ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
====================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2019 року Справа № 915/218/19

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Смородінової О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Ржепецької К. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» (55001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, промзона)

до відповідача: Приватного підприємства «УКРЗІЗ» (08131, Київська обл. Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Боголюбова, 7, кв. 29)

про: стягнення 716,04 грн,

Без виклику представників учасників справи

Суть спору:

Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» 07.02.2019 звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № 32/1508 від 28.01.2019 про стягнення з приватного підприємства «УКРЗІЗ» штрафних санкцій в сумі 716,04 грн за договором на постачання товару № 53-123-01-18-04785 від 23.10.2018.

Крім того, в позовній заяві позивач просив суд справу розглянути у спрощеному провадженні без виклику та повідомлення сторін.

Позовні вимоги ґрунтуються на підставі Договору на постачання товару № 53-123-01-18-04785 від 23.10.2018 з додатком до нього; видаткової накладної № УЗ-0000236 від 30.11.2018; претензії № 32/20796 від 10.12.2018 з доказами направлення відповідачу; застосування норм статей 231, 526, 530, 546, 611 Цивільного кодексу України, статті 193 Господарського кодексу України та мотивовані неналежним виконанням приватним підприємством «УКРЗІЗ» зобов'язань за укладеним договором № 53-123-01-18-04785 від 23.10.2018, а саме зобов'язань щодо своєчасної та у повному обсязі поставки товару, передбаченого договором.

Ухвалою суду від 01.03.2019, після виправлення позивачем недоліків позовної заяви, останню було прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/218/19, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; встановлено для сторін процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

Відповідач правом, передбаченим ст. 165 Господарського процесуального кодексу України щодо оформлення відзиву на позовну заяву і документів, що підтверджують заперечення проти позову, не скористався, вимоги суду щодо надання відзиву не виконав, про причини невиконання вимог суду не повідомив, хоча про факт відкриття провадження у справі № 915/218/19 був повідомлений належним чином.

Так, копія ухвали Господарського суду Миколаївської області від 01.03.2019 у справі № 915/218/19, направлена на адресу місцезнаходження відповідача, повернута до суду відділенням поштового зв'язку з відміткою причини повернення «за закінченням встановленого строку зберігання» (поштове відправлення зі штрихкодовим ідентифікатором 181).

Судом перевірено відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо адреси місцезнаходження відповідача та встановлено, що процесуальний документ надіслано зазначеній юридичній особі в порядку, визначеному чинним процесуальним законодавством.

Судом здійснено усі заходи щодо повідомлення належним чином відповідача про відкриття провадження у справі та встановлення процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідач вважається повідомленим про відкриття провадження у справі № 915/218/19.

Таким чином, враховуючи відсутність відзиву по суті позову, згідно зі ст. 165 ГПК України справу вирішено за наявними в ній матеріалами.

За правилами ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд розглянув дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ст. 252 ГПК України).

Ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд -

В С Т А Н О В И В:

23.10.2018 між державним підприємством Національна атомна енергогенеруюча компанія «ЕНЕРГОАТОМ» в особі Відокремленого підрозділу «Южно-Українська атомна електрична станція» та приватним підприємством «УКРЗІЗ» був укладений договір № 53-123-01-18-04785, відповідно до предмету якого відповідач, як постачальник, зобов'язався передати позивачу, як покупцю, а позивач прийняв на себе зобов'язання прийняти і сплатити товар - код CPV 18420000-9 по ДК 021:2015 - Аксесуари для одягу (Рукавички, печатки), (далі - товар), у кількості, асортименті і цінам, зазначеним у специфікації № 1 (Додаток до договору № 1), що є невід'ємною частиною цього договору. Рік виготовлення товару - не раніше 2017 року. Місцем виконання цього договору є місто Южноукраїнськ.

