ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2019 р. Справа№ 925/352/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коробенка Г.П.

суддів: Козир Т.П.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Денисюк І.Г.

за участю представників

позивача: Онущук В.М.

відповідача: Писаренко А.М.

третьої особи позивача: Лисенко В.О.

третьої особи відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УМАНЬГАЗ"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 08.11.2018 (повне рішення складено 03.12.2018)

у справі №925/352/18 (суддя Довгань К.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ"

до Публічного акціонерного товариства "УМАНЬГАЗ"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні:

позивача Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна

компанія "Нафтогаз України"

на стороні відповідача Уманського Комунального підприємства

"Уманьтеплокомуненерго"

про стягнення 110 101 385,24 грн.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "УКРТРАНСГАЗ" (далі за текстом - позивач) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "УМАНЬГАЗ" (далі за текстом - відповідач), за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", на стороні відповідача - Уманське Комунальне підприємство "Уманьтеплокомуненерго" про стягнення з відповідача заборгованості за договором № від 17.12.2015 у загальному розмірі 110 101 385,24 грн. (з них: 95 122 539,55 грн. - борг за послуги транспортування природного газу, 12 670 405,52 грн. - пеня, 2 176 722,32 грн. - 3% річних, 131 717,85 грн. - інфляційні втрати).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в ході виконання укладеного між сторонами договору позивач здійснив алокацію обсягів природного газу, відібраних відповідачем з точки виходу з газотранспортної системи до точки входу до суміжної системи ? газорозподільної системи, оператором якої є відповідач, за результатами чого у відповідача були виявлені обсяги негативних місячних небалансів у січні-жовтні та грудні 2017 року. Позивач, як оператор газотранспортної системи, надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказані періоди на загальну суму 110 020 745,35 грн., які відповідач повністю не оплатив, що й зумовило звернення позивача з даним позовом до суду.

Відповідач просив суд в позові відмовити, заперечуючи факт наявності негативних місячних небалансів у січні та лютому 2017 року, що утворились внаслідок несанкціонованого відбору КП "Уманьтеплокомуненерго" в січні та лютому 2017 року природного газу з газорозподільної системи, оператором якої є відповідач, оскільки постачальником вказаних обсягів природного газу для КП "Уманьтеплокомуненерго" в січні та лютому 2017 року було ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України". На думку відповідача, позивач безпідставно застосував при визначенні вартості послуг балансування коефіцієнту компенсації 1,2, а також порушив строк надсилання актів про надання послуг. Окрім того, позивач помилково не врахував зміну строків розрахунків за договором на підставі постанови Кабінеті Міністрів України №20 від 11.01.2005 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету".

Третя особа на стороні позивача позов підтримала.

Третя особа на стороні відповідача просила суд розглядати справи без участі свого представника.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 08.11.2018 у справі №925/352/18 позов задоволено повністю. Стягнуто з відповідача на користь позивача 95 122 539,55 грн. заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 12 670 405, 52 грн. пені, 2 176 722, 32 грн. 3% річних, 131 717, 85 грн. інфляційних та 616 700, 00 грн. судового збору.

Вказане судове рішення мотивовано тим, що позивачем надано відповідачу послуги балансування за Договором для врегулювання негативних місячних небалансів відповідача за січень-жовтень та грудень 2017 року на загальну суму 110 020 745,35 грн. Крім того, на виконання приписів п. 4 глави 4 Розділу XІV Кодексу ГТС в редакції після 28.04.2017 позивач надав відповідачу звіти по точкам входу/виходу відповідача. Однак відповідач лише частково розрахувався з позивачем, перерахувавши йому за надані послуги кошти у розмірі

14 898 205,80 грн. Решта заборгованості у розмірі 95 122 539,55 грн. не погашена, внаслідок чого у позивача виникло право на нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу. Суд зазначив про вірне застосування позивачем при визначенні вартості наданих послуг балансування коефіцієнт 1,2 та відхилив доводи відповідача про порушення строків надсилання актів про надання послуг відхилено судом, зазначивши про повідомлення позивачем у встановленому порядку відповідача щодо надання йому послуг балансування та надання актів про надання послуг балансування з рахунками на сплату.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 08.11.2018 у справі №925/352/18 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Вимоги та доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що місцевим господарським судом було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття невірного по суті заявлених вимог рішення. Зокрема, відповідач звертав увагу суду апеляційної інстанції на наступне:

