Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2019 р. м. Рівне Справа № 918/164/19

Господарський суд Рівненської області у складі судді Заголдної Я.В., при секретарі судового засідання В'юненко І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовною заявою Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/1, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" (33027, м. Рівне, вул. І. Вишенвського, 4, ) про стягнення заборгованості у сумі 17 213 грн. 74 коп.

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1

від відповідача - ОСОБА_2

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

14 березня 2019 року Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до господарського суду Рівненської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" в якому просить, посилаючись на ст.ст. 526, 536, 530, 612, 625, 953 Цивільного кодексу України, абз. 1 ч. 1 ст. 193, ч. 3 ст. 198 Господарського кодексу України, ст. ст. 1, 2, 4, 5, 11, 47, 161, 162, 173 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) стягнути заборгованість у сумі 17 213 грн. 74 коп. (з яких - 8 130 грн. 85 коп. - три відсотки річних та 9 082 грн. 89 коп. інфляційні втрати).

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /Н035 від 01.07.2015 року.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 14.03.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 918/164/19, постановлено здійснювати розгляд справи № 918/164/19 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано сторонам подати необхідні документи, розяснено сторонам, що відповідно до ч. 7 ст. 252 ГПК України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має право подати в строк для подання відзиву, а позивач - не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву.

Строк для подання відзиву згідно з п. б) ч. 3 резолютивної частини ухвали суду від 14.03.2019 року - протягом п'ятнадцяти днів з моменту отримання даної ухвали.

20.03.2019 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" надійшло клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Рівненської області від 20.03.2019р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" про розгляд справи № 918/164/19 в порядку загального позовного провадження залишено без задоволення та здійснено перехід до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, розгляд справи по суті призначено на "16" квітня 2019 р.

05.04.2019р. на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

16.04.2019р. позивачем долучено до матеріалів справи відповідь на відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" на позовну заяву.

Відповідач у відзиві на позов заперечує проти позовних вимог щодо стягнення 8 130,85 грн. трьох процентів річних та 9 082, 89 грн. інфляційних втрат та стверджує, що сторони, склавши з розпорядниками коштів спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ транспортованого згідно договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /Н035 від 01.07.2015 року змінили порядок та строки проведення розрахунків за транспортований природний газ. При цьому, основна заборгованість по договору відсутня.

Відповідач наполягає на тому, що для застосування наслідків порушення грошового зобовязання, необхідно, щоб оплата за надані послуги була здійснена відповідачем поза межами порядку та строків, встановлених спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за природний газ. Оскільки таких порушень відповідачем допущено не було, на підтвердження чого останній надає власний контррозрахунок (том 1 а.с. 154-155 ), а також платіжні доручення про перерахування коштів ( том 2 а.с. 42-62), тому правові підстави для задоволення позову відсутні.

Позивачем подана відповідь на відзив, в якій позивач вважає, що доводи відповідача є необґрунтованими. Вказує, що нарахування позивачем інфляційних втрат та 3% річних здійснено у відповідності до положень договору. Отже, нарахування інфляційних втрат та 3% річних, на переконання позивача здійснено у відповідності до чинного законодавства.

Представник позивача у судовому засіданні 16.04.2019р. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач заперечував проти вимог позивача з підстав наведених у відзиві на позов.

Господарський суд розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення повноважних представників позивача, відповідача, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті -

ВСТАНОВИВ:

01.07.2015 року між Акціонерним товариством "Укртрансгаз" (далі - Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" (далі - Відповідач) укладено договір на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /Н035 (далі - Договір) (том 1 а.с. 126-132) .

Згідно з п. 1.1 договору позивач зобовязується надати відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу відповідача від пунктів приймання-передачі газу в магістральні трубопроводи до пунктів призначення - газорозподільних станцій, а відповідач зобовязується внести плату за надані послуги з транспортування газу магістральними трубопроводами в розмірі, у строки та порядку, передбаченому умовами цього договору.

Відповідно до п. 11.1 договору передбачено, що цей договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє в частині транспортування газу з 1 липня 2015 року до 31 грудня 2015 року, а в частині розрахунків за надані позивачем послуги по цьому договору - до повного виконання відповідачем своїх зобовязань за цим договором.

Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Виходячи з того, що ані позивач, ані відповідач не менше ніж за місяць до закінчення дії договору чи в інший строк не заявляли одне одному про припинення його дії або перегляд його умов, даний договір на даний час продовжує свою дію до 31.12.2019р.

Як вбачається із матеріалів справи позивач за договором надав відповідачу послуги з транспортування магістральними трубопроводами природного газу за січень 2016 року - грудень 2017 року на загальну суму 6 791 972,84 грн. відповідно до наступних актів наданих послуг:

- у січні 2016 року на загальну суму 658 506,60 грн. відповідно до акту наданих послуг від 31.01.2016 № 01-16-/НОЗ5 (по тарифу 8,50 грн. за 1000 куб.м.);.

- у лютому 2016 року на загальну суму 423 881,94 грн. відповідно до акту наданих послуг від 29.02.2016 № 02-16-/Н035 (по тарифу 8,50 грн. за 1000 куб.м.);

- у березні 2016 року на загальну суму 422 373,94 грн. відповідно до акту наданих послуг від 31.03.2016 № 03-16-/Н035 (по тарифу 8,50 грн. за 1000 куб.м.);

- у квітні 2016 року на загальну суму 60 552,16 грн. відповідно до акту наданих послуг від 30.04.2016 № 04-16-/Н035 (по тарифу 2,90 грн. за 1000 куб.м.);

- у травні 2016 року на загальну суму 28 946,06 грн. відповідно до акту наданих послуг від 31.05.2016 № 05-16-/Н035 (по тарифу 2,90 грн. за 1000 куб.м.);

- у червні 2016 року на загальну суму 20 904,38 грн. відповідно до акту наданих послуг від 30.06.2016 № 06-16-/Н035 (по тарифу 2,90 грн. за 1000 куб.м.);

- у липні 2016 року на загальну суму 19 518,85 грн. відповідно до акту наданих послуг від 31.07.2016 № 07-16-ЯІ035 (по тарифу 2,90 грн. за 1000 куб.м.);

- у серпні 2016 року на загальну суму 18 874,03 грн. відповідно до акту наданих послуг від 31.08.2016 № 08-16-/Н035 (по тарифу 2,90 грн. за 1000 куб.м.);

- у вересні 2016 року на загальну суму 18 006,88 грн. відповідно до акту наданих послуг від 30.09.2016 № 09-16-/Н035 (по тарифу 2,90 грн. за 1000 куб.м.);

- у жовтні 2016 року на загальну суму 492 793,08 грн. відповідно до акту наданих послуг від 31.10.2016 № 10-16-/Н035 (по тарифу 17,80 грн. за 1000 куб.м.);

- у листопаді 2016 року на загальну суму 888 998,63 грн. відповідно до акту наданих послуг від ЗОЛ 1.2016 № 11-16-/Н035 (по тарифу 17,80 грн. за 1000 куб.м.);

- у грудні 2016 року на загальну суму 1 125 663,78 грн. відповідно до акту наданих послуг від 31.12.2016 № 12-16-/Н035 (по тарифу 17,80 грн. за 1000 куб.м.);

- у січні 2017 року на загальну суму 536 600,88 грн. відповідно до акту наданих послуг від 31.01.2017 № 01-17-/Н035 (по тарифу 7,20 грн. за 1000 куб.м.);

- у лютому 2017 року на загальну суму 428 563,56 грн. відповідно до акту наданих послуг від 28.02.2017 № 02-17-/Н035 (по тарифу 7,20 грн. за 1000 куб.м.);

- у березні 2017 року на загальну суму 312 623,63 грн. відповідно до акту наданих послуг від 31.03.2017 № 03-17-/Н035 (по тарифу 7,20 грн. за 1000 куб.м.);

- у квітні 2017 року на загальну суму 195 009,31 грн. відповідно до акту наданих послуг від 30.04.2017 № 04-17-/Н035;

- у травні 2017 року на загальну суму 87 535,86 грн. відповідно до акту наданих послуг від 31.05.2017 № 05-17-/Н035 (по тарифу 7,20 грн. за 1000 куб.м.);

