РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2019Справа № 910/17177/18

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Чинчин О.В., при секретарі судового засідання Бігмі Я.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Головного управління Держпродспоживслужби у Чернігівській області (14034, Чернігівська обл., місто Чернігів, ВУЛИЦЯ 1 ТРАВНЯ , будинок 180)
до проДержавного підприємства «Орган з сертифікації нафтопродуктів та систем якості «МАСМА-СЕПРО» (03142, м.Київ, ПРОСПЕКТ АКАДЕМІКА ПАЛЛАДІНА, будинок 46, корпус 4) розірвання договору

Представники:

від Позивача: Костюк І.А. (представник за довіреністю);

Зенов О.В. (представник за довіреністю);

від Відповідача: не з'явились;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Головне управління Держпродспоживслужби у Чернігівській області (надалі також - «Позивач») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Орган з сертифікації нафтопродуктів та систем якості «МАСМА-СЕПРО» (надалі також - «Відповідач») про розірвання договору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем його зобов'язань за Договором на проведення лабораторних досліджень №39/ВЛ від 05.07.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.12.2018 позовну заяву Головного управління Держпродспоживслужби у Чернігівській області до Державного підприємства "Орган з сертифікації нафтопродуктів та систем якості "МАСМА-СЕПРО" про розірвання договору залишено без руху.

04.01.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2018 року відкрито провадження у справі №910/17177/18, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 06.02.2018 року.

06.02.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

В судове засідання 06.02.2019 року представники сторін не з'явились, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання Позивача про відкладення розгляду справи, зобов'язано сторін надати докази, продовжено строки проведення підготовчого провадження на тридцять днів, відкладено підготовче судове засідання на 27.02.2019 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2019 року зобов'язано Сторін надати належним чином засвідчені копії протоколів випробувань №208/ТЛ, №209/ТЛ, №210/ТЛ, №211/ТЛ, №212/ТЛ від 08.08.2018 року.

07.02.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання, яке призначено на 06.02.2019 року.

19.02.2019 року через загальний відділ діловодства суду (канцелярію) від Відповідача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду від 06.02.2019 року.

27.02.2019 року підготовче судове засідання не відбулось у зв'язку із перебуванням судді Чинчин О.В. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2019 року підготовче засідання призначено на 27.03.2019 року.

В судове засідання 27.03.2019 року з'явились представники Позивача. Представник відповідача не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.04.2019 року.

В судовому засіданні 09 квітня 2019 року представники Позивача підтримали вимоги та доводи позовної заяви, просили суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник Відповідача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується поверненням на адресу суду рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення 02.04.2019 року уповноваженій особі Відповідача.

Таким чином, Суд приходить до висновку, що Відповідач про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Відповідно до статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що Відповідач був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи по суті, Суд вважає, що неявка в судове засідання представника Відповідача не є перешкодою для прийняття Рішення у даній справі.

В судовому засіданні 09 квітня 2019 року на підставі статті 240 Господарського процесуального кодексу України, проголошено вступну та резолютивну частини Рішення.

Відповідно до статті 223 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні складено протокол судового засідання.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ

05.07.2018 року між Головним управлінням Держпродспоживслужби у Чернігівській області (Замовник) та Державним підприємством «Орган з сертифікації нафтопродуктів та систем якості «МАСМА-СЕПРО (Виконавець) було укладено Договір на проведення лабораторних досліджень №39/ВЛ, відповідно до умов якого Виконавець зобов'язався протягом 2018 року надавати Замовнику лабораторні послуги, згідно Специфікації, яка є невід'ємною частиною Договору, а Замовник зобов'язався приймати надані послуги та оплачувати їх у порядку передбаченому даним Договором. (а.с.12-15)

Відповідно до п.1.2 Договору найменування та код послуг: Лабораторні послуги ДК 021:2015-71900000-7 Лабораторні послуги (Послуги з проведення незалежної експертизи (випробувань) якості та безпеки зразків продукції й ході здійснення заходів державного нагляду та (контролю) за дотриманням законодавства про захист прав споживачів та ринкового нагляду).

Загальний обсяг послуг складає: 32 (тридцять дві) послуги (дослідження). (п.1.3 Договору)

Згідно з п.2.1 Договору підставою для початку надання послуг з дослідження продукції за Договором є факт письмового звернення Замовника.