- чинними нормативно-правовими актами не передбачено здійснення оператором ГТС замовника послуг транспортування коригування розрахунків небалансу замовників послуг транспортування попередніх періодів, по яким оператор здійснив балансування. Надання позивачем коригуючи актів суперечить положенням розділу XIV Кодексу ГТС;

- укладені між НАК «Нафтогаз України» та Уманським КП «Уманьтеплокомуненерго» договори поставки природного газу не передбачають умов, за яких постачальник не подає номінацію планових обсягів постачання природного газу на відповідний період для потреб споживача. Обсяги споживання природного газу Уманського КП «Уманьтеплокомуненерго» у січні-лютому 2017 року не можуть бути кваліфіковані, як несанкціонований відбір природного газу та віднесені на баланс відповідача;

- позивачем було безпідставно здійснено коригування небалансу замовників послуг транспортування попередніх періодів, по яким оператор ГТС вже здійснив балансування, неправомірно застосовано за весь період нарахування заборгованості коефіцієнт компенсації 1,2 при визначенні вартості послуг балансування, безпідставно нараховано вартість послуг балансування на обсяг природного газу, спожитого Уманським КП «Уманьтеплокомуненерго» у січні-лютому 2017 року без наданих НАК «Нафтогаз України» номінацій, всупереч вимог законодавства нараховано заборгованість за розрахунками, що проводилися відповідно до Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 та Порядку перерахування субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, просив суд скаргу задовольнити, скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 08.11.2018 у справі № 925/352/18 та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представники позивача та третьої особи позивача заперечували проти апеляційної скарги, просили суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін, як таке, що було прийнято з повним, всебічним та об'єктивним з'ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Представник третьої особи відповідача в судове засідання не з'явився, про поважність причин нез'явлення суд не повідомив, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу до суду не надходило.

Оскільки явка представників сторін та третіх осіб в судове засідання не була визнана обов'язковою, зважаючи на наявні в матеріалах справи докази належного повідомлення представників сторін та третіх осіб про місце, дату і час судового розгляду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про можливість здійснення розгляду даної справи у відсутності представника третьої особи відповідача.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, дослідивши надані пояснення, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.

Позивач (далі за текстом - оператор ГТС) є оператором газотранспортної системи ? суб'єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників) (п.19 ч.1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу", ліцензія на здійснення такої діяльності серія АЕ №194511 від 11.03.2013).

17.12.2015 між позивачем, як оператором, та відповідачем, як замовником, укладено договір транспортування природного газу № (далі за текстом - Договір), який відповідає типовій формі договору транспортування природного газу, затвердженій постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 №2497.

В п.17.1 Договору передбачено, що останній набирає чинності з дня його укладення на строк до 31.12.2017, умови Договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.12.2015. Цей Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Оскільки жодна із сторін Договору не заявила про припинення його дії чи про перегляд умов Договору, останній продовжує свою дію до 31.12.2018.

Умовами укладеного між сторонами Договору передбачено, що:

- позивач надає відповідачу послуги транспортування природного газу (далі - послуги) на умовах, визначених у цьому договорі, а відповідач сплачує позивачу встановлену в цьому договорі вартість таких послуг (пункт 2.1);

- послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі ГТС, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором (пункт 2.2);

- послугами, які можуть бути надані відповідачу за цим договором, зокрема, є послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування; пункт 2.3);

- відповідач має виконувати вимоги, визначені в Кодексі ГТС, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у договорі (пункт 2.6);

- відповідач зобов'язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг: дотримуватися обмежень, встановлених цим договором та Кодексом ГТС, негайно виконувати розпорядження диспетчерської служби позивача; вчасно врегульовувати небаланси (пункт 4.1);

- у разі виникнення у відповідача негативного місячного небалансу та не врегулювання ним негативного місячного небалансу відповідно до Кодексу ГТС в строк до дванадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу за послуги балансування. Негативний місячний небаланс відповідача визначається відповідно до Кодексу ГТС (пункт 9.1);

- вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника за формулою з урахуванням коефіцієнту компенсації, що дорівнює 1.2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1 (пункт 9.2);

- позивач до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає відповідачу на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Відповідач зобов'язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п'яти банківських днів (пункт 9.4);

- послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом позивача на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого Відповідачем відповідно до Кодексу ГТС та розділу IX цього Договору (пункт 11.4).

- у випадку невиконання або неналежного виконання своїх зобов'язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим Договором (пункт 13.1);

- у разі порушення відповідачем строків оплати, передбачених Договором, відповідач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (пункт 13.5).

Умови, за яких надаються послуги балансування, визначені в пп.2 п.7 глави 3 Розділу XІV Кодексу ГТС, згідно з яким негативний місячний небаланс, що виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором ГТС за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.

Кодексом ГТС на позивача, як оператора ГТС, покладено обов'язок здійснення фізичного балансування, чим є заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу. Якщо замовник послуг транспортування відбирає з газотранспортної системи природний газ в обсягах більших ніж ним були подані до системи, позивач для забезпечення фізичного балансування здійснює комерційне балансування, яким є діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі даних, отриманих у процедурі алокації (п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС).

Для фізичного балансування, а саме забезпечення співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу, позивач у випадку виявлення різниці між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації (небаланс), здійснює комерційне балансування, завдяки якому відновлюється співвідношення обсягів природного газу в газотранспортній системі.

Небалансом є різниця між обсягами природного газу, поданими замовником послуг транспортування для транспортування на точці входу, та відібраними замовником послуг транспортування з газотранспортної системи на точці виходу, що визначається за процедурою алокації. Для виявлення у газотранспортній системі небалансів обсягів природного газу позивач здійснює алокацію - віднесення оператором ГТС обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників. При здійсненні алокації оператор ГТС використовує в т.ч. фактичні дані стосовно обсягів природного газу, які були передані через точку виходу з газотранспортної системи до суміжних систем - інших газотранспортних систем, газорозподільних систем, газосховищ, установок LNG, систем суміжного газовидобувного підприємства, інших систем, що мають фізичне з'єднання з газотранспортною системою (п. 5 глави 1 Розділу 1 Кодексу ГТС).

Алокація фактичних обсягів природного газу по кожному замовнику послуг транспортування, поданих (отриманих) ним у точці входу та відібраних (переданих) ним у точці виходу за певний розрахунковий період, здійснюється оператором газотранспортної системи та доводиться ним до замовника послуг транспортування відповідно до вимог розділу XIV Кодексу ГТС (п.1 глави 1 Розділу XII Кодексу ГТС).

Оператор ГТС при визначенні алокації по точці входу або точці виходу ґрунтується на:

- даних номінацій / місячних номінацій / реномінацій, поданих замовником послуг по точці входу та по точці виходу;

- даних торгових операцій між оптовими продавцями та оптовими покупцями (постачальниками) у віртуальних торгових точках входу/виходу, які адмініструє оператор газотранспортної системи;

- даних суміжних операторів, суміжних газовидобувних підприємств, газовидобувних підприємств, прямого споживача;

- даних комерційних вузлів обліку, встановлених у фізичних точках входу/виходу до/з газотранспортної системи, та комерційних вузлів обліку, встановлених на об'єктах замовників послуг транспортування чи їх контрагентів (споживачів), з урахуванням вимог та особливостей, передбачених цим розділом (п. 2 глави 1 Розділу XII Кодексу ГТС).

Для забезпечення належного виконання оператором газотранспортної системи процедури алокації оператори газорозподільних систем, суміжні газовидобувні підприємства, газовидобувні підприємства, підключені безпосередньо до газорозподільної системи, оператор газосховищ, оператор установки LNG зобов'язані надавати інформацію про обсяги подачі та/або відбору природного газу за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на його веб-сайті та у строки, визначені цим Кодексом. При цьому відповідальність за правильність наданої інформації несуть надавачі такої інформації (п.3 глави 1 Розділу XII Кодексу ГТС).

Оператор ГТС визначає місячний небаланс для кожного місяця як різницю між обсягом природного газу, який замовник послуг транспортування передав у точках входу і отримав з газотранспортної системи у точках виходу за цей газовий місяць (п. 1 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС).

Місячний небаланс розраховується оператором ГТС до 10-го числа наступного місяця на підставі фактичних даних, одержаних у процесі алокації, яку здійснює оператор ГТС (п. 2 глави 3 розділу XIV Кодексу ГТС).

Згідно з п. п. 1-5 глави 1 Розділу XIV Кодексу ГТС замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов'язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення. При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів). Перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом, а перевищення обсягів переданого природного газу над обсягами відібраного природного газу - позитивним небалансом.

Відповідач у даній справі у спірних правовідносинах, крім статусу замовника послуг транспортування природного газу, має також статус оператора газорозподільних систем (далі за текстом - Оператор ГРМ), тобто є суб'єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

Відповідач, як Оператор ГРМ, надавав позивачу інформацію про фактичний обсяг споживання природного газу кожним споживачем, об'єкти якого підключені до його газорозподільної системи, що відображено у наданих позивачеві щомісячних зведених алокаціях відповідача про поділ фактичного обсягу (об'єму) природного газу, відібраного з точки виходу відповідача, між замовниками послуг транспортування (постачальниками) за січень, лютий, квітень, травень, липень, серпень, вересень, жовтень та грудень 2017 року, реєстрах обсягів природного газу, використаних споживачами по договорах з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" із мереж відповідача в січні та лютому 2017 року, в розрізі кінцевих споживачів. Вказані алокації (звіти) відповідача містять фактичні обсяги споживання газу споживачами, що отримують природний газ з газорозподільної системи, за попередній газовий місяць, а також вказані постачальники таких обсягів природного газу для споживачів з інформацією про підтверджений та фактично спожитий обсяг природного газу.

За твердженням позивача, за результатами здійснення процедури алокації відповідача ним встановлено наявність у відповідача негативних місячних небалансів у січні, лютому, квітні, травні, липні, серпні, вересні, жовтні та грудні 2017 року, а саме:

- у січні 2017 року обсяг негативного небалансу склав 4 788,445 тис. куб. м (711,894 тис. куб. м + 4 076,551 тис. куб. м);

- у лютому 2017 року обсяг негативного небалансу - 4 104,524 тис. куб. м;

- у квітні 2017 року обсяг негативного небалансу - 183,097 тис. куб. м;

- у травні 2017 року обсяг негативного небалансу - 96,928 тис. куб. м;

- у липні 2017 року обсяг негативного небалансу - 31,827 тис. куб. м;

- у серпні 2017 року обсяг негативного небалансу - 65,837 тис. куб. м;

- у вересні 2017 року обсяг негативного небалансу - 89,800 тис. куб. м;

- у жовтні 2017 року обсяг негативного небалансу - 684,047 тис. куб. м;

- у грудні 2017 року обсяг негативного небалансу - 516,611 тис. куб. м.

Позивач вважає, що відповідач, як Оператор ГРМ, безпідставно відніс на ПАТ "НАК "Нафтогаз України" обсяги природного газу, несанкціоновано відібрані споживачем - Уманським КП "Уманьтеплокомуненерго" з газорозподільної системи у січні та лютому 2017 року. Крім того, обсяги негативних місячних небалансів відповідача утворилися не лише внаслідок наведених випадків несанкціоновано відібраного природного газу з газорозподільної системи відповідача, а також і внаслідок відбору природного газу відповідачем з точки виходу з газотранспортної системи для власних виробничих потреб відповідача (в алокаціях (звітах) такі обсяги вказані в рядку "ВТВ, нормативні втрати газорозподільного підприємства").

Виявлені позивачем обсяги небалансів підтверджуються звітами про надані послуги з транспортування, звіти про поділ фактичного обсягу (об'єму) природного газу, відібраного з точки виходу відповідача, довідками "Інформація про надходження на точках входу, та розподіл по точках виходу обсягів природного газу віднесених Оператором газорозподільних мереж, з зазначенням обсягів небалансу за 2017 рік" за відповідні місяці, в яких вказано обсяги природного газу, що були подані відповідачем через точки входу до газотранспортної системи та відібрані відповідачем з точок виходу з газотранспортної системи у відповідні періоди, різниця між такими поданими та відібраними обсягами природного газу, а також відсоткове вираження небалансу від загального обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, що використовується для визначення коефіцієнту компенсації для вирахування вартості послуг балансування згідно з пунктом 9.2 Договору (К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1.2, при розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1).

Відповідно до умов Договору та Кодексу ГТС позивачем було складено односторонні акти про надання послуг балансування з додатками до них із розрахунком вартості послуг балансування та рахунками на оплату послуг.

Листами №2025/12 від 15.02.2017, №5917/12 від 15.05.2017, №1001вих-17-903/1001.14 від 31.05.2017, №1001вих-17-964/1001.14 від 31.05.2017, №1001вих-17-1499/1001.14 від 15.06.2017, №1001вих-17-1975/1001.14 від 27.06.2017, №1001вих-17-3716 від15.08.2017, №1001вих-17-4324 від 14.09.2017, №1001вих-17-5084 від 13.10.2017, №1001вих-17-5864 від 14.11.2017, TSOвих-18-26 від 14.01.2018 Позивач повідомив відповідача про надання йому послуг балансування для врегулювання наявних у нього негативних місячних небалансів за січень, лютий, квітень, травень, липень, серпень, вересень, жовтень та грудень 2017 року з наданням відповідних актів про надання послуг балансування обсягів природного газу, розрахунків вартості до таких актів та рахунків на загальну суму 110 020 745,35 грн. Окрім того, на виконання приписів п.4 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС, в редакції чинній після 28.04.2017, позивач надав відповідачу звіти по точкам входу/виходу відповідача (звіт про надані послуги з транспортування) за вказані місяці 2017 року.

За твердженням позивача, з моменту отримання відповідачем актів про надання послуг балансування, рахунків на їх оплату та звітів по точкам входу/виходу відповідача у останнього Відповідача згідно з п.9.4 Договору та п.4 глави 4 Розділу XIV Кодексу ГТС виникли зобов'язання з оплати таких послуг у строк, що не перевищує п'яти банківських днів з дня отримання зазначених документів.

З доданого позивачем до позову розрахунку суми основного боргу вбачається, що відповідач частково здійснив оплату послуг балансування обсягів природного газу за спірний період на суму 14 898 205,80 грн. Залишок непогашеної заборгованості становить 95 122 539,55 грн.

Окрім основного боргу у сумі 95 122 539,55 грн., відповідно до п.п.13.1, 13.5 Договору позивач здійснив нарахування пені у сумі 12 670 405,52 грн., 3% річних у розмірі 2 176 722,32 грн. та інфляційній втрати у сумі 131 717,85 грн.

Місцевий господарський суд погодився з доводами позивача та задовольнив позов у повному обсязі. При цьому суд відхилив доводи відповідача про неправильне застосування позивачем при визначенні вартості послуг балансування коефіцієнту компенсації 1,2, зазначивши про те, що обсяг природного газу, відібраного відповідачем з газотранспортної системи в спірні газові місяці склав 100% розмірі його небалансу, внаслідок чого при визначенні вартості наданих послуг балансування було застосовано саме коефіцієнт 1,2.

Також місцевий суд дійшов висновку про безпідставність заперечень відповідача щодо встановлення позивачем наявності негативних місячних небалансів, які утворились внаслідок несанкціонованого відбору природного газу КП "Уманьтеплокомуненерго" в січні та лютому 2017 року, пославшись на факт неподання ПАТ "НАК "Нафтогаз України", як замовником послуг транспортування, номінацій/реномінацій на транспортування природного газу для КП "Уманьтеплокомуненерго" у вказаному періоді.

Окрім того, в своєму рішенні суд відхилив доводи відповідача про порушення строків надсилання актів про надання послуг, зазначивши про те, що позивач у встановленому порядку повідомив відповідача про надання йому послуг балансування з наданням актів про надання послуг балансування та рахунків. Докази їх отримання відповідачем наявні в матеріалах справи.

Однак колегія суддів не погоджується з такими висновками місцевого господарського суду, вважає її передчасними та такими, що спростовуються наявними у справі матеріалами, з огляду на наступне.

Насамперед, щодо дотримання позивачем порядку і строків оформлення наданих послуг балансування колегія суддів зазначає, що відповідно до п.9.4 Договору позивач (оператор) до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає відповідачу (замовнику) на електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов'язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п'яти банківських днів.

Натомість з матеріалів справи вбачається, що відповідні документи надсилалися позивачем засобами поштового зв'язку рекомендованими листами з повідомленням про вручення, а не на електронну адресу, і з порушенням встановленого в п.9.4 Договору строку, зокрема:

- відповідний розрахунок та рахунок-фактуру за січень 2017 року позивач направив 20.02.2017, а відповідач отримав - 24.02.2017;

- розрахунок та рахунок-фактуру за лютий 2017 року позивач направив 08.06.2017, а відповідач отримав - 13.06.2017;

- скоригований розрахунок та рахунок-фактуру за січень 2017 року позивач направив 07.06.2017, а відповідач отримав - 13.06.2017;

- розрахунок та рахунок-фактуру за квітень 2017 року позивач направив 17.05.2017, а відповідач отримав - 23.05.2017;

- скоригований розрахунок та рахунок-фактуру за квітень 2017 року позивач направив 05.07.2017, а відповідач отримав - 12.07.2017;

- розрахунок та рахунок-фактуру за травень 2017 року позивач направив 17.06.2017, а відповідач отримав - 21.06.2017;

- розрахунок та рахунок-фактуру за липень 2017 року позивач направив 18.08.2017, а відповідач отримав - 28.08.2017;

- розрахунок та рахунок-фактуру за серпень 2017 року позивач направив 19.09.2017, а відповідач отримав - 26.09.2017;

- розрахунок та рахунок-фактуру за вересень 2017 року позивач направив 19.10.2017 року, а відповідач отримав - 24.10.2017;

- розрахунок та рахунок-фактуру за жовтень 2017 року позивач направив 16.11.2017, а відповідач отримав - 30.11.2017;

- розрахунок та рахунок-фактуру за грудень 2017 року позивач направив 17.01.2018, а відповідач отримав - 25.01.2018.

Таким чином, позивачем не було дотримано порядку і строків надіслання відповідачу розрахунків вартості послуг балансування та рахунків-фактур у спірному періоді.

Відносно доводів позивача про несанкціонований відбір відповідачем газу у сіні та лютому 2017 року, колегією суддів встановлено, що в алокаціях за вказаний період відповідач зазначав про те, що газ у об'ємах 4 076,551 тис. куб. м та 4 104,524 тис. куб. м спожитий КП "Уманьтеплокомуненерго", постачальником якого є ПАТ "НАК "Нафтогаз України", про що свідчать наявні в матеріалах справи договори постачання природного газу №2329/1617-ТЕ-36 від 06.09.2016 та №2567/1617-БО-36 від 31.10.2016, укладені між КП "Уманьтеплокомуненерго" (споживачем) та ПАТ "НАК "Нафтогаз України" (постачальником). Названі договори були укладені відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №758 від 01.10.2015 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносин у перехідний період)".

За умовами названих договорів передбачалося постачання природного газу у періоді з 01.10.2016 по 31.03.2017 та визначався обсяг постачання газу помісячно у вказаному періоді (п.2.1 договорів). В матеріалах справи наявні акти приймання-передачі газу за січень та лютий 2017 року із зазначенням об'єму спожитого природного газу у розмірі 4 076,551 тис. куб. м та 4 104,524 тис. куб. м, які підписані КП "Уманьтеплокомуненерго" та направлялися на підпис постачальнику - ПАТ "НАК "Нафтогаз України". Однак ПАТ "НАК "Нафтогаз України" повернув вказані акти та відмовився від їх підписання, пославшись на відсутність підтвердження планових обсягів (номінацій) природного газу у вказаному періоді.

В ст. 10 Закону України "Про теплопостачання передбачено, що до повноважень Кабінету Міністрів України належать розробка та реалізація державної політики у сфері теплопостачