізниця" (найменування змінено на Акціонерного товариства "Українська залізниця") (перевізник, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Спецтранссервіс Альянс" (замовник, позивач) було укладено договір про надання послуг №07015/ЦТЛ-2018 (далі - договір), предметом якого є здійснення перевезень вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов'язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) надання перевізником замовнику послуг, пов'язаних з організацією та перевезенням вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) і проведення розрахунків за ці послуги. У розумінні цього договору користування вагоном не є орендою майна, а плата за користування вагоном перевізника не є орендною платою (п.1.1), наведені нижче поняття вживаються у такому значенні: вагон Перевізника - це вантажний вагон, яким перевізник володіє на праві власності або іншій правовій підставі; вагон замовника - вантажний вагон, яким замовник володіє на праві власності або іншій правовій підставі; перевезення - послуга, в процесі надання якої перевізник зобов'язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов'язується оплатити послуги у передбаченому цим договором порядку. Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 зі змінами та доповненнями, Збірника Тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 №317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356 (далі - Збірник тарифів), Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 №873, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за №1030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі -УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ) відповідно; послуги, пов'язані з організацією перевезення вантажів - послуги, що надаються перевізником замовнику, у тому числі на підставі окремої заявки з переліку, погодженого сторонами у додатку №1 до договору (п.1.2), надання послуг за цим договором може підтверджуватися залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами (п.1.3), замовник зобов'язаний, зокрема, надавати або організовувати надання місячних замовлень на перевезення відповідно до Правил планувань перевезень вантажів через АС "Месплан" (п.2.1.1), оплачувати перевізнику послуги, пов'язані з організацією та перевезенням вантажів та інші надані послуги з сум внесеної передоплати за кодом платника (п.2.1.6), самостійно визначати розмір попередньої оплати та періодичність її внесення на підставі діючих тарифів та умов цього договору, при цьому зобов'язаний враховувати обсяг запланованих перевезень, вагонообігу, термін перебування вагону за межами України та інших послуг перевізника (п.2.1.6.1), перевізник, зокрема, зобов'язується розглядати замовлення замовника на перевезення вантажів. Узгоджувати замовлення замовника на перевезення вантажів у вагонах замовника. Узгоджувати, у разі можливості, замовлення замовника на перевезення вантажів у вагонах перевізника (п.2.3.1), приймати до перевезення вантажів у вагонах (контейнерах) замовника або у вагонах (контейнерах) перевізника, надавати вагони (контейнери) перевізника для навантаження вантажів згідно із затвердженими планами і заявками замовника згідно інформації АС "Месплан", доставляти вантаж до станції призначення та видавати його одержувачу, надавати додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до цього договору (п.2.3.2), розмір плати за перевезення вантажу у вагонах замовника та вагонах залізниці інших держав, додаткових зборів, пов'язаних з перевезенням, розраховується за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов збірника тарифів (п.3.1), розмір плати за перевезення вантажу у вагоні перевізника (крім транспортерів перевізника, проїзду бригад супроводження великовагових транспортерів та вагонів для проїзду цих бригад) складається з: плати за перевезення навантаженого вагону перевізника, яка визначається за тарифом, визначеним у збірнику тарифів встановленим для власного вагону перевізника; компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до цього договору; плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки (п.3.2), розмір плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах визначається в наступному порядку: При перевезенні по території України, як сума плати за використання вагону у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки за такими формулами:

В= Вван + Впор

Вван = Спл х (Тван+ Тдод),

Впор = Спл х (Тпор+Тдод),

де:

Вван - плата за використання вагону Перевізника під час перевезення вантажу, грн./вагон.;

Впор - плата за використання вагону Перевізника під час перевезення порожнього вагону, грн./вагон.;

Тван - нормативна кількість діб у вантажному рейсі;

Тпор - нормативна кількість діб у порожньому рейсі;

Тдод - кількість діб відповідно до статті 24 УМВС або пункту 2.4 Правил обчислення термінів доставки, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 865/5086). Тдод може не застосовуватися згідно рішення Перевізника. Інформація про застосування Тдод зазначається у додатку 2 до договору.

Спл - ставка плати за використання вагонів Перевізника для відповідного типу, грн /вагон за добу, зазначена в додатку № 2 до цього Договору. Плата нараховується за ставками, що діють на дату приймання вантажу до перевезення.

