РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.04.2019Справа № 910/17070/18

За позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Рамінтек ЛТД"
доКиївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України
провизнання недійсним та скасування рішення
Суддя Підченко Ю.О.
Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:

від позивача: Єніч В.С. - представник за довіреністю;

від відповідача: Тацишина О.П. - представник за довіреністю.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Рамінтек ЛТД" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовними вимогами до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування Рішення Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 17.10.2018 № 60/26-р/к у справі № 69/9-р-02-02-2018 в повному обсязі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що під час розгляду справи № 69/9-р-02-2018 відповідачем було не повно та не об'єктивно досліджено матеріали справи, встановлені не всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2018 відкрито провадження в справі, вирішено проводити розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 25.01.2019.

22.01.2019 через загальний відділ діловодства суду позивачем було подано клопотання про залучення до участі в справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційно-виробнича компанія "Рамінтек".

Крім того, 24.01.2019, від позивача надійшли додаткові пояснення на виконання вимог ухвали суду від 22.12.2018.

Підготовче судове засідання 25.01.2019 відкладено на 15.02.2019 про що винесено відповідну ухвалу суду.

07.02.2019 через загальний відділ діловодства суду відповідачем подано відзив на позов.

14.02.2019 позивач підготував відповідь на відзив та долучив її до матеріалів справи.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 15.02.2019 підготовче судове засідання відкладено на 22.03.2019.

05.03.2019 через загальний відділ діловодства суду відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив.

Суд відмовив у залученні до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноваційно-виробнича компанія "Рамінтек".

З огляду на те, що у судовому засіданні 22.03.2019 здійснено дії передбачені ст. 182 Господарського процесуального кодексу України, а також те, що представник позивача та представник відповідача в даному судовому засіданні зазначили, що повідомлені про наслідки закриття підготовчого провадження, суд вирішив закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті.

Безпосередньо в судовому засіданні 19.04.2019 представник позивача наполягав на задоволенні заявленого позову та надав усні пояснення по суті спору.

Представники відповідача, у свою чергу, проти позову заперечували в повному обсязі.

Судом було закінчено з'ясування обставин та перевірку їх доказами, проведено судові дебати.

Наявних у справі доказів достатньо для вирішення спору по суті.

Відповідно до ст. 233 ГПК України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

Суд також враховує положення частини 1 статті 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" 04.11.1950 року про право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Правовідносини, пов'язані з обмеженням монополізму та захистом суб'єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України (далі - ГК України), і відтак - господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, згідно з частиною третьою статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" розглядаються господарськими судами.

До того ж відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду.

Отже, спір у даній справі відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

В силу ч. 1 ст. 3 Закону України "Про захист економічної конкуренції" законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Стаття 3 зазначеного закону до основних завдань Антимонопольного комітету України відносить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом тощо.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Положеннями ст. 28 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" особи, права яких порушені діями, визначеними цим Законом як недобросовісна конкуренція, можуть протягом шести місяців з дня, коли вони дізналися або повинні були дізнатися про порушення своїх прав, звернутися до Антимонопольного комітету України, його територіальних відділень із заявою про захист своїх прав.

Так до Відділення надійшла заява від 28.08.2017 б/н ТОВ "Інноваційно-виробнича компанія "Рамінтек" про порушення ТОВ "Рамінтек ЛТД" законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, передбаченого ст. 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції".

17.10.2018 Адміністративна колегія Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України розглянула матеріали справи № 69/9-р-02-02-18, розпочатої за результатами розгляду заяви ТОВ "ІВК "Рамінтек" від 28.08.2017 б/н про порушення ТОВ "Рамінтек ЛТД" законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, передбаченого ст. 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" та подання про попередні висновки у справі Першого відділу досліджень і розслідувань від 20.09.2018 № 60-03/116п.

Рішенням Адміністративної колегії Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 60/26-р/тк від 17.10.2018 (далі також - Рішення 60/26-р/тк) постановлено:

- визнати, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Рамінтек ЛТД" вчинило порушення, передбачене статтею 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" у вигляді неправомірного використання частини комерційного (фірмового) найменування "Рамінтек" у власній назві, доменному імені сайту та електронній адресі без дозволу (згоди) ТОВ "ІВК "Рамінтек", яке раніше почало використовувати її у господарській діяльності, що призвело до змішування з діяльністю цього суб'єкта господарювання;

- за порушення, викладене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції", накласти на ТОВ "Рамінтек ЛТД" штраф в розмірі 68 000, 00 грн;

- зобов'язати ТОВ "Рамінтек ЛТД" припинити порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, зазначене в п.1 цього рішення, шляхом вилучення, протягом 30 календарних днів з дня отримання цього рішення, з власної назви, електронної адреси доменного імені сайту, в тому числі його наповнення, частини комерційного (фірмового) найменування "Рамінтек" та не використовувати його у власній господарській діяльності про що проінформувати Київське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України з наданням підтверджуючих документів.

Відповідно до частини третьої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення.

Судом встановлено, що позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним рішення № 60/26-р/тк від 17.10.2018 в межах зазначеного строку (18.12.2018).

Проаналізувавши матеріали справи та пояснення представників сторін, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи на таке.

Позивач, обґрунтовуючи свої доводи зазначає наступне:

- відсутність змішування з діяльністю суб'єкта господарювання скаржника підтверджується відповідями суб'єктів господарювання, наданими в результаті опитування;

- відповідачем зроблено передчасний та помилковий висновок, що саме використання позивачем у своїй назві слова "Рамінтек" спонукало ТОВ "Малікас-Мєд" звернутися до ТОВ "ІВК "Рамінтек" з приводу даної накладної від 02.10.2017 № ТР-0001062;

- позивач має пріоритет на Знак для товарів і послуг "Рамінтек" та Знак для товарів і послуг "Ramintek";

- на день звернення ТОВ "ІВК "Рамінтек" до відповідача законним директором та підписантом ТОВ "ІВК "Рамінтек" був ОСОБА_4, який не підписував ні яких скарг/заяв/звернень від імені ТОВ "ІВК "Рамінтек" до відповідача.

Відповідно до пункту 23 Тимчасових правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.94 р. № 5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06.05.1994 за № 90/299 (у редакції розпорядження Антимонопольного комітету України від 29 червня 1998 року № 169-р) (зі змінами) (надалі - Правила розгляду заяв і справ), службовцями Комітету, відділення, яким доручено збирання та аналіз доказів, проводяться дії, направлені на всебічне, повне і об'єктивне з'ясування дійсних обставин справи, прав і обов'язків сторін.

Статтею 41 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (надалі - Закон про захист економічної конкуренції) визначено коло доказів, видів засобів доказування та порядок збирання доказів органами Антимонопольного комітету України при розгляді справ про порушення, зокрема, і законодавства про захист від недобросовісної конкуренції.

Відповідно до частини пертої, другої статті 41 Закону про захист економічної конкуренції, доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення, які встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. При цьому, Законом не визначено певної форми доказів. Збір доказів здійснюється Антимонопольним комітетом України, його територіальними відділеннями незалежно від місцезнаходження доказів.

Згідно з інформаційним листом Антимонопольного комітету України від 25.04.2012 № 60/01, для проведення дослідження ринку можуть бути використані дані вибіркових обстежень і опитувань населення або інших покупців (фізичних та юридичних осіб) про ситуацію на ринку, які може проводити Відділення самостійно.

Так, Відділенням, з метою об'єктивного та всебічного розгляду справи, а також з метою аналізу сприйняття споживачами (покупцями) інформації на досліджуваному ринку було проведено опитування споживачів імуноферментних тестів для діагностики інфекційних, паразитарних та алергічних захворювань людини, серед яких комунальні підприємства, державні установи, суб'єкти господарювання (обласні та міські лікарні, диспансери, поліклініки, консультативно-діагностичні, клінічні центри, лабораторії тощо).

За результатами аналізу інформації, отриманої в ході опитування, відповідачем було встановлено, що більшість респондентів, які надали відповіді, зазначили, що комерційні найменування TOB «ІВК «Рамінтек» та TOB «Рамінтек ЛТД» в цілому є схожими. При цьому, деякі респонденти вказали, що, з огляду на зазначену схожість, існує можливість сплутування цих найменувань. Так, Деякі респонденти повідомили, що вони б могли помилково придбатианалогічні товари у TOB «Рамінтек ЛТД», якщо раніше постачальником таких товарів було TOB «ІВК «Рамінтек».

У відповідності до частин третьої та п'ятої статті 13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах; не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється, зокрема, яка включає: вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції.

За приписами статті l0bis Паризької конвенції про охорону промислової власності від 20 березня 1883 року (набула чинності для України 25.12.1991) країни Союзу зобов'язані забезпечити ефективний захист від недобросовісної конкуренції; актом недобросовісної конкуренції вважається будь-який акт конкуренції, що суперечить чесним звичаям у промислових і торговельних справах; зокрема, підлягають забороні всі дії, здатні яким би то не було способом викликати змішування відносно підприємства, продуктів чи промислової або торговельної діяльності конкурента.

Частинами першою та другою статті 33 Господарського кодексу України неправомірним використанням ділової репутації суб'єкта господарювання визнаються:

- неправомірне використання чужих позначень, рекламних матеріалів, упаковки; неправомірне використання товару іншого виробника;

- копіювання зовнішнього вигляду виробу іншого виробника;

- порівняльна реклама. Неправомірним є використання без дозволу уповноваженої на те особи чужого імені, комерційного найменування, торговельної марки, інших позначень, а також належних іншій особі рекламних матеріалів тощо, що може призвести до змішування з діяльністю іншого суб'єкта господарювання, який має пріоритет на їх використання.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» встановлено, що недобросовісною конкуренцією є будь-які дії у конкуренції, що суперечать торговим та іншим чесним звичаям у господарській діяльності.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», неправомірним є використання імені, комерційного (фірмового) найменування, торговельної марки (знака для товарів і послуг), рекламних матеріалів, оформлення упаковки товарів і періодичних видань, інших позначень без дозволу (згоди) суб'єкта господарювання, який раніше почав використовувати їх або схожі на них позначення у господарській діяльності, що призвело чи можепризвести до змішування з діяльністю цього суб'єкта господарювання.

Таким чином, опитування споживачів в рамках розгляду справи № 69/9-р-02-02-18 за ознаками вчинення позивачем порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції, було власною ініціативою Відділення, метою якої було заслуховування думки споживачів на ринку виробництва та реалізації імуноферментних тестів для діагностики інфекційних, паразитарних та алергічних захворювань людини з приводу використання частини комерційного (фірмового) найменування «Рамінтек» у власній назві, доменному імені сайту та електронній адресі без дозволу (згоди) скаржника.

При цьому, відповіді опитаних суб'єктів господарювання та інших споживачів для відповідача не були виключними підставами для кваліфікації дій TOB «Рамінтек ЛДТ», як порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції.

Відповідно до інформації, повідомленої TOB «Екомед» листом від 03.08.2018 № 261 (вх. Відділення від 06.08.2018 № 60-01/2475), TOB «ІВК «Рамінтек» здійснювало реалізацію своєї продукції TOB «Екомед» з 16.05.2013 по 05.05.2017. З огляду на те, що дата реєстрації TOB «Рамінтек ЛТД» 20 квітня 2017 року, TOB «Рамінтек ЛТД» і TOB «ІВК «Рамінтек» здійснювали реалізацію аналогічної продукції, тобто діяли на одному ринку, що давало змогу потенційним споживачам вибирати між їх товарами, TOB «Рамінтек ЛТД» і TOB «ІВК «Рамінтек» є конкурентами на ринках виробництва та реалізації імуноферментних тестів для діагностики захворювань людини.

Листом від 11.12.2017 № 15 (вх. Відділення від 11.12.2017 № 01-11-3791) позивач повідомив, що в жовтні 2017 року здійснював реалізацію своєї продукції, зокрема TOB «Малікс-Мєд», що підтверджується видатковими накладними. Разом з тим, серед покупців TOB «ІВК «Рамінтек» зазначений суб'єкт господарювання відсутній.

Як встановлено у Рішенні № 60/26-р/к, до скаржника звернулось TOB «Малікс-Мєд» щодо наявних розбіжностей в отриманій видатковій накладній № ТР-0001062 від 02.10.2017. Так, TOB «Малікс-Мєд» звернулось саме до TOB «ІВК «Рамінтек», оскільки, згідно з текстом листа від 04.10.2017, в зазначеній накладній у якості постачальника було вказано TOB «ІВК «Рамінтек». Після отримання ним копії цього документу було встановлено, що він засвідчений печаткою TOB «Рамінтек ЛТД», особою, що виписала накладну, вказано ОСОБА_4, проте постачальником продукції в ньому зазначено TOB «ІВК «Рамінтек». Разом з тим, TOB «ІВК Рамінтек» повідомило, що не виготовляло видаткову накладну № ТР-0001062 від 02.10.2017.