У п.2.2 Договору передбачено, що послуги виконуються на підставі Актів відбору зразків (проб) продукції складених службовими особами Замовника. Відбір зразків по Чернігівській області здійснюється за рахунок Замовника.

Послуга за цим договором (або його етапом) визначається такою, що виконана, після оформлення Протоколу випробувань (експертного висновку), який оформляється відповідно до вимог ДСТУ ISO/IEC 17025 та акту наданих послуг.(п.2.3 Договору)

Місце надання послуг: Україна. 03142. м. Київ, Святошинський район, проспект Академіка Палладіна, 46, корпус. (п.2.4 Договору)

Відповідно до п.5.2.1 Договору Замовник має право достроково розірвати цей договір у разі невиконання, чи неналежного виконання зобов'язань Виконавцем, повідомивши про це його у строк до 10 робочих днів.

Договір набирає чинності з дня підписання його Сторонами і діє до 31.12.2018 року або до виконання Сторонами своїх зобов'язань по цьому Договору. (п.9.1 Договору)

Згідно з п.10.7 Договору жодна із Сторін не має права передавати свої права та обов'язки за цим Договором третім особам.

Специфікацією до Договору на проведення лабораторних досліджень №39/ВЛ від 05.07.2018 року Сторони узгодили послуги, їх кількість, ціну за одне дослідження, загальну ціну у розмірі 97 920 грн. 00 коп. (а.с.16)

Листами №№010601-29/5387, 010601-29/5388 від 31.07.2018 року Головне управління Держпродспоживслужби у Чернігівській області направило на адресу Відповідача для перевірки якості зразки нафтопродуктів на відповідність вимогам «Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив», відібраних на АЗС ПП «Валдис», АЗС ФОП Лакоза Любов Василівна. (а.с.17-18)

У відповідь на які Державне підприємство «Орган з сертифікації нафтопродуктів та систем якості «МАСМА-СЕПРО» листами №№0276/ОС, 0276/ОС від 10.08.2018 року повідомило про результати випробувань, додавши протоколи випробувань №№210/ТЛ, 212/ТЛ, 208/ТЛ, 209/ТЛ, 211/ТЛ від 08.08.2018 року випробувального центру ПрАТ «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія». (а.с.19-23)

Листом №01-10-29/6092 від 05.09.2018 року, претензією №01-10-29/6439 від 26.09.2018 року Головне управління Держпродспоживслужби у Чернігівській області просило Відповідача виконати умови договору в термін до 14.09.2018 року, провести дослідження зразків нафтопродуктів, переданих на дослідження листами від 31.07.2018 р. (а.с.24-26) У відповідь на які Відповідач листом №0362/ОС від 28.09.2018 року повідомив, що рішення про відбір зразків продукції та в якому випробувальному центрі повинно відбуватись випробування до Виконавця не надходило, а підтвердженням послуги є тільки лист - висновок підприємства, а не протокол дослідження. (а..с27-29)

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, Позивач зазначає, що випробування проводилось ПрАТ «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія», а не Відповідачем, що свідчить про неналежне виконання останнім вимог Договору. За таких підстав, просить Суд розірвати Договір на проведення лабораторних досліджень №39/ВЛ від 05.07.2018 року, укладений між Головним управлінням Держпродспоживслужби у Чернігівській області та Державним підприємством «Орган з сертифікації нафтопродуктів та систем якості «МАСМА-СЕПРО».

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Суд вважає, що позовні вимоги Головного управління Держпродспоживслужби у Чернігівській області підлягають задоволенню з наступних підстав.

Внаслідок укладення Договору на проведення лабораторних досліджень №39/ВЛ від 05.07.2018 року між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов'язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 902 Цивільного кодексу України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як вбачається з матеріалів справи, листами №№010601-29/5387, 010601-29/5388 від 31.07.2018 року Головне управління Держпродспоживслужби у Чернігівській області направило на адресу Відповідача для перевірки якості зразки нафтопродуктів на відповідність вимогам «Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив», відібраних на АЗС ПП «Валдис», АЗС ФОП Лакоза Любов Василівна. (а.с.17-18)

У відповідь на які Державне підприємство «Орган з сертифікації нафтопродуктів та систем якості «МАСМА-СЕПРО» листами №№0276/ОС, 0276/ОС від 10.08.2018 року повідомило про результати випробувань, додавши протоколи випробувань №№210/ТЛ, 212/ТЛ, 208/ТЛ, 209/ТЛ, 211/ТЛ від 08.08.2018 року випробувального центру ПрАТ «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія». (а.с.19-23)

У п.2.2 Договору передбачено, що послуги виконуються на підставі Актів відбору зразків (проб) продукції складених службовими особами Замовника. Відбір зразків по Чернігівській області здійснюється за рахунок Замовника.

Послуга за цим договором (або його етапом) визначається такою, що виконана, після оформлення Протоколу випробувань (експертного висновку), який оформляється відповідно до вимог ДСТУ ISO/IEC 17025 та акту наданих послуг.(п.2.3 Договору)

Місце надання послуг: Україна. 03142. м. Київ, Святошинський район, проспект Академіка Палладіна, 46, корпус. (п.2.4 Договору)

Як вбачається з протоколів випробувань №208/ТЛ, №209/ТЛ, 210/ТЛ, 211/ТЛ, 212/ТЛ від 08.08.2018 року зразків нафтопродуктів на відповідність вимогам «Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив», відібраних на АЗС ПП «Валдис», АЗС ФОП Лакоза Любов Василівна, які пред'явлені Державним підприємством «Орган з сертифікації нафтопродуктів та систем якості «МАСМА-СЕПРО», випробування проведені в випробувальному центрі Приватного акціонерного товариства «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія», за наслідками яких складені відповідні протоколи. (а.с.60-64)

Суд звертає увагу, що п.10.7 Договору на проведення лабораторних досліджень №39/ВЛ від 05.07.2018 року передбачено, що жодна із Сторін не має права передавати свої права та обов'язки за цим Договором третім особам. Проте, в даному випадку протоколи випробувань №208/ТЛ, №209/ТЛ, 210/ТЛ, 211/ТЛ, 212/ТЛ від 08.08.2018 року були складені саме Приватним акціонерним товариством «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія», а не Відповідачем всупереч вищенаведених умов Договору.

Крім того, послуга за цим договором (або його етапом) визначається такою, що виконана, після оформлення Протоколу випробувань (експертного висновку), який оформляється відповідно до вимог ДСТУ ISO/IEC 17025 та акту наданих послуг.(п.2.3 Договору)

Враховуючи те, що доказом належного виконання умов Договору на проведення лабораторних досліджень №39/ВЛ від 05.07.2018 року є оформлення протоколів випробувань, які складені не Державним підприємством «Орган з сертифікації нафтопродуктів та систем якості «МАСМА-СЕПРО», а іншою особою, та актів наданих послуг, які в матеріалах справи відсутні, Суд приходить до висновку про неналежне виконання Відповідачем його зобов'язань за спірним Договором. При цьому, Відповідачем в свою чергу не надано суду жодних належних, допустимих та достовірних доказів в розумінні ст.ст. 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження належного виконання умов даного Договору.

Договір набирає чинності з дня підписання його Сторонами і діє до 31.12.2018 року або до виконання Сторонами своїх зобов'язань по цьому Договору. (п.9.1 Договору)

Відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору

Відповідно до статі 651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частина третя статті 653 ЦК України, частина четверта статті 188 ГК України також зазначає, що договір може бути розірвано або за домовленістю сторін, або на вимогу однієї з сторін за рішенням суду.

При цьому, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України).

Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об'єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб'єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі №6-75цс13.

Таким чином, чинне законодавство визначає, що підставою для розірвання договору у судовому порядку може бути доведений належними та допустимими доказами факт невиконання стороною зобов'язань за договором.

Відповідно до п.5.2.1 Договору Замовник має право достроково розірвати цей договір у разі невиконання, чи неналежного виконання зобов'язань Виконавцем, повідомивши про це його у строк до 10 робочих днів.

Листами №№010601-29/5387, 010601-29/5388 від 31.07.2018 року Головне управління Держпродспоживслужби у Чернігівській області направило на адресу Відповідача для перевірки якості зразки нафтопродуктів на відповідність вимогам «Технічного регламенту щодо вимог до автомобільних бензинів, дизельного, суднових та котельних палив», відібраних на АЗС ПП «Валдис», АЗС ФОП Лакоза Любов Василівна. (а.с.17-18)

У відповідь на які Державне підприємство «Орган з сертифікації нафтопродуктів та систем якості «МАСМА-СЕПРО» листами №№0276/ОС, 0276/ОС від 10.08.2018 року повідомило про результати випробувань, додавши протоколи випробувань №№210/ТЛ, 212/ТЛ, 208/ТЛ, 209/ТЛ, 211/ТЛ від 08.08.2018 року випробувального центру ПрАТ «Лисичанська нафтова інвестиційна компанія». (а.с.19-23)

Листом №01-10-29/6092 від 05.09.2018 року, претензією №01-10-29/6439 від 26.09.2018 року Головне управління Держпродспоживслужби у Чернігівській області просило Відповідача виконати умови договору в термін до 14.09.2018 року, провести дослідження зразків нафтопродуктів, переданих на дослідження листами від 31.07.2018 р. (а.с.24-26) У відповідь на які Відповідач листом №0362/ОС від 28.09.2018 року повідомив, що рішення про відбір зразків продукції та в якому випробувальному центрі повинно відбуватись випробування до Виконавця не надходило, а підтвердженням послуги є тільки лист - висновок підприємства, а не протокол дослідження. (а..с27-29)

Як встановлено Судом, Відповідач в порушення умов Договору на проведення лабораторних досліджень №39/ВЛ від 05.07.2018 року передав виконання своїх обов'язків з надання Замовнику лабораторних послуг третій особі, тобто не виконав свої зобов'язання належним чином, у зв'язку з чим Суд прийшов висновку, що неотримання Позивачем очікуваного при укладенні договору у вигляді оформлення протоколів випробувань Державним підприємством «Орган з сертифікації нафтопродуктів та систем якості «МАСМА-СЕПРО», що встановлює істотність порушення Відповідачем умов договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що у зв'язку з невиконанням Відповідачем зобов'язань за Договором на проведення лабораторних досліджень №39/ВЛ від 05.07.2018 року, Позивач значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні договору, а тому позовні вимоги Позивача про розірвання договору є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 17 Закон України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд зазначає, що, навіть якщо національний суд володіє певною межею розсуду, віддаючи перевагу тим чи іншим доводам у конкретній справі та приймаючи докази на підтримку позицій сторін, суд зобов'язаний мотивувати свої дії та рішення (див. рішення від 1 липня 2003 р. у справі "Суомінен проти Фінляндії", заява N 37801/97, п. 36).

У п.50 рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.2010 "Справа "Трофимчук проти України"" (Заява N 4241/03) зазначено, що Суд повторює, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною точкою зору щодо фактів оцінку, яку їм було надано в межах національного провадження. Крім того, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (див. рішення від 27 жовтня 1993 року у справі "Домбо Беєер B. V. проти Нідерландів", п. 31, Series A, N 274).

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Головного управління Держпродспоживслужби у Чернігівській області до Державного підприємства «Орган з сертифікації нафтопродуктів та систем якості «МАСМА-СЕПРО» про розірвання договору є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ

1. Позов Головного управління Держпродспоживслужби у Чернігівській області - задовольнити повністю.

2. Розірвати Договір на проведення лабораторних досліджень №39/ВЛ від 05.07.2018 року, укладений між Головним управлінням Держпродспоживслужби у Чернігівській області (14034, Чернігівська обл., місто Чернігів, ВУЛИЦЯ 1 ТРАВНЯ , будинок 180, Ідентифікаційний код юридичної особи 40310334) та Державним підприємством «Орган з сертифікації нафтопродуктів та систем якості «МАСМА-СЕПРО» (03142, м.Київ, ПРОСПЕКТ АКАДЕМІКА ПАЛЛАДІНА, будинок 46, корпус 4, Ідентифікаційний код юридичної особи 31107102).

3. Стягнути з Державного підприємства «Орган з сертифікації нафтопродуктів та систем якості «МАСМА-СЕПРО» (03142, м.Київ, ПРОСПЕКТ АКАДЕМІКА ПАЛЛАДІНА, будинок 46, корпус 4, Ідентифікаційний код юридичної особи 31107102) на користь Головного управління Держпродспоживслужби у Чернігівській області (14034, Чернігівська обл., місто Чернігів, ВУЛИЦЯ 1 ТРАВНЯ, будинок 180, Ідентифікаційний код юридичної особи 40310334) судовий збір у розмірі 1 762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

4. Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 19 квітня 2019 року.

Суддя О.В. Чинчин