Нормативна кількість діб використання вагону Перевізника у вантажному або порожньому рейсах визначається за такими формулами:

Тван = Lван/Vдост,

Тпор = Lван х Кпп/Vдост,

де:

Lван - тарифна відстань перевезення вантажу, км;

Vдост - нормативна кількість кілометрів за одну добу, км відповідно до пункту 1 Правил обчислення термінів доставки та параграфом 1 ст. 24 УМВС, км/добу;

Кпп - коефіцієнт порожнього пробігу до навантаженого, зазначено у додатку 3 до договору.

У всіх випадках за кожне перевезення (за вантажний або порожній рейси) неповна доба використання округляється до повної. Розмір ставок плати за використання вагонів перевізника у вантажному та порожньому рейсах зазначено в додатку 2 до договору, а в подальшому зміни цих ставок визначаються перевізником в односторонньому порядку і доводяться замовнику шляхом розміщення відповідної інформації на офіційному сайті перевізника (www.uz.gov.ua та www.uz-cargo.ua) та /або публікація оголошення в газеті "Урядовий кур'єр" із зазначенням терміну введення їх у дію не раніше ніж через 30 (тридцять) календарних днів після оголошення (п.3.2.1), при замовленні вагону перевізника для проїзду провідників відправника (одержувача) замовник сплачує: плату за проїзд провідника відправника (одержувача), встановлену Збірником Тарифів на дату відправлення вантажу; плату за перевезення порожнього вагону перевізника з провідниками, яка розраховується за фактичну тарифну відстань за ставками і тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника Тарифів, плату за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки, відповідно до п. 3.2.1; компенсацію витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 Збірника тарифів з урахуванням коригуючих коефіцієнтів до тарифів Збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до цього договору (п.3.2.2), за час перебування вагону перевізника за межами України замовник сплачує плату за користування вагоном за межами України. Ставка плати за користування вагоном за межами України встановлена в додатку 2 до цього договору та відображається у зведеній відомості. Плата за користування вагоном перевізника за межами України нараховується за весь час з моменту передачі вагону на інозалізницю на прикордонній передавальній станції до моменту прийому вагону на прикордонній передавальній станції України за кожну добу з округленням не повної доби до повної та стягується щодобово з внесеної замовником передоплати. Час перебування вагону перевізника в неробочому парку за межами України (за винятком ремонтів, вказаних у п.2.1.17 цього договору) через технічні несправності, які виникли в процесі експлуатації (з моменту оформлення ВУ-23М до моменту оформлення ВУ-36М) виключається із загального часу користування. Розмір ставок плати за користування вагонами перевізника за межами України зазначено в додатку 2 до договору, а в подальшому зміни цих ставок визначаються перевізником в односторонньому порядку і доводяться Замовнику шляхом розміщення відповідної інформації на офіційному сайті Перевізника (www.uz.gov.ua та www.uz-cargo.ua) та /або публікація оголошення в газеті "Урядовий кур'єр" із зазначенням терміну введення їх у дію не раніше ніж через 30 (тридцять) календарних днів після оголошення (п.3.3), розмір плати за додаткові послуги, які виконуються за вільними тарифами, перелік яких наведений у додатках до цього договору, визначається перевізником. Зміни ставок за додаткові послуги, які виконуються за вільними тарифами, визначаються перевізником і доводяться замовнику шляхом розміщення інформації на офіційному сайті перевізника із зазначенням терміну введення їх у дію не раніше ніж через 30 (тридцять) календарних днів після оголошення (п.3.5), при укладанні перевізником відповідних угод з перевізниками іноземних залізниць або експедиторськими організаціями щодо порядку експлуатації вагонів за межами України порядок визначення плати за перевезення вантажу у вагоні перевізника у міжнародному сполученні, ставки користування вагонами перевізника за межами України, розмежування прав та обов'язків щодо ремонтів вагонів за межами України можуть бути змінені. Такі зміни визначаються перевізником і доводяться замовнику шляхом розміщення інформації на офіційному сайті перевізника із зазначенням терміну введення їх у дію не раніше ніж через 30 (тридцять) календарних днів після оголошення (п.3.6), розрахунки за цим договором здійснюються через філію "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" ПАТ "Укрзалізниця" (п.4.1), при незгоді із сумою нарахувань та стягнених платежів замовник для проведення перевірки письмово повідомляє перевізника на адресу, вказану в п.14.2 договору (п.4.9), договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС "Месплан" або АС "Клієнт УЗ", або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 20.02.2018 до 31.12.2018. Якщо жодна із сторін не звернеться письмово за один місяць до закінчення дії договору з пропозицією до іншої сторони про припинення його дії, то цей договір діє до надходження такої пропозиції і здійснення всіх розрахунків за виконані перевезення та надані послуги. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, які мали місце під час дії цього договору (п.12.1), додатки є невід'ємною частиною договору, вважаються підписаними сторонами в момент підписання договору та не потребують окремого підписання (п.13.1).