За умовами наведеного договору:

- загальна вартість товару складає: разом: 37144,00 грн без ПДВ; крім того ПДВ 20 %: 7428,80 грн; всього з ПДВ: 44572,80 грн (п. 2.1 Договору);

- за даним договором оплата відбувається протягом 45 робочих днів після постачання ТМЦ згідно специфікації № 1 (Додаток до договору № 1) та виконання постачальником умов п.п. 3.2, 5.1 цього договору (п. 2.2 Договору);

- постачання здійснюється на протязі 45 днів з дати публікації договору в системі ProZorro, але не пізніше 30.11.2018 р. на умовах - DDP м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, Южноукраїнське відділення ВП «Складське господарство» відповідно до Правил Інкотермс-2010, з обов'язковою присутністю представника постачальника (п. 3.1 Договору);

- з товаром постачальник надає покупцю: видаткову накладну (в трьох примірниках); податкову накладну, складену в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, з відображенням УКТЗЕД по-позиційно, електронного підпису уповноваженої платником особи, і зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН), шляхом направлення її на електронну адресу покупця та протягом терміну, визначеного чинною редакцією ПКУ. Разом з податковою накладною постачальник надає покупцю електронну квитанцію про реєстрацію податкової накладної у ЄРПН; документ підтверджуючий якість товару - 1 прим. (п. 3.2 Договору);

- датою постачання є дата отримання товару на складі вантажоодержувача з відміткою в накладній на відвантаження товару (п. 3.3 Договору);

- у разі порушення зобов'язань за договором, а саме за порушення термінів постачання товару, які передбачені даним договором, «ПОСТАЧАЛЬНИК» зобов'язаний сплатити пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару у зазначений термін за кожен день прострочення. Крім того, у разі прострочення постачання понад 30 календарних днів ПОСТАЧАЛЬНИК зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого товару (п. 4.1 Договору);

- приймання товару по кількості і якості здійснюється відповідно до інструкції П-6 «Про порядок приймання продукції по кількості» і П-7 «Про порядок приймання продукції по якості», СОУ НАЕК 038:2017 «Управління закупівлями продукції. Організація Вхідного контролю продукції АЕС» (п. 5.1 Договору);

- договір вступає в силу з моменту підпису обома сторонами, та скріплення печаткою (п. 12.1 Договору);

- дія терміну цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 12.1 цього Договору, та закінчується 31.12.2019 (п. 12.2 Договору).

Договір скріплений підписами та печатками обох сторін.

Дослідивши надані суду докази, оцінивши їх у відповідності з вимогами ст. 86 ГПК України, проаналізувавши обставини справи відносно норм чинного законодавства, яке регулює спірні відносини, суд дійшов таких висновків.

Предметом даного позову виступає майнова вимога позивача, як покупця, до відповідача, як постачальника, про стягнення з останнього пені, внаслідок порушення відповідачем строків здійснення постачання товару.

Отже, спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями чинного законодавства про поставку.

Так, згідно з приписами ч. ч. 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За умовами ч. 1 ст. 662 та ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК України обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар.

За умовами Договору, постачання мало бути здійснено протягом 45 днів з дати публікації договору в системі ProZorro, але не пізніше 30.11.2018 (п. 3.1 Договору).

Публікація вказаного договору на веб-порталі ProZorro відбулася 23.10.2018, що підтверджується роздруківкою інформації про закупівлю, розміщеною за посиланням: https://prozorro.gov.ua/tender/UA-2018-09-05-000205-c.

За такого, з урахуванням дати публікації договору, постачання мало бути здійснено (23.10.2018 + 45 днів = 07.12.2018) не пізніше 30.11.2018.

З метою досудового врегулювання спору, у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору № 53-123-01-18-04785 від 23.10.2018 щодо постачання товару у встановлений строк, 19.12.2018 року на адресу відповідача позивачем було скеровано претензію №32/20796 від 10.12.2018 року про сплату пені в сумі 445,73 грн та про поставку товару на суму 44572,80 грн. Докази направлення вказаної претензії на адресу відповідача містяться в матеріалах справи.

За даними позивача, відповідь на вказану претензію від відповідача не надходила, а заявлені вимоги були задоволені лише в частині поставки ТМЦ.

При цьому, наявні в матеріалах докази свідчать про таке.

На виконання умов вищенаведеного Договору відповідач поставив позивачу, а останній прийняв у власність товар на загальну суму 44572,80 грн, що підтверджується видатковою накладною № УЗ-0000236 від 30.11.2018, копія якої додана позивачем до позовної заяви.

Постачання відбулося 17.12.2018, що підтверджується відбитком штампу Южноукраїнського відділення ДП НАЕК «Енергоатом» ВП «Складське господарство», із зазначенням дати 17.12.2018.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У відповідності до ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 2 ст. 614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин обов'язок доведення факту своєчасності здійснення поставки закон покладає на постачальника.

Відповідач доказів належного виконання своїх зобов'язань за договором не представив, доводи позивача не спростував.

Відповідно до статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень ст. 77, 78 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до змісту ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Отже, за висновками суду в спірних правовідносинах відповідачем дійсно порушені норми та приписи чинного законодавства в частині повноти та своєчасності поставки товару за договором № 53-123-01-18-04785 від 23.10.2018, в зв'язку з чим позивач цілком правомірно звернувся до господарського суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача пені за прострочення виконання зобов'язання.

За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. Суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

На підставі статті 549 ЦК України та статті 230 ГК України позивач цілком правомірно нарахував та просить суд стягнути з відповідача пеню.

Відповідно до п. 4.1 Договору, у разі порушення зобов'язань за договором, а саме за порушення термінів постачання товару, які передбачені даним договором, постачальник зобов'язаний сплатити пеню у розмірі 0,1% від вартості непоставленого товару у зазначений термін за кожен день прострочення. Крім того, у разі прострочення постачання понад 30 календарних днів постачальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого товару.

Водночас, перевіривши розрахунки позивача, судом встановлено, що при нарахуванні пені позивачем допущено помилку в розрахунках.

Судом здійснено перерахунок розміру пені за період заявлений позивачем та встановлено, що обґрунтованою сумою пені до стягнення з відповідача є 713,16 грн.

З огляду на що, суд відмовляє позивачу в стягненні з відповідача пені в сумі 2,88 грн.

Таким чином, враховуючи вищенаведені норми та обставини, розглянувши даний спір із застосуванням норм матеріального права, якими регулюються відповідні відносини, згідно з наданими сторонами доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, у зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача належить стягнути на користь позивача (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог) 1913,32 грн ((713,16 / 716,04) * 100 % = 99,60 %; 99,60 % * 1921,00 = 1913,32) судового збору.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 86, 129, 165, 233, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з приватного підприємства «УКРЗІЗ» (08131, Київська обл. Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Боголюбова, 7, кв. 29; ідентифікаційний код 39032930) на користь Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу «Южно-українська атомна електрична станція» (55001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, промзона; ідентифікаційний код 20915546) пеню за договором на постачання товару № 53-123-01-18-04785 від 23.10.2018 в сумі 713,16 грн.

В решті позовних вимог в частині стягнення з приватного підприємства «УКРЗІЗ» пені за договором на постачання товару № 53-123-01-18-04785 від 23.10.2018 в сумі 2,88 грн позивачу відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтею 256 і підпунктом 17.5 пункту 17 Розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Сторони та інші учасники справи:

Позивач: Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (01032, м. Київ, вул. Назарівська, 3; ідентифікаційний код 24584661) в особі Відокремленого підрозділу «Южно-українська атомна електрична станція» (55001, Миколаївська область, м. Южноукраїнськ, промзона; ідентифікаційний код 20915546);

Відповідач: Приватне підприємство «УКРЗІЗ» (08131, Київська обл. Києво-Святошинський район, с. Софіївська Борщагівка, вул. Боголюбова, 7, кв. 29; ідентифікаційний код 39032930).

Суддя О.Г. Смородінова