- у червні 2017 року на загальну суму 53 206,66 відповідно до акту наданих послуг від 30.06.2017 № 06-17-/Н035 (по тарифу 7,20 грн. за 1000 куб.м.);

- у липні 2017 року на загальну суму 55 788,82 грн. відповідно до акту наданих послуг від 31.07.2017 № 07-17-/Н035 (по тарифу 7,20 грн. за 1000 куб.м.);

- у серпні 2017 року на загальну суму 40 844,78 грн. відповідно до акту наданих послуг від 31.08.2017 № 08-17-/Н035 (по тарифу 7,20 грн. за 1000 куб.м.);

- у вересні 2017 року на загальну суму 53 545,12 грн. відповідно до акту наданих послуг від 30.09.2017 № 09-17-/Н035 (по тарифу 7,20 грн. за 1000 куб.м.);

- у жовтні 2017 року на загальну суму 157 168,75 грн. відповідно до акту наданих послуг від 31.10.2017 № 10-17-/Н035 (по тарифу 7,20 грн. за 1000 куб.м.);

- у листопаді 2017 року на загальну суму 301 867,67 грн. відповідно до акту наданих послуг від ЗОЛ 1.2017 № 11-17-/Н035 (по тарифу 7,20 грн. за 1000 куб.м.);

- у грудні 2017 року на загальну суму 390 207,47 грн. відповідно до акту наданих послуг від 31.12.2017 № 12-17-/Н035 (по тарифу 7,20 грн. за 1000 куб.м.) (том1 а.с.13-36).

Пункт 5.5 договору передбачає, що оплата вартості послуг за транспортування газу здійснюється відповідачем (крім гарантованого постачальника) шляхом перерахування грошових коштів на рахунок Позивача на умовах 100 відсотків попередньої оплати за десять днів до початку місяця, у якому буде здійснюватися транспортування газу.

Відповідач самостійно визначає розмір суми платежу попередньої оплати як добуток тарифу та планового обсягу газу на відповідний місяць. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводяться замовником до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акту наданих послуг та з урахуванням раніше перерахованих коштів.

Також, положення ст. 526 ЦК України передбачають, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Аналогічні положення відтворені в абз. 1 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, відповідно до якого суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону , інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч 1. ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Та на думку позивача відповідач в порушення зазначених умов договору та наведених положень законодавства оплатив послуги, надані в січні 2016 року - грудні 2017 року, з порушенням належного строку для їх оплати, чим здійснив прострочення таких зобовязань.

Наведене є свідченням порушення відповідачем прав позивача як кредитора у спірних правовідносинах.

Позивач та відповідач у випадку невиконання або неналежного виконання зобовязань за договором несуть відповідальність у межах, передбачених законодавством (п. 7.1 договору).

У разі порушення замовником строків оплати, передбачених розділом 5 Договору, із замовника стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 7.3 Договору).

Крім того, відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства, а згідно ч. 2 ст. 625 цього кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти і річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналогічне положення містить ч. З ст. 198 ГК України.

Отже, на думку позивача відповідач зобовязаний сплатити три проценти річних від простроченої суми у розмірі 8 130,85 грн. та інфляційні втрати у сумі 9 082,89 грн.

При цьому, судом встановлено, що на підставі постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" від 11.01.2005 року №20, між Головним управлінням Державної казначейської служби України у Рівненській області, Департаментом фінансів Рівненської облдержадміністрації, Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" та Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" підписані Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20, та проведені відповідні оплати, а саме:

1. Спільне протокольне рішення №1384/у від 22.04.2016 року на суму 148 666,95 грн.;

2. Спільне протокольне рішення №1385/у від 22.04.2016 року на суму 268 986,94 грн.;

3. Спільне протокольне рішення №1386/у від 22.04.2016 року на суму 29 295,99 грн.;

4. Спільне протокольне рішення №1551/у від 19.05.2016 року на суму 8 524,16 грн.;

5. Спільне протокольне рішення №1552/у від 19.05.2016 року на суму 31 074,58 грн.;

