СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2019 р. Справа № 922/3187/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Барбашова С.В. , суддя Зубченко І.В.

при секретарі Кохан Ю.В.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ДН №5305 від 26.12.2018, довіреність №765 від 28.12.18); ОСОБА_2 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ДН №5306 від 26.12.2018, довіреність №765 від 28.12.18);

відповідача ОСОБА_3 (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ДН №5317 від 26.12.2018, довіреність № б/н від 15.01.19),

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Альвера" (вх.№883 Х/3) на ухвалу господарського суду Харківської області, прийняту 01.03.19 у приміщенні вказаного суду, суддею Присяжнюк О.О. у справі №922/3187/18

за позовом Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго", м.Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Альвера", м. Харків,

про стягнення коштів

ВСТАНОВИЛА:

Державне підприємство "НЕК "Укренерго" звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою до ТОВ "Альвера", в якій просить суд стягнути з відповідача 1848995,38 грн. пені, 782282,58 грн. штрафу, збитки в сумі 4727957,64грн., посилаючись на невиконання відповідачем умов договору підряду №09-4/3794-17 від 26.12.2017.

Відповідач звернувся до господарського суду Харківської області із заявою про забезпечення позову, в якій просив суд заборонити позивачу Державному підприємству "Національна енергетична компанія "Укренерго" вчиняти дії щодо предмета спору: стягувати з АТ «Банк Альянс» на користь Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" грошові кошти у розмірі 627 759,95 грн. в якості виплати по гарантії виконання зобов'язань № 2228-17 від 18.12.22017 року.

В обгрунтування заяви відповідач зазначає про те, що предметом позову у цій справі є, зокрема, стягнення з відповідача 4727957,64 грн. авансу на постачання обладнання та 2324463,12 грн. авансу на виконання робіт за договором підряду №09-4/3794-17 від 26.12.2017. В той же час, як зазначає відповідач, позивач звернувся до АТ «Банк Альянс» з вимогою сплатити грошові кошти в розмірі 627759,95 грн. за банківською гарантією, яка була надана останнім в забезпечення виконання ТОВ «Альвера» своїх зобовязань за договором підряду №09-4/3794-17 від 26.12.2017. Таким чином, на думку заявника, вимога позивача до АТ «Банк Альянс» про оплату грошових коштів за гарантією є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і теж правопорушення, оскільки у цьому судовому провадженні також розглядаються вимоги про стягнення з відповідача авансу та штрафних санкцій за договором підряду. Як зазначає відповідач, вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони позивачу вчиняти дії щодо стягнення з АТ «Банк Альянс» грошових коштів в якості виплати банківської гарантії мінімізує порушення прав та охоронюваних законом інтересів відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 01.03.2019 року у справі №922/3187/18 відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Альвера".

Наведена ухвала мотивована тим, що між сторонами існує спір щодо виконання грошового зобов'язання; обставина щодо існування у відповідача зобов'язання сплатити спірну суму коштів за договором є предметом спору та буде вирішено судом в нарадчій кімнаті відповідно до вимог ст.240 ГПК України та викладено в кінцевому процесуальному документі. За таких обставин, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача.

Відповідач із вказаною ухвалою не погодився, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить цю ухвалу скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити заяву відповідача про вжиття заходів забезпечення позову.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне зясування судом першої інстанції всіх обставин справи, зазначає про те, що вимога позивача до АТ «Банк Альянс» про сплату грошових коштів за гарантією є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне й те ж саме правопорушення, що суперечить приписам ст.61 Конституції України. Також відповідач зазначає про те, що за наслідками розгляду цього спору господарським судом Харківської області прийнято рішення від 05.03.2019, яким позов задоволено повністю, у звязку з чим позивач отримає як суму авансу в розмірі 4727957,64 грн., яка присуджена судом до стягнення з відповідача, так і 627759,95 грн. за гарантією у АТ «Банк Альянс». Вказані обставини, на думку апелянта, порушують його права та охоронювані законом інтереси.

Позивач надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, зокрема, про відсутність правового звязку між заходом забезпечення позову, який просить застосувати відповідач та предметом позову у цій справі. Позивач вважає, що заборона Державному підприємству "Національна енергетична компанія "Укренерго" вчиняти дії щодо стягнення з АТ «Банк Альянс» грошових коштів за гарантією жодним чином не впливає на фактичне виконання рішення суду у цій справі. Просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача.