На підтвердження цього звернення TOB «Малікс-Мєд» TOB «ІВК «Рамінтек» надало копію електронного листа від 04.10.2017, який, згідно з реквізитами, був надісланий бухгалтером TOB «Малікс-Мєд», з електронної адреси , яка, відповідно до доменного ім'я maliksmed.com, належить TOB «Малікс-Мєд».

Отже, те, що TOB «Малікс-Мєд», купуючи продукцію у TOB «Рамінтек ЛТД», за умови виникнення питань щодо документації звернулося саме до TOB «ІВК «Рамінтек», підтверджує факт змішування діяльності TOB «Рамінтек ЛТД» з діяльністю TOB «ІВК «Рамінтек», яке раніше почало використовувати у своїй діяльності позначення «Рамінтек», що відповідає диспозиції статті 4 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції».

Крім того, статтею 90 Цивільного кодексу України встановлено, що:

- юридична особа повинна мати своє найменування, яке містить інформацію про її організаційно-правову форму; юридична особа може мати крім повного найменування скорочене найменування;

- юридична особа, що є підприємницьким товариством, може мати комерційне (фірмове) найменування;

- найменування юридичної особи вказується в її установчих документах і вноситься до єдиного державного реєстру.

Статтею 8 Паризької конвенції про охорону промислової власності від 20.03.1883 встановлено, що фірмове найменування охороняється в усіх країнах Союзу без обов'язкового подання заявки чи реєстрації і незалежно від того, чи є воно частиною товарного знака.

Частинами першою, другою та четвертою статті 489 Цивільного кодексу України визначено умови, за яких комерційному найменуванню надається правова охорона.

Відповідно до частин першої, третьої та п'ятої статті 159 Господарського кодексу України: суб'єкт господарювання - юридична особа або громадянин-підприємець може мати комерційне найменування; правовій охороні підлягає як повне, так і скорочене комерційне найменування суб'єкта господарювання, якщо воно фактично використовується ним у господарському обігу; особа, яка використовує чуже комерційне найменування, на вимогу його власника зобов'язана припинити таке використання і відшкодувати завдані збитки.

У відповідності до пункту 78 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.10.2012 № 12, комерційне (фірмове) найменування необхідно відрізняти від найменування юридичної особи (частина перша статті 90 ЦК України); найменування юридичної особи не є об'єктом права інтелектуальної власності, оскільки пов'язані з його використанням правовідносини регулюються переважно нормами корпоративного законодавства.

У свою чергу, частиною першою статті 1 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» встановлено, що недобросовісною конкуренцією є будь-які дії у конкуренції, що суперечать торговим та іншим чесним звичаям у господарській діяльності.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», неправомірним є використання імені, комерційного (фірмового) найменування, торговельної марки (знака для товарів і послуг), рекламних матеріалів, оформлення упаковки товарів і періодичних видань, інших позначень без дозволу (згоди) суб'єкта господарювання, який раніше почав використовувати їх або схожі на них позначення у господарській діяльності, що призвело чи може призвести до змішування з діяльністю цього суб'єкта господарювання.

Положення статті 4 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» визначають:

- встановлення відсутності дозволу (згоди) суб'єкта господарювання, що уповноважений давати такий дозвіл, як підстави для кваліфікації використання позначень як акту недобросовісної конкуренції;

- постановку питання про доведення давності (пріоритету) використання позначення;

- визнання за цих умов факту використання позначення суб'єкта господарювання неправомірним;

- можливість застосування статті цього Закону до правопорушень, у яких використовуються не тільки тотожні, а й схожі на них позначення, що призвело чи може призвести до змішування з діяльністю суб'єкта господарювання, який раніше почав використовувати такі позначення.

При цьому, необхідно зазначити, що відповідно до чинного законодавства порядок набуття прав на комерційне (фірмове) найменування не передбачає виконання формальних процедур реєстрації та набуття статусу об'єкта інтелектуальної власності для виникнення однойменного об'єкта правової охорони.