До вказаного договору між сторонами було підписано додаток 1 "Ставки плат за додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, що надаються за вільними тарифами", додаток 2 "Ставки плати за використання вагонів перевізника у вантажному та порожньому рейсах по території України (Спл) та плати за користування вагонами перевізника за межами України", додаток 3 "Коефіцієнти порожнього пробігу до навантаженого", додаток 4 "Протокол погодження договірної ціни (вартість плат та додаткових зборів) при перевезенні вантажів на транспортерах перевізника, проїзду бригад супроводження великовагових транспортерів та вагонів для проїзду цих бригад".

Крім цього, сторони уклали додаткову угоду №1/пз від 23.01.2019 до спірного договору, якою доповнили розділ 2 договору п.п. 2.1.20 щодо порядку компенсації перевізнику витрат, пов'язаних з подачею і забиранням вагонів та контейнерів для навантаження і вивантаження на малодіяльні вантажні станції.

Як встановлено судом, у період з 20.02.2018 по 31.03.2018 на виконання умов укладеного між контрагентами договору, Акціонерним товариством "Українська залізниця" здійснено перевезення пшениці, відправником якої є позивач, у вагонах, власником яких є філія "ЦТЛ" Акціонерного товариства "Українська залізниця", що підтверджується копіями залізничних накладних у кількості 207 шт, які наявні в матеріалах справи.

При цьому у графі 31 кожної залізничної накладної містяться відмітки про розмір плати за перевезення навантаженого вагону перевізника, яка визначається за тарифом визначеним у Збірнику тарифів встановленим для власного вагону перевізника, у графі 36 визначено розмір плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки, а у графі 37 - розмір компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до укладеного між сторонами договору.

Як зазначає позивач у позовній заяві, згідно залізничних накладних, які складені у період з 20.02.2018 по 31.03.2018 відповідачем було списано з особового рахунку замовника 1825587,00 грн за послуги, які вказані в графах 36, 37 цих накладних, що підтверджується переліками залізничних документів по клієнту за період з 20.02.2018 по 31.03.2018, які містяться в матеріалах справи.

30.05.2018 позивачем було направлено на адресу відповідача претензії за вих.№1226 від 25.05.2018, за вих.№1229 від 25.05.2018, за вих.№1230 від 25.05.2018 та за вих.№1232 від 29.05.2018 щодо неправомірного стягнення плати по перевізним документам за лютий місяць 2018 року.

Листами №ЦТЛ - 19/1056 від 25.06.2018, №ЦТЛ - 19/1055 від 25.06.2018, №ЦТЛ - 19/1053 від 25.06.2018 та МКРП №08/18-75 від 22.06.2018 відповідач відхилив вищезазначені претензії позивача з огляду на те, що сторонами у п.3.2 договору про надання послуг №07015/ЦТЛ-2018 від 06.02.2018 погоджено, що розмір плати за перевезення вантажу у вагонах перевізника складається з: плати за перевезення навантаженого вагону перевізника, яка визначається за тарифом, визначеним у збірнику тарифів встановленим для власного вагону перевізника (графа 31 накладної); компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до цього договору (графа 37 накладної); плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки (графа 36 накладної), а отже, на думку відповідача, провізна плата, вказана у графі 36, 37 спірних залізничних накладних нарахована та стягнута правомірно.

Як стверджує позивач у позовній заяві, відповідачем, в порушення норм чинного законодавства України, а саме: ст.916 Цивільного кодексу України, ст.ст.9, 10 Закону України "Про залізничний транспорт", ст.ст.57, 61 Статуту Залізниць України, п.3 Розділу І Збірника тарифів, прийнято рішення по встановленню правил нарахування плати за перевезення, хоча у компетенції Акціонерного товариства "Українська залізниця" таких повноважень немає, внаслідок чого позивач, на підставі ст.ст.203, 215, 217 Цивільного кодексу України, просить визнати недійсним укладений між сторонами договір про надання послуг №07015/ЦТЛ-2018 від 06.02.2018 в частині п.п.3.2, 3.2.1, 3.2.2, 3.3, 3.5, 3.6 розділу 3 договору та стягнути з відповідача на користь позивача неправомірно списані з особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтранссервіс Альянс" №8200051 платежі за додаткові послуги на загальну суму 1825587,00 грн.

В той же час, заперечуючи проти позову, відповідач вказує на те, що на початку 2017 року Кабінетом Міністрів України було проведено дерегуляцію вагонної складової тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України, що мало наслідком внесення змін до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 №317 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356, внаслідок чого Акціонерне товариство "Українська залізниця", як і інші власники рухомого складу, набуло право формувати плату за використання власних вагонів за ринковими умовами.

При цьому 29.12.2017 за рішенням правління Акціонерного товариства "Українська залізниця", оформленого протоколом №Ц-59/912-2017 від 29.12.2017 з метою завершення процедури корпоратизації та дерегуляції вагонної складової тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом в межах України, внесено зміни щодо ознаки власності відносно вагонів інвентарного парку, які знаходяться на балансі регіональних філій та філій Акціонерного товариства "Українська залізниця" з інвентарного на власний парк вантажних вагонів, внаслідок чого рішенням правління Акціонерного товариства "Українська залізниця" від 31.01.2018, оформленого протоколом №Ц-65/17-2018 від 31.01.2018 доручено керівникам регіональних цілій та керівнику філії "ЦТЛ" Акціонерного товариства "Українська залізниця" забезпечити укладення нових договорів про надання послуг, забезпечивши перевезення вантажів у власних вагонах Акціонерного товариства "Українська залізниця" на нових умовах.

На думку Акціонерного товариства "Українська залізниця", укладений між сторонами договір, в частині п.п.3.2, 3.2.1, 3.2.2, 3.3, 3.5, 3.6 розділу 3 договору є таким, що не суперечить вимогам чинного законодавства України, а підстави для визнання недійсним частини правочину відсутні так як і відсутні законні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача списаних на виконання умов укладеного між контрагентами договору платежів на загальну суму 1825587,00 грн, які нараховані та стягнуті на виконання погоджених між сторонами умов п.п.3.2, 3.2.1 договору, як компенсація витрат на перевезення у порожньому стані вагонів перевізника та плата за використання вагонів перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

За загальним правилом ст.217 Цивільного кодексу України правочин не може бути визнаний недійсним, якщо законові не відповідають лише окремі його частини і обставини справи свідчать про те, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної його частини. У такому разі господарський суд може визнати недійсною частину правочину. Недійсними частини правочину визнаються за загальними правилами визнання правочинів недійсними із застосуванням передбачених законом наслідків такого визнання. Якщо недійсна частина правочину виконана будь-якою із сторін, господарський суд визначає наслідки такої недійсності залежно від підстави, з якої вона визнана недійсною.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 Цивільного кодексу України).

За приписом ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків.

У постанові Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" №9 від 06.11.2009 відзначається, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Отже, з урахуванням положень Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, на позивача покладено обов'язок доказування тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, виходячи з положень частин 1, 3, 4 ст.74 Господарського процесуального кодексу України. Тобто на підтвердження своїх вимог про визнання недійсним укладеного між сторонами договору про надання послуг №07015/ЦТЛ-2018 від 06.02.2018 в частині п.п.3.2, 3.2.1, 3.2.2, 3.3, 3.5, 3.6 розділу 3 цього правочину, позивач повинен довести на підставі належних і допустимих доказів, наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсними.

Предметом спірного договору є здійснення перевезень вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інших послуг, пов'язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) надання перевізником замовнику послуг, пов'язаних з організацією та перевезенням вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до частин 1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частина 1, п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України визначає, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ч.1, ч.4 ст.202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 Цивільного кодексу України).

Отже, з системного аналізу вищенаведених норм чинного станом на дату підписання спірного правочину законодавства полягає, що не погоджуючись з окремими умовами договору, позивач мав право відмовитись від його підписання, а підписавши - набув обов'язок виконувати встановлені ним умови належним чином.

Обставини справи свідчать, що позивач за час дії договору не ініціював питання щодо внесення змін до нього, протоколи розбіжностей до договору на етапі його укладання між сторонами не складались.

