СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2019 р. Справа № 922/1158/18

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Білоусова Я.О., суддя Пуль О.А., суддя Тарасова І.В.

за участі секретаря судового засідання Крупи О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ТОВ “УПЕК Трейдинг” (вх.№574 Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 16.01.2019 у справі № 922/1158/18 (прийняте у приміщенні Господарського суду Харківської області суддею Аюповою Р.М., повне рішення складено 28.01.2019)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Альфа-Лізинг Україна”, м.Київ,

до 1) Публічного акціонерного товариства “Харківській підшипниковий завод”, м.Харків,

2) Приватного акціонерного товариства “У.П.Е.К.”, м.Харків,

3) Товариства з обмеженою відповідальністю “УПЕК Трейдинг”, м.Харків,

про стягнення 592530,33 грн,

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2018 року ТОВ "Неос Лізинг" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом про солідарне стягнення з ПАТ "Харківський підшипниковий завод", ПрАТ "У.П.Е.К.", ТОВ "УПЕК Трейдинг" 562799,86 грн заборгованості за договором фінансового лізингу № 3170L11/00-LD від 25.10.2011 та 29720,47 грн пені за прострочення сплати лізингових платежів.

09.01.2019 позивачем надано клопотанням про заміну найменування позивача, в якому позивач керуючись ст. 42 ГПК України повідомив, що на підставі рішення №3 від 20.12.2018 єдиного учасника TOB “Неос Лізинг”, 26.12.2018 зареєстровано зміну найменування позивача з ТОВ “Неос Лізинг” на ТОВ “Альфа-Лізинг Україна” та змінено місцезнаходження позивача.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 16.01.2019 у задоволенні позову відмовлено частково. Стягнуто солідарно з ПАТ "Харківський підшипниковий завод", ПрАТ "У.П.Е.К." та ТОВ "УПЕК Трейдинг" на користь ТОВ "Альфа-Лізинг Україна" основну заборгованість за договором фінансового лізингу № 3170L11/00-LD від 25.11.2011 в сумі 562799,86 грн, пеню за прострочення сплати лізингових платежів у сумі 23696,39 грн, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 8797,44 грн.

ТОВ “УПЕК Трейдинг” з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції про солідарне стягнення з ПАТ "Харківський підшипниковий завод", ПрАТ "У.П.Е.К." та ТОВ "УПЕК Трейдинг" на користь ТОВ "Альфа-Лізинг Україна" заборгованості за договором фінансового лізингу № 3170L11/00-LD від 25.11.2011 та пені, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог щодо солідарного стягнення з ТОВ "УПЕК ТРЕЙДИНГ" заборгованості та пені за договором фінансового лізингу № 3170L11/00-LD від 25.11.2011.

Скарга обґрунтована тим, що договором поруки не встановлено строку дії поруки, ТОВ «УПЕК Трейдинг» поручався відповідно до умов договору фінансового лізингу № 3170L11/01/SUR від 25.10.2011 за виконання АТ «ХАРП» зобов’язань за основним договором в строк до 30.10.2016. Оскільки, на думку апелянта, позивач пред’явив вимоги до АТ «УПЕК Трейдинг» пізніше ніж через шість місяців після настання узгодженого з поручителем строку для виконання відповідної частини основного зобов’язання, поручитель не був повідомлений про зміни внесені в договір фінансового лізингу щодо перенесення (збільшення строків) виконання зобов’язань, то в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припинилась, що не було встановлено судом першої інстанції при ухваленні судового рішення.

12.03.2019 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№2579), в якому позивач проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що станом на сьогодні немає підстав вважати договір поруки припиненим на підставі наведених апелянтом обставин, обсяг відповідальності поручителя визначено умовами п.1.1. договору поруки та він значно перевищує суму заявлених позовних вимог позивача. Крім того, заявником не зазначено яким чином змінився обсяг його відповідальності внаслідок внесення змін до основного договору, порівняно з первісним, а тому не можна вважати доводи апелянта обґрунтованими.