З огляду на наведене, можуть бути визнані актом недобросовісної конкуренції будь-які дії, здатні викликати змішування відносно підприємства, товарів чи промислової або торговельної діяльності конкурента, в тому числі й дії, пов'язані з використанням позначень, які у встановленому порядку належною особою не було зареєстровано як об'єкти інтелектуальної власності (торговельні марка: промислові зразки, тощо).

При цьому поняття «пріоритет», яке в Законі України «Про захист від недобросовісної конкуренції» використовується в розумінні переважного права на користування результатами правомірної, добросовісної та чесної підприємницької діяльності, з огляду на відмінності в сферах регулювання за своїм правовим змістом не є тотожним поняттю «пріоритет» за Законами України «Про охорону прав на промислові зразки», «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі», «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», які визначають пріоритет як першість заявки про реєстрацію відповідних прав, про що зазначає Позивач.

Реалізація положень наведених законодавчих приписів не пов'язана з наявністю чи відсутністю у особи, яка вважає свої права порушеними, охоронного документа, оскільки останні забезпечують захист від недобросовісної конкуренції виходячи з першості у використанні позначення, що сприяє індивідуалізації суб'єкта господарювання.

Крім того, як вбачається з доводів та доказів відповідача, назва «Рамінтек» є штучноєтвореною. Вона утворена від перших літер прізвища головного засновника ОСОБА_5 - «РА», поєднаних за допомогою літери «М», із комбінацією літер «ІН», що входять до слова «Іноваційно», яке є частиною комерційної назви Заявника, та комбінації літер «ТЕК», що входять до англійського слова «technology» і читається як [текнолоджі]» (мова оригіналу).

Як вбачається з Рішення № 60/26-р/к ОСОБА_4 не отримував дозволів (згоди) від TOB «ІВК «Рамінтек» на використання комерційної назви «Рамінтек» і про наміри щодо створення суб'єкта господарювання з аналогічною назвою та видами діяльності не повідомляв.

Отже, з огляду на те, що TOB «Рамінтек ЛТД» було зареєстровано 20.04.2017, в той час, як TOB «ІВК «Рамінтек» почав використовувати комерційне найменування «Рамінтек» на 8 років раніше, а саме з моменту своєї реєстрації - з 06.07.2009 року, а також враховуючи відсутність у TOB «Рамінтек ЛТД» дозволу (згоди) TOB «ІВК «Рамінтек» на використання частини його комерційного (фірмового) найменування, TOB «ІВК «Рамінтек» має пріоритет щодо використання цього позначення.

З огляду на що, посилання позивача на приписи Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» є недоцільними у випадку встановлення органами Антимонопольного комітету України ознак порушення, передбаченого статтею 4 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Стосовно доводів позивача про наявність корпоративного конфлікту та відсутність у ОСОБА_6 на момент звернення TOB «ІВК «Рамінтек» права на звернення із скаргою до відповідача суд вважає за необхідне звернути увагу на такі обставини.

Дані твердження не спростовують факту встановлення ознак порушення законодавства про захист від недобросовісної інформації.

Як уже зазначалося вище, заява TOB «ІВК «Рамінтек» б/н датується 28.08.2017 року.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Згідно абзацу третьому пункту 17 Правил розгляду заяв і справ особами, які мають право подавати заяву відповідно до абзацу другого частини першої статті 36 Закону України «Про захист економічної конкуренції» або частини першої статті 28 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції», є суб'єкти господарювання - конкуренти, постачальники чи покупці відповідача та інші фізичні та юридичні особи, які можуть підтвердити, що дії чи бездіяльність відповідача, визначені зазначеними законами як порушення законодавства про захист економічної конкуренції, можуть безпосередньо і негативно вплинути на їхні права. Такі заяви мають відповідати вимогам, викладеним у пункті 18 цих Правил.

Як стверджує відповідач, Відділенням була здійснена перевірка відповідності Заяви приписам пунктів 17 та 18 Правил розгляду заяв і справ. Так, відповідно до інформації, розміщеної на веб-сайті ДП «Інформаційно-ресурсний центр» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на день подання Заяви, керівником та підписантом TOB «ІВК «Рамінтек» з 01.06.2017 (згідно з Статутом) є ОСОБА_6.

З огляду на статтю 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» та інформацію, розміщену на веб-сайті ДП «Інформаційно-ресурсний центр» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, у відповідача були відсутні підстави вважати заяву від 28.08.2017 б/н, разом з іншими документами, поданою з порушенням пункту 18 Правил, а саме за підписом особи, яка не мала на це прав і повноважень, та, відповідно, не здійснювати її розгляд.

За наявною у відповідача інформацією, ОСОБА_4 перебував на посаді директора TOB «ІВК «Рамінтек» з 2009 року. Рішенням загальних зборів учасників TOB «ІВК «Рамінтек» № 01/06/2017 від 01.06.2017 ОСОБА_4 було відсторонено від посади директора терміном на півроку, а відповідно до рішення № 23/10/17 від 23.10.2017 загальних зборів учасників TOB «ІВК «Рамінтек» ОСОБА_4 було звільнено та призначено на посаду директора ОСОБА_6 (співзасновник та теперішній директор TOB «ІВК «Рамінтек»). Крім того, ОСОБА_4 є єдиним засновником та директором TOB «Рамінтек ЛТД» (Товариство, дата реєстрації - 20.04.2017).

Станом на день подання Заяви TOB «ІВК «Рамінтек» б/н від 28.08.2017 та прийняття Рішення № 60/26-р/к були відсутні рішення у судових справах, що набрали законної сили і доводили протилежне.

Крім того, наявність корпоративного конфлікту між засновниками TOB «ІВК «Рамінтек», а також подальше прийняття Господарським судом міста Києва рішення від 29.08.2018 та постанови Київським апеляційним господарським судом від 03.12.2018 року у справі № 910/2085/18, не відноситься до предмету розгляду заяви TOB «ІВК «Рамінтек» б/н від 28.08.2017 та розпочатої за результатами її розгляду справи № 69/9-р-02-02-18, а також не перешкоджало подальшому збору та дослідження доказів, оскільки відповідно до абзацу 4 пункту 17 Правил розгляду заяв : справ заяви осіб, які не мають права їх подавати згідно з абзацом третім цього пункту, органами Комітету не розглядаються, що не є перешкодою для проведення разі необхідності за власною ініціативою органів Комітету розслідування щодо фактів, викладених у такій заяві.

Таким чином, встановлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції не перебуває у залежному зв'язку із наявністю або відсутністю заяви про порушення законодавства про захист економічної конкуренції після розгляду останньої та винесення розпорядження про початок розгляду справи. Так, розгляд справи розпочинається за результатами розгляду заяви, під час якого було виявлено ознаки порушення законодавства про захист економічної конкуренції, оскільки згідно пункту 20 Правил розгляду заяв і справ, у разі невиявлення ознак порушення законодавства про захист економічної конкуренції державний уповноважений, голова відділення відмовляють у розгляді справи, про що письмово повідомляється заявнику.

Таким чином, станом на день прийняття Заяви відповідачем та на день початку розгляду справи, за результатом якої було прийняте оскаржуване Рішення № 60/26-р/к, останнє діяло у відповідності до статті 19 Конституції України, а саме межах та у спосіб, передбачених законодавством України, з урахуванням всіх обставин та об'єктивним дослідженням всіх матеріалів справи.

Згідно зі статтею 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №15, недодержання органом Антимонопольного комітету України інших процедурних правил у розгляді справ про порушення конкурентного законодавства може мати наслідком визнання господарським судом відповідного рішення такого органу недійсним лише у випадках, коли відповідне порушення унеможливило або істотно ускладнило з'ясування фактичних обставин, що мають значення для прийняття органом Антимонопольного комітету України правильного рішення у справі, наприклад, порушено право особи, яка бере участь у справі, на подання доказів, клопотань, усних і письмових пояснень (заперечень), пропозицій щодо питань, які виносяться на експертизу, тощо. Якщо порушення органом Антимонопольного комітету України процедурних правил у розгляді справи про порушення конкурентного законодавства не призвело до прийняття неправильного рішення по суті розглянутої ним справи, то у господарського суду з урахуванням положень частини другої статті 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» немає підстав для визнання оспорюваного рішення недійсним.

Згідно вимог статей 73, 76, 77 та 79 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2018 у справі №910/947/17.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення прийняте Київським обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, з повним з'ясуванням та доведенням обставин, які мають значення для справи, а також з відповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Таким чином, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Рамітнек ЛТД" до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України не підлягають задоволенню.

Згідно положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Рамінтек ЛТД" до Київського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складено та підписано 24.04.2019 року.

Суддя Ю.О.Підченко