При цьому суд відхиляє твердження позивача про порушення відповідачем положень Закону України "Про природні монополії" з огляду на те, що зі зведеного переліку суб'єктів природних монополій станом на 28.02.2019, який розміщено на офіційному веб-сайті Антимонопольного комітету України вбачається, що Акціонерне товариство "Українська залізниця" є суб'єктом природної монополій тільки щодо послуг користування залізничними коліями, диспетчерськими службами, вокзалами та іншими об'єктами інфраструктури, що забезпечують рух залізничного транспорту загального користування, керування диспетчерськими службами.

Є очевидним, що здійснення перевезень вантажів залізничним транспортом можливе також у вагонах замовника - вантажних вагонах, яким замовник володіє на праві власності або іншій правовій підставі, а тому відповідач не є монополістом в частині вагонної складової для здійснення перевезень.

Договір, який укладено між сторонами, за своєю правовою природою є змішаним договором, який поєднує в собі риси договору перевезення та договору про надання послуг.

Згідно ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до ст.908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до ч.ч 1, 2 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Згідно з ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Статтею 8 Закону України "Про залізничний транспорт" визначено, що перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізничним транспортом загального користування організується на договірних засадах. Для забезпечення виконання договірних зобов'язань здійснюється перспективне та поточне планування перевезень. Умови та порядок організації перевезень, у тому числі в прямому змішаному сполученні, за участю залізничного та інших видів транспорту, нормативи якості вантажних перевезень (терміни доставки, безпека перевезень, схоронність вантажів) та обслуговування пасажирів, відправників і одержувачів вантажів визначаються Статутом залізниць України, Правилами перевезень вантажів та Правилами перевезень пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України.

Встановлення тарифів на перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу залізничним транспортом (за винятком приміських пасажирських перевезень) у межах України здійснюється на підставі бюджетної, цінової та тарифної політики у порядку, що визначає Кабінет Міністрів України (ч.1 ст.9 Закону України "Про залізничний транспорт").

Відповідно до п.2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Відповідно до ст.7 Статуту залізниць України залізниці здійснюють перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти між станціями, відкритими для виконання відповідних операцій. Станції здійснюють операції, пов'язані з перевезенням пасажирів, багажу і вантажобагажу з прийняттям видачею вантажів вагонними, дрібними відправками та в контейнерах, а за договорами з відправниками та одержувачами - їх навантаження і вивантаження. Станції можуть відкриватися для проведення усіх або окремих операцій.

Згідно ст.17 Статуту залізниць України перевезення вантажів залізничним транспортом організовуються на договірних засадах. Форма договору про організацію перевезень вантажів встановлюється Правилами. Для забезпечення виконання договірних зобов'язань здійснюється місячне планування перевезень. Умови та порядок організації перевезення в усіх видах сполучення визначаються Правилами. Порядок розроблення, термін подання заявок, затвердження планів та облік виконання перевезень вантажів встановлюються Правилами.

Тарифи на перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу залізничним транспортом (за винятком приміських пасажирських перевезень) встановлюються у порядку, що визначає Кабінет Міністрів України. Плата за перевезення вантажів справляється залежно від відстані, яка визначається згідно з планом формування поїздів (за змістом ст.57 Статуту).

Стаття 61 Статуту визначає, що тарифи на перевезення, збори і штрафи, встановлені відповідно до чинного законодавства, публікуються у Збірниках правил перевезень і тарифів залізничного транспорту. Тарифи на перевезення і ставки зборів, затверджені залізницями, публікуються у засобах масової інформації із зазначенням терміну введення їх у дію.

В абз.1 п.1 розділу 1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 №317 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356 визначено терміни, які вживаються виключно для цього Збірника, а зокрема, вагон перевізника - вантажний вагон, яким перевізник володіє на праві власності або іншій правовій підставі, що має загальномережеву нумерацію з ознакою в Автоматизованому банку даних парку вантажних вагонів (далі - АБД ПВ) "вагон інвентарного парку" відповідно до діючої нумерації та нанесення номерів на вагони згідно зі знаками і написами; власний вагон - вантажний вагон, яким юридична особа (крім перевізника) або фізична особа - підприємець володіє на праві власності або іншій правовій підставі, що має загальномережеву нумерацію та ознаку в АБД ПВ "власний вагон"; власний вагон перевізника - вантажний вагон, яким перевізник володіє на праві власності або іншій правовій підставі, має загальномережеву нумерацію та ознаку в АБД ПВ "власний вагон".

Як встановлено судом, відповідно до наявних в матеріалах справи залізничних накладних у кількості 207 шт за період з 20.02.2018 по 31.03.2018 Акціонерним товариством "Українська залізниця" було здійснено перевезення пшениці, відправником якої був позивач, у вагонах, власником яких є філія "ЦТЛ" Акціонерного товариства "Українська залізниця".

При цьому ознаки власності вагонів у загальномережевій нумерації в Автоматизованому банку даних парку вантажних вагонів з інвентарних на власний парк вантажних вагонів були змінені за рішенням правління Акціонерного товариства "Українська залізниця", оформленим протоколом №Ц-59/912-2017 від 29.12.2017, у зв'язку із внесенням вказаних вагонів до статутного капіталу Акціонерного товариства "Українська залізниця".

Наразі матеріали справи не містять відомостей про оскарження або скасування означеного рішення правління відповідача у встановленому законом порядку.

Відповідно до п.3 розділу 1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 №317 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356 державні регульовані тарифи встановлюються на: внутрішні та міжнародні (експорт та імпорт) вантажні перевезення, що здійснюються на лініях широкої та європейської колій загальної мережі залізниць України; охорону та супроводження вантажів, що підлягають обов'язковій охороні силами відомчої воєнізованої охорони на залізничному транспорті; користування вагонами і контейнерами перевізника; роботи і послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, перелік яких наведено в розділі III цього Збірника.

Розрахунки за перевезення вантажів, роботи і послуги, пов'язані з ними, щодо яких не встановлені державні регульовані тарифи, проводяться за вільними тарифами, які визначаються суб'єктами господарювання за згодою сторін у порядку, що не суперечить законодавству про захист економічної конкуренції. Перелік видів перевезень, робіт і послуг, які виконуються за вільними тарифами, наведено в табл.5 п.32 розділу II цього Збірника (п.5 розділу 1 Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 №317 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356).

За змістом підпункту 1.1.5 п.1 розділу II Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 №317 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356 визначено, що при перевезенні вантажів у вагоні перевізника, крім транспортерів, базова ставка плати визначається як сума інфраструктурної (далі - І) для вагонів перевізника та вагонної (далі - В) складових плати (тарифу). При перевезенні у власному або орендованому вагоні базовою ставкою плати є інфраструктурна складова для власних або орендованих вагонів (І вл). Під час перевезення вантажів у власних вагонах (контейнерах) перевізника плата визначається так само, як для власних вагонів (контейнерів).

Із системного аналізу наведених вище норм чинного законодавства України полягає, що для власних та орендованих вагонів Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, затверджений наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 №317 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356 регулює вартість послуг тільки в частині інфраструктурної складової плати, розмір вагонної складової плати за перевезення вантажу для власних та орендованих вагонів означений нормативний акт не регулює.

Відповідно до ч.5 ст.307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Частиною 3 ст.916 Цивільного кодексу України визначено, що робота та послуги, що виконуються на вимогу власника (володільця) вантажу і не передбачені тарифами, оплачуються додатково за домовленістю сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, в п.3.2 договору про надання послуг №07015/ЦТЛ-2018 від 06.02.2018 сторонами погоджено, що розмір плати за перевезення вантажу у вагоні перевізника складається з плати за перевезення навантаженого вагону перевізника, яка визначається за тарифом, визначеним у збірнику тарифів встановленим для власного вагону перевізника (фактично це плата за використання інфраструктури залізниці за перевезення навантаженого вагону, графа 31 залізничних накладних); компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до цього договору (фактично це плата за використання інфраструктури залізниці за перевезення порожнього власного вагону перевізника, графа 37 залізничних накладних); плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки (фактично це плата за використання власних вагонів залізниці, графа 36 залізничних накладних), що за висновками суду, не суперечить чинному законодавству України так як і не суперечать чинному законодавству України положення пунктів 3.2.1, 3.2.2, 3.3, 3.5, 3.6 розділу 3 договору про надання послуг №07015/ЦТЛ-2018 від 06.02.2018, які позивач просить визнати недійсними.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, а судом, в свою чергу, не встановлено наявності фактичних обставин, з якими закон пов'язує визнання правочину або його окремих частин недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, внаслідок чого позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтранссервіс Альянс" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про визнання недійсним укладеного між сторонами договору про надання послуг №07015/ЦТЛ-2018 від 06.02.2018 в частині п.п.3.2, 3.2.1, 3.2.2, 3.3, 3.5, 3.6 розділу 3 цього договору не визнаються судом обґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Спецтранссервіс Альянс" про стягнення з відповідача неправомірно списаних платежів в сумі 1825587,00 грн, з огляду на наступне.