6. Спільне протокольне рішення №1791/у від 21.06.2016 року на суму 9 615, 73 грн.;

7. Спільне протокольне рішення №1792/у від 21.06.2016 року на суму 402 091,06 грн.;

8. Спільне протокольне рішення №1921/у від 20.07.2016 року на суму 215 092,40 грн.;

9. Спільне протокольне рішення №2230/у від 22.08.2016 року на суму 13 180,26 грн.;

10. Спільне протокольне рішення №2341/у від 16.09.2016 року на суму 14 096,75 грн.;

11. Спільне протокольне рішення №2554/у від 19.10.2016 року на суму 12 140,81 грн.;

12. Спільне протокольне рішення №2926/у від 18.11.2016 року на суму 344 942,83 грн.;

13. Спільне протокольне рішення №3254/у від 16.12.2016 року на суму 450 000,00 грн.;

14. Спільне протокольне рішення №640/у від 25.01.2017 року на суму 600 000,00 грн.;

15. Спільне протокольне рішення №639/у від 25.01.2017 року на суму 600 000,00 грн.;

16. Спільне протокольне рішення №1163/у від 17.02.2017 року на суму 579 823,00 грн.;

17. Спільне протокольне рішення №1978/у від 21.03.2017 року на суму 300 000,00 грн.;

18. Спільне протокольне рішення №2389/у від 20.04.2017 року на суму 300 000,00 грн.;

19. Спільне протокольне рішення №2829/у від 29.05.2017 року на суму 300 000,00 грн.;

20. Спільне протокольне рішення №3303/у від 17.08.2017 року на суму 60 000,00 грн. (том 1 а.с. 158-217, том 2 а.с. 1-41).

Вищезазначені спільні протокольні рішення підтвердженні платіжними дорученнями, які долучені до матеріалів справи (том 2 а.с. 42-61).

Крім того у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету " № 256 від 04.03.2002 року з позивачем були проведені розрахунки а сумі 329 467,08 грн. згідно платіжного доручення № 4 від 06.02.2018 (том 2 а.с. 62).

За загальним положенням цивільного законодавства, зобовязання виникають з підстав, зазначених у статті 11 Цивільного кодексу України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

У відповідності до частини 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно статті 173 ГК України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом України, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, в тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

За змістом частини 1 статті 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічний припис містить стаття 526 ЦК України.

Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно із ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

В силу статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Нормами ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зі змісту викладених вище норм законодавства, а також аналізу Договору, вбачається, що обсяги виконаних робіт позивачем та суми, що підлягали до сплати за транспортування природного газу встановлюється саме підписаними між сторонами актами наданих послуг з транспортування природного газу магістральними трубами , які в розумінні статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є первинними документами, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складаються під час здійснення господарських операцій, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення.

З матеріалів справи вбачається, що вартість транспортування природного газу за Договором була оплачена відповідачем: частково шляхом перерахування коштів на рахунок позивача в порядку, встановленому алгоритмом розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання газопостачальних підприємств, в межах строків оплати, за рахунок коштів Державного бюджету, отриманих на підставі спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005 Головним управлінням Державної казначейської служби України у Рівненській області, Департаментом фінансів Рівненської облдержадміністрації, Товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнегаз Збут" та Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" складено та підписано спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України, які укладались у 2016-2017 роках.

Отже розрахунки між сторонами Договору транспортування природного газу від 01.07.2015 № /Н035 здійснювались двома способами: укладенням спільних протокольних рішень та коштами, які перераховувались відповідачем на користь позивача виключно з рахунку зі спеціальним режимом використання.

Відповідно до розділу 1 вищевказаних протокольних рішень, предметом Спільних протокольних рішень є організація проведення Сторонами взаєморозрахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з Державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій.

Згідно розділу 2 протокольних рішень визначено порядок проведення взаєморозрахунків.

Розділом 3 протокольних рішень передбачено, що з метою реалізації цього Спільного протокольного рішення Сторони зобов'язуються: забезпечити подання до органів Державної казначейської служби України належним чином оформлених спільних протокольних рішень та платіжних доручень згідно з Порядком проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, затвердженим наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03 серпня 2015 року №493/688; перерахувати кошти наступній Стороні, а Сторона остання - до загального фонду Державного бюджету України або на рахунки в системі електронного адміністрування податку на додану вартість не пізніше наступного дня після їх зарахування на рахунок; оперативно обмінюватись наявною інформацією, виходячи з принципів задоволення взаємних інтересів у процесі реалізації цього Спільного протокольного рішення; забезпечити проведення розрахунків відповідно до цього Спільного протокольного рішення та з урахуванням укладених договорів на розрахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою цим Спільним протокольним рішенням.

Сторони, що підписали Спільне протокольне рішення, несуть відповідальність за недотримання вимог Постанови Уряду від 11.01.2005 № 20 та Порядку проведення розрахунків і невиконання своїх зобов`язань за Спільним протокольним рішенням про організацію взаєморозрахунків відповідно до законодавства України (розділ 4 Спільних протокольних рішень).

За умовами вищевказаних Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, передбачалося надання державою коштів на погашення заборгованості, а також змінювалися строки виконання боржником грошових зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі Договору на транспортування природного газу магістральними трубопроводами № /Н035 від 01.07.2015р.

Так, за змістом розділу 3 Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, сторони зобов'язалися перерахувати кошти наступній стороні не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунок; забезпечити проведення розрахунків відповідно до спільного протокольного рішення та з урахуванням укладених договорів на рахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою спільним протокольним рішенням.

Таким чином, підписання сторонами Спільних протокольних рішень та виконання їх положень, а також положень постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 № 493/688 свідчить, що сторони фактично погодились, що оплата за Договором підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі спільних протокольних рішень. Тим самим сторони змінили порядок і строк проведення розрахунків за природний газ, надані відповідно до договору.

Тобто, враховуючи спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, сторони узгодили порядок проведення розрахунків, змінивши строки виконання боржником зобов'язань перед кредитором, які виникли на підставі договору.

На виконання зазначених протокольних рішень згідно постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 та Договору транспортування природного газу від 01.07.2015р. року № /Н035, відповідачем проведено розрахунки із позивачем за транспортування природного газу за рахунок наданих державою на погашення заборгованості коштів.

В подальшому, зазначений Порядок, затверджений постановою КМУ № 20 від 11.01.2005 року, втратив чинність 01.01.2018 року, та після цієї дати вартість пільг компенсувалася відповідачу згідно Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 року.

Проте, Постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20, спільний наказ Міненерго та Мінфіну України від 03.08.2015 року № 493/688, яким затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонами на підставі укладеного між ними договору, оскільки мають імперативно регулюючий характер.

Для застосування штрафних санкцій та відповідальності за прострочку виконання грошового зобов'язання необхідною умовою є факт невиконання або прострочки виконання зобов'язання.

Укладаючи спільні протокольні рішення, позивач і відповідач керувалися спеціальними нормативно-правовими актами, зокрема, постановою Кабінету Міністрів України № 20 від 11.01.2005, якою затверджено Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 № 493/688, яким затверджено Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію.

У відповідності до пунктів 1.1 - 1.3 Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 № 493/688 (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин), цей Порядок визначає взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України, департаментами фінансів обласних державних адміністрацій, Департаментом фінансів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідні департаменти фінансів), Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Національною акціонерною компанією Нафтогаз України, ДП Енергоринок та іншими учасниками розрахунків за природний газ, теплопостачання та електроенергію, що проводяться відповідно до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20. Розрахунки, передбачені в пункті 1.1 цього розділу, проводяться за згодою сторін на підставі актів звіряння за нарахованими пільгами, субсидіями та компенсаціями населенню (далі - акти звіряння) або договорів, що визначають обсяг щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) (далі - договори), і спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ та теплопостачання, форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію, форма якого наведена у додатку 2 до цього Порядку; спільного протокольного рішення про організацію взаєморозрахунків за електроенергію та природний газ, форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку. Схеми розрахунків узгоджують відповідні департаменти фінансів спільно з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг). Відповідні органи Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) контролюють проведення .

Згідно з п. п. 2.1 - 2.3 вищевказаного Порядку, постачальники та/або транспортувальники ресурсів (товарів, послуг), які виявили бажання здійснити розрахунки відповідно до Порядку, складають щомісяця до 10 числа з розпорядниками коштів акти звіряння, а в разі проведення відповідних розрахунків з попередньої оплати ресурсів (товарів, послуг) на строк не більше одного місяця постачальники та/або транспортувальники ресурсів (товарів, послуг) визначають договірну величину споживання ресурсів (товарів, послуг), про що укладають відповідний договір з розпорядниками коштів. Один примірник акта звіряння або договору надається місцевому фінансовому органу для складання зведеного реєстру актів звіряння або договорів. Зведені реєстри актів звіряння або договорів підписуються керівниками місцевих фінансових органів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг) та надаються відповідним департаментам фінансів. Відповідні департаменти фінансів узагальнюють отримані дані та подають їх щомісяця до 20 числа Державній казначейській службі України (далі - Казначейство України) та відповідним головним управлінням Державної казначейської служби України в областях, місті Києві (далі - головні управління Казначейства) у формі узгоджених з постачальниками та/або транспортувальниками ресурсів (товарів, послуг) спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків разом з відповідними зведеними реєстрами актів звіряння або реєстрами договорів за підписами керівників відповідних департаментів фінансів, постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг).

Пунктом 2.7 зазначеного Порядку встановлено, що розпорядники коштів за рахунок отриманих субвенцій із загального фонду Державного бюджету України здійснюють розрахунки за природний газ, теплопостачання та електроенергію шляхом перерахування коштів на рахунки постачальників та/або транспортувальників ресурсів (товарів, послуг), відкриті в органах Казначейства, в разі проведення розрахунків за електроенергію - на поточні рахунки із спеціальним режимом використання енергопостачальників, відкриті в уповноваженому банку.

Водночас, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.10.2016 № 705 Про внесення змін до Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій, компенсацій, у пункті 7 в абзаці 4 слова за згодою учасників виключено, а також доповнено пункт абзацами такого змісту: Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", ПАТ "Укртрансгаз", Державне підприємство Енергоринок, виробники електроенергії та вугледобувні підприємства підписують з учасниками розрахунків спільні протокольні рішення протягом п`яти робочих днів. До розрахунків включаються нараховані суми пільг лише в межах обсягів фактичного використання (споживання) ресурсів (товарів, послуг) відповідно до довідки, що надається постачальниками ресурсів (товарів, послуг). Учасник розрахунку має право відмовитися від підписання спільного протокольного рішення виключно за умови відсутності боргу перед учасником за товари/послуги, який планується погасити відповідно до цього Порядку.

Так, Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету є частиною законодавства, оскільки укладені на виконання постанови Кабінету Міністрів України, а тому є обов'язковими для виконання всіма сторонами.

Враховуючи викладене, підписання сторонами Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України, а також фактичне виконання розрахунків в порядку, зазначеному в цих протокольних рішеннях відповідно до норм Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20, свідчить про погодження сторонами зміни порядку і строків проведення оплати за транспортований природний газ згідно до договору .

Отже, сторонами змінено порядок проведення остаточного розрахунку, та їх відносини були підпорядковані вимогам Спільних протокольних рішень і спеціальних нормативно-правових актів, зокрема постанові Кабінету Міністрів України від 11.01.2015 № 20.

При розгляді справ щодо застосування норми частини другої статті 625 ЦК України та санкцій, передбачених умовами договору, необхідною умовою для їх застосування є те, щоб оплата була здійснена поза межами порядку і строків, встановлених також договором про організацію взаєморозрахунків.

Укладенням договору про організацію взаєморозрахунків, сторони тим самим змінили порядок і строк проведення розрахунків.

Відповідно до п. 6 ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу" для проведення розрахунків за спожитий природний газ постачальники природного газу, на яких покладені спеціальні обовязки для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, їх структурні підрозділи, а також оптові продавці, що здійснюють продаж природного газу таким постачальникам на виконання спеціальних обовязків, покладених на таких продавців, відкривають в установах уповноважених банків поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять як плата за спожитий природний газ від споживачів.

Уповноважені банки, що обслуговують поточні рахунки із спеціальним режимом використання визначаються Кабінетом Міністрів України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 792 визначено уповноваженими банками, які обслуговують поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, до спеціальних обовязків яких включено обовязок з постачання природного газу, та їх структурних підрозділів, а також оптових продавців, що здійснюють продаж природного газу таким постачальникам для виконання спеціальних обовязків, покладених на таких продавців, Відкрите акціонерне товариство "Державний ощадний банк України", Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" та Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України".

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг № 2516 від 30.09.2015 (в редакції, що діяла на момент існування правовідносин між сторонами) затверджено Алгоритм розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки, відповідно до якого, цей алгоритм установлює порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання постачальників природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки, що надходять за використаний природний газ від побутових споживачів та релігійних організацій (крім обсягів, що використовуються для провадження їх виробничо-комерційної діяльності), виробників теплової енергії в рамках виробництва теплової енергії для релігійних організацій та надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, а також механізм розрахунку постачальниками природного газу, на яких покладені спеціальні обов'язки (далі - газопостачальні підприємства), нормативів перерахування коштів на поточні рахунки операторів газотранспортної та газорозподільних систем, газопостачальних підприємств та на поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптових продавців, що здійснюють продаж природного газу газопостачальним підприємствам (далі постанова НКРЕКП № 2516 від 30.09.2015).

Згідно з пунктом 4 Алгоритму, газопостачальні підприємства та їх структурні підрозділи обумовлюють у відповідному договорі банківського рахунку право банку на договірне списання (перерахування) без платіжних доручень з поточних рахунків із спеціальним режимом використання коштів, що надходять за спожитий природний газ від категорій населення та ТКЕ населення, згідно з положеннями цього Алгоритму.

Відповідно до пункту 6 Алгоритму споживачі, які відносяться до категорій населення та ТКЕ населення оплачують вартість спожитого ними природного газу шляхом перерахування коштів на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що надходять за спожитий природний газ, відкриті в установах уповноваженого банку газопостачальними підприємствами та їх структурними підрозділами.

На виконання умов договору банківського рахунку, сторонами передбачено договірне списання (перерахування) банком коштів з рахунків відповідача в терміни та порядку, передбаченому договором.

Відповідно до пункту 1.2 Договору від 01.07.2015 року, газ, що замовника, транспортування якого за цим договором здійснює газотранспортне підприємство, призначений для задоволення в т.ч. потреб населення.

Згідно зі статтею 12 Господарського Кодексу України держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного та соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Зокрема, засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб'єктів господарювання є регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб'єктів господарювання здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Отже, у відповідача відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за послуги транспортування природного газу, гарантований постачальник отримує грошовий ресурс для розрахунку з газотранспортним підприємством за послуги з транспортування лише після здійснення споживачами природного газу (населенням) повних розрахунків за весь обсяг спожитого газу. Таким чином, відповідач може здійснити розрахунок перед позивачем за умовами договору лише через поточний рахунок із спеціальним режимом використання в межах коштів, передбачених нормативом перерахування коштів, затверджених НКРЕКП, при цьому сам відповідач самостійно не має можливості вплинути на проведення розрахунків за спожитий природний газ населенням, оскільки всі кошти, які потрапляли на рахунок відповідача, уповноваженим банком самостійно розподіляються згідно затвердженого постановами НКРЕКП алгоритму та перераховуються на рахунок позивача.

Виходячи з вищенаведених норм, державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

З огляду на наведене, у відповідача відсутня можливість впливати на порядок, строки та розмір розрахунків з позивачем за транспортований природний газ.

Усі вищевикладені обставини виключають нарахування 3 % річних за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання та нарахувань інфляційних втрат на підставі статті 625 ЦК України.

Відповідно до вимог ст.ст. 73,74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. При цьому, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача необґрунтованими, такими, що не доведені належними та допустимими доказами, у зв'язку з чим заявлений позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні позову повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 17.04.2019 р.

Суддя Заголдна Я.В.