Як зазначив позивач, навіть якщо розглядати основне зобов’язання без врахування всіх внесених до нього змін, в якому встановлено кінцевий строк сплати лізингових платежів до 30.10.2016, як зазначає в апеляційній скарзі третій відповідач, то термін закінчення договору поруки у відповідності до строку його дії, встановленого у п.3.8., наступає 30.10.2019, а отже твердження апелянта, що позовні вимоги пред’явлені позивачем до нього поза межами дії договору поруки також не знаходять свого підтвердження в наявних в матеріалах справи доказах.

Представник позивача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідачі у судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про час та місце слухання справи ухвалою суду від 18.03.2019.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом першої інстанції, 25.10.2011 між ТОВ "УніКредит Лізинг", лізингодавцем, та ПАТ "Харківський підшипниковий завод", лізингоодержувачем, укладено договір фінансового лізингу № 3170L11/00-LD, відповідно до умов якого лізингодавець приймає на себе зобов'язання придбати у власність від продавця, що обраний лізингоодержувачем, предмет лізингу відповідно до встановлених лізингоодержувачем умов придбання та технічних характеристик (специфікацій), та передати його у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, визначених цим договором. Лізингоодержувач зобов'язався прийняти предмет лізингу у користування та сплачувати лізингодавцю лізингові платежі, інші комісії, які зазначені в додатку "Тарифи" до цього договору, який є його невід’ємною частиною, та виконувати інші обов’язки, передбачені цим договором та чинним законодавством.

Відповідно до п.2.3. договору передача лізингоодержувачу предмета лізингу та документів до нього оформляється підписанням сторонами акту приймання-передачі предмета лізингу. При цьому сторони визначили, що у випадку одночасної передачі декількох предметів лізингу, достатнім доказом такої передачі буде підписання одного чи кількох актів приймання-передачі предмета лізингу, за умови, що такий документ буде відображати передачу предмета лізингу, у кількості, обумовленій цим договором.

Порядок здійснення лізингових платежів узгоджено сторонами у розділі 5 договору фінансового лізингу та додатках до договору, зокрема, пунктом 5.1. договору встановлено, що лізингоодержувач зобов'язаний сплачувати лізингові платежі. Розмір лізингових платежів, їх складові частини та дати платежів визначаються у графіку лізингових платежів, що містяться у додатках до цього договору.

На виконання умов договору фінансового лізингу № 3170L11/00-LD від 25.10.2011 лізингодавець передав лізингоодержувачу - ПАТ "Харківський підшипниковий завод", а останній прийняв обраний ним предмет лізингу, а саме: автоматичний стрічкопильний верстат BEHRINGER HBP 340A та напівавтоматичний стрічкопильний верстат BEHRINGER HBP 340, що підтверджується актом приймання-передачі від 08.11.2011, підписаним та скріпленим печатками обох сторін.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що розмір лізингових платежів та їх складових частин виражається у іноземній валюті (долар США, Євро або інша валюта) та підлягає сплаті у національній валюті України - гривні за курсом, що визначений цим договором.

Згідно з п.12.3 договору у випадку несплати лізингоодержувачем в належний термін будь-якої суми, яка має бути сплачена за цим договором, лізингоодержувач сплачує лізингодавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки, встановленої Національним банком України, яка діяла протягом періоду прострочення, за кожен день прострочення.

25.10.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг", лізингодавцем, Публічним акціонерним товариством "Харківський підшипниковий завод", лізингоодержувачем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "УПЕК Трейдинг", поручителем, укладено договір поруки № 3170L11/01/SUR, відповідно до умов якого поручитель, як солідарний боржник, зобов’язався безвідклично та безумовно сплатити лізингодавцю за його першою вимогою, всі необхідні платежі за договором фінансового лізингу загальною сумою до 123218,33 доларів США, розрахованої із суми в гривнях за безготівковим курсом продажу ПАТ «Укрсоцбанк», що на день укладення цього договору становить 986978,82 грн.

Відповідно до п.1.3. договору поруки поручитель згоден, що його зобов’язання за цим договором є безумовними та не залежать від можливості примусового стягнення за договором фінансового лізингу, або відсутності будь-якої дії лізингодавця щодо стягнення за договором фінансового лізингу, або відмови лізингодавця від примусового стягнення за будь-яким положенням договору фінансового лізингу, або від отримання будь-якого рішення суду проти лізингоодержувача або будь-якої дії, яка могла б звільнити поручителя від відповідальності за цим договором.