Як вже зазначалось судом та не заперечується сторонами у справі, у період з 20.02.2018 по 31.03.2018 на виконання умов укладеного між контрагентами договору, Акціонерним товариством "Українська залізниця" здійснено перевезення вантажу, відправником якого є позивач, у вагонах, власником яких є філія "ЦТЛ" Акціонерного товариства "Українська залізниця", що підтверджується копіями залізничних накладних у кількості 207 шт, які містяться в матеріалах справи.

У графі 31 кожної залізничної накладної наявні відмітки про розмір плати за перевезення навантаженого вагону перевізника, яка визначається за тарифом визначеним у Збірнику тарифів встановленим для власного вагону перевізника, у графі 36 визначено розмір плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки, а у графі 37 - розмір компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до укладеного між сторонами договору.

Вказаний розмір плати за перевезення вантажу у вагоні перевізника, який складається з плати за перевезення навантаженого вагону перевізника за тарифом, визначеним у збірнику тарифів встановленим для власного вагону перевізника (графа 31 залізничних накладних), компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до цього договору (графа 37 залізничних накладних) та плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки (графа 36 залізничних накладних) погоджений сторонами у п.3.2 договору про надання послуг №07015/ЦТЛ-2018 від 06.02.2018.

Відповідно до ст.62 Статуту залізниць України порядок розрахунків за перевезення і послуги встановлюється Укрзалізницею згідно з чинним законодавством. Належні за перевезення вантажів і надання додаткових послуг платежі можуть вноситися готівкою, чеками, безготівково, якщо інше не передбачено законодавством, на станціях відправлення або передоплатою через розрахункові підрозділи залізниць.

Аналогічна норма міститься у п.1.3 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644. До оформлення видачі вантажу одержувачу станція повинна перевірити правильність сплаченої провізної плати, отримати недобори і всі платежі, які виникли на станції відправлення або при перевезенні і на станції призначення.

Відповідно до п.2.3 Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644 розрахунки за перевезення вантажу та вантажобагажу між залізницею і платником (відправником, одержувачем, експедитором) здійснюються на підставі договору, згідно з яким залізниця відкриває особовий рахунок кожному платнику (відправнику, одержувачу, експедитору) з присвоєнням коду платника.

Платник згідно з договором у порядку передоплати перераховує на рахунок розрахункового підрозділу кошти для оплати перевезень і додаткових послуг (п.2.5 Правил розрахунків за перевезення вантажів затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644).

Стаття 525 Цивільного кодексу України визначає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

На підставі викладеного, враховуючи встановлені судом обставини надання відповідачем послуг перевезення вантажу залізничним транспортом у період з 20.02.2018 по 31.03.2018, погодження між сторонами у п.3.2 договору про надання послуг №07015/ЦТЛ-2018 від 06.02.2018 розміру плати за перевезення вантажу у власних вагонах перевізника та висновку суду щодо відсутності законних підстав для визнання оспорюваних пунктів укладеного між контрагентами договору недійсними, суд вважає необґрунтованими доводи позивача про безпідставність та неправомірність дій відповідача щодо списання 1825587,00 грн вартості послуг, вказаних у графах 36 та 37 залізничних накладних з особового рахунку позивача, у зв'язку з чим позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

За таких обставин, в позові Товариству з обмеженою відповідальністю "Спецтранссервіс Альянс" до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про визнання недійсним укладеного між сторонами договору про надання послуг №07015/ЦТЛ-2018 від 06.02.2018 в частині п.п.3.2, 3.2.1, 3.2.2, 3.3, 3.5, 3.6 розділу 3 цього договору та про стягнення з відповідача на користь позивача неправомірно списаних платежів на суму 1825587,00 грн належить відмовити.

З огляду на наведене всі інші клопотання та заяви, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду стосовно відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

Суд зазначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до вимог ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача з огляду на відмову в позові.

Керуючись ст.ст.74, 129, 238 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. При цьому, згідно з п.п.17.5 п.17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 25.04.2019

Суддя Ю.М. Смирнова