Отже, інститут забезпечення позову це фактично гарантія захисту прав позивача на належне виконання судового рішення, оскільки забезпеченню підлягає матеріально-правова вимога до відповідача, реалізація якої без вжиття заходів забезпечення позову може бути неможливою.

Натомість, гарантією захисту прав та інтересів відповідача є можливість застосування зустрічного забезпечення в порядку ст.141 ГПК України, яке забезпечує певний баланс сторін та усуває можливі негативні наслідки, які можуть виникнути через застосування судом заходів забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема:

розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення господарського суду, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення через, зокрема, зникнення, зменшення за кількістю або погіршення за якістю майна (грошових коштів) тощо на момент виконання рішення.

Сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У цій справі із заявою про вжиття заходів забезпечення позову звернувся відповідач.

В своїй заяві відповідач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони позивачу стягувати з АТ «Банк Альянс» на користь Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" грошові кошти у розмірі 627 759,95 грн. в якості виплати по гарантії виконання зобов'язань № 2228-17 від 18.12.22017 року.

Як зазначає відповідач, позивач звернувся до АТ «Банк Альянс» з вимогою сплатити грошові кошти в розмірі 627759,95 грн. за банківською гарантією, яка була надана останнім в забезпечення виконання ТОВ «Альвера» своїх зобовязань за договором підряду №09-4/3794-17 від 26.12.2017. Таким чином, на думку відповідача, одночасне стягнення з відповідача у цій справі заборгованості за договором підряду №09-4/3794-17 від 26.12.2017 та отримання грошових коштів за гарантією у АТ «Банк Альянс» суперечить положенням ст.61 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності за одне й те ж правопорушення.

Судова колегія звертає увагу, що заходи забезпечення позову вживаються виключно з метою захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, а також забезпечення реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Господарським процесуальним кодексом передбачено можливість забезпечення позову за заявою інших осіб, в тому числі відповідача, однак, такі заходи повинні бути спрямовані на захист прав позивача.

Відповідачем не обгрунтовано, яким чином заходи забезпечення позову, які він просить вжити, впливають на можливість виконання рішення суду у цій справі та захищають права позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом судового розгляду у цій справі є вимога позивача до відповідача про стягнення грошових коштів в сумі 2633278,16 грн.

Отже, виконання в майбутньому судового рішення у цій справі, у випадку задоволення позовних вимог, безпосередньо залежить від тієї обставини, чи будуть наявними у відповідача грошові кошти у відповідному розмірі.

Заходи забезпечення позову, які просить вжити відповідач, а саме: заборонити позивачу стягувати грошові кошти з АТ «Банк Альянс», ніяким чином не спроможні забезпечити фактичне виконання відповідачем в майбутньому рішення суду у цій справі.

Отже, правовий зв'язок між заходом забезпечення позову, про який просить відповідач та предметом позову у цій справі відсутній.

Крім того, АТ «Банк Альянс» не є учасником цієї справи.

Стягнення позивачем грошових коштів з АТ «Банк Альянс» за банківською гарантією не є предметом позову у цій справі.

Таким чином, в межах цієї справи суд не може вирішувати питання про права та обовязки позивача та АТ «Банк Альянс» щодо виконання зобовязань за банківською гарантією.

Заходи забезпечення позову, які просить вжити відповідач, можуть призвести до обмеження позивача у можливості реалізації своїх прав, зокрема, на захист інтересів підприємства у правовідносинах з контрагентами.

Також колегія суддів зазначає, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

З урахуванням наведеного, доводи відповідача по суті заявлених позовних вимог, а саме щодо намагання позивача двічі притягнути відповідача до цивільно-правової відповідальності за одне й теж правопорушення не можуть бути предметом оцінки суду під час вирішення заяви про вжиття заходів забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання майбутнього судового рішення, втім, відповідач в своїй заяві про забезпечення позову фактично просить врегулювати правовідносини позивача з особою, яка не є учасником цієї справи (АТ «Банк Альянс»).

За наведених обставин, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність визначених законом підстав для задоволення заяви відповідача про вжиття заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків господарського суду Харківської області.

Приймаючи до уваги всі наведені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу з додержанням норм процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги відповідача без задоволення, а ухвали господарського суду Харківської області від 01.03.2019 року у справі №922/3187/18 без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.270, ст.271, п.1 ч.1 ст. 275, ст.ст.276, 282, Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення

Ухвалу господарського суду Харківської області від 01.03.2019 року у справі №922/3187/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду в порядку ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 19.04.2019р.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя С.В. Барбашова

Суддя І.В. Зубченко