Згідно з п.п.h) п.2.1. договору поруки поручитель підтверджує, що він ознайомлений та погоджений зі всіма умовами договору фінансового лізингу та дає згоду на будь-які нові умови договору фінансового лізингу автоматично та збільшення обсягу відповідальності поручителя в зв’язку з такими змінами.

Поручитель зобов'язаний відповідати перед лізингодавцем за виконання зобов'язань лізингоодержувача, що вказані в договорі фінансового лізингу у тому ж обсязі, що й лізингоодержувач, та виконувати будь-які та всі інші умови договору (п. 2.2 договорів поруки).

Умовами п.3.8. договору поруки передбачено, що договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін. Дія цього договору закінчується через три роки після настання останньої дати платежу, визначеної у відповідному графіку лізингових платежів договору фінансового лізингу. За вимогою поручителя, у випадку повного та всебічного виконання договору фінансового лізингу, сторони укладають договір про розірвання договору поруки.

В подальшому між сторонами було укладено декілька додаткових угод до договору фінансового лізингу № 3170L11/00-LD від 25.10.2011.

Відповідно до п.1.1 додаткової угоди № 5 від 14.12.2016 до договору, заборгованість по сплаті лізингових платежів згідно з додатком №3170L11/01 від 14.12.2016, термін сплати яких настав за періоди з 25.09.2015 по 25.11.2015 та з 25.08.2016 по 25.11.2016 становить 59892,69 грн в т.ч. ПДВ, у тому числі: 17466,45 грн в т.ч. ПДВ заборгованості по сплаті відшкодування предмета лізингу та 42426,24 грн без ПДВ заборгованості по сплаті комісії лізингодавця. Також, між сторонами узгоджено розмір додаткових витрат за повідомлення у розмірі 600 грн в т. ч. ПДВ та пеня, нарахована станом на 14.12.2016 в розмірі 9809,54 грн без ПДВ.

Згідно з п.1.2 додаткової угоди № 5 від 14.12.2016 до договору заборгованість по сплаті лізингових платежів згідно з додатком №3170L11/02 від 14.12.2016, термін сплати яких настав за періоди з 25.09.2015 по 25.11.2015 та з 25.09.2016 по 25.11.2016 становить 50234,32 грн в т. ч. ПДВ, що включає 15011,07 грн в т. ч. ПДВ заборгованості по сплаті відшкодування предмета лізингу та 35223,25 грн без ПДВ заборгованості по сплаті комісії лізингодавця. Також, між сторонами узгоджено розмір пені, нарахованої станом на 14.12.2016 в розмірі 8056,92 грн без ПДВ.

Пунктом 5 додаткової угоди № 5 від 14.12.2016 до договору сторони домовились змінити п.12.3 договору та виклали його у наступній редакції - “У випадку несплати лізингоодержувачем в належний термін будь-якої суми, яка має бути сплачена за цим договором, лізингоодержувач сплачує лізингодавцю пеню у розмірі однієї облікової ставки, встановленої Національним банком України, яка діяла протягом періоду прострочення, за кожен день прострочення”.

Товариство з обмеженою відповідальністю "УніКредит Лізинг" (код 33942232) відповідно до протоколу зборів засновників від 27 січня 2017 року №27-01/2017 змінило своє найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю "Неос Лізинг" (код 33942232), про що внесено відповідні зміни до Статуту товариства та Статут викладено в новій редакції.

Як зазначає позивач, загальна сума заборгованості першого відповідача перед позивачем згідно договору фінансового лізингу з урахуванням всіх додаткових угод, витрат за повідомлення та перегляд графіків лізингових платежів становить 562799,86 грн. Перший відповідач, як лізингоодержувач, взяті на себе зобов’язання щодо сплати боргу у повному обсязі до 25.03.2017 не здійснив, що і стало підставою для звернення до суду за захистом порушеного майнового права.

Колегія суддів дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1, 2 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За змістом ст.11 ЦК України цивільні права і обов’язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права і обов’язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписом ст.526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Статтею 540 ЦК України передбачено, якщо у зобов’язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов’язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 543 ЦК України в разі солідарного обов’язку боржників, кредитор має право вимагати виконання обов’язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом так і від будь-кого з них окремо.

Враховуючи те, що апелянтом не заявлено доводів щодо правомірності висновків місцевого господарського суду в частині стягнення основної заборгованості за договором фінансового лізингу № 3170L11/00-LD від 25.11.2011 в сумі 562799,86 грн, пені за прострочення сплати лізингових платежів у сумі 23696,39 грн, колегією суддів, на підставі положень ч.1 ст.269 ГПК України, рішення в цій частині не переглядається.

Як вже зазначалось, 25.10.2011 між ТОВ "УніКредит Лізинг" (наразі ТОВ "Альфа-Лізинг Україна"), ПАТ "Харківський підшипниковий завод", та ТОВ "УПЕК Трейдинг", укладено договір поруки № 3170L11/01/SUR, відповідно до умов якого ТОВ "УПЕК Трейдинг", як солідарний боржник, зобов’язалось безвідклично та безумовно сплатити позивачу за його першою вимогою, всі необхідні платежі за договором фінансового лізингу загальною сумою до 123218,33 доларів США.

Апелянт в скарзі посилається на те, що договором поруки не встановлено строку дії поруки, ТОВ «УПЕК Трейдинг» поручався відповідно до умов договору фінансового лізингу № 3170L11/01/SUR від 25.10.2011 за виконання АТ «ХАРП» зобов’язань за основним договором в строк до 30.10.2016, тому в силу положень ч.4 ст.559 ЦК України порука припинилась, що не було встановлено судом першої інстанції при ухваленні судового рішення.

Крім того, ТОВ «Неос Лізинг» та АТ «ХАРП» неодноразово без повідомлення ТОВ «УПЕК Трейдинг» узгоджували зміну додатків до договору фінансового лізингу № 3170L11/01/SUR від 25.10.2011, у тому числі додатковою угодою №5 від 14.12.2016 строк сплати лізингових платежів був продовжений до 25.03.2017, тобто відбулась зміна зобов’язання, яке було забезпечене порукою, що відповідно до норм чинного законодавства України є підставою для припинення поруки.

Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Умовами п.п.h) п.2.1. договору поруку ТОВ "УПЕК Трейдинг" підтвердило, що поручитель ознайомлений та погоджений зі всіма умовами договору фінансового лізингу та дав згоду на будь-які нові умови договору фінансового лізингу автоматично та збільшення обсягу відповідальності поручителя в зв’язку з такими змінами.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов’язання не пред’явить вимоги до поручителя.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Пунктом 3.8. договору поруки передбачено, зокрема, що дія цього договору закінчується через три роки після настання останньої дати платежу, визначеної у відповідному графіку лізингових платежів договору фінансового лізингу.

Умовами п.5.1. договору фінансового лізингу № 3170L11/00-LD передбачено, зокрема, що розмір лізингових платежів, їх складові частини та дати платежів визначаються у графіку лізингових платежів, що міститься у додатку(ах) до цього договору.

Як вбачається з додатку до договору, сторонами узгоджено строк останнього платежу – 30.10.2016.

Відповідно до додаткової угоди від 14.12.2016 до договору фінансового лізингу сторонами узгоджено строк останнього платежу – 25.03.2017.

Як вбачається з матеріалів справи, позовну заяву позивачем направлено до суду 26.04.2018, тобто в межах строку дії договору поруки.

За таких обставин, наведені посилання апелянта щодо не встановлення у договорі поруки строку дії поруки, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Також, колегія суддів зазначає, що посилання апелянта в обґрунтування своєї позиції на практику Верховного Суду, не підтверджується матеріалами справи та зроблені за відсутності посилань на конкретні судові рішення та без надання їх до матеріалів справи.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з’ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, в зв’язку з чим рішення Господарського суду Харківської області від 16.01.2019 у справі № 922/1158/18 слід залишити без змін.

Керуючись статтями 269, 270, п.1 статті 275, статтями 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ТОВ “УПЕК Трейдинг” залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 16.01.2019 у справі № 922/1158/18 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 22.04.2019.

Головуючий суддя Я.О. Білоусова

Суддя О.А. Пуль

Суддя І.В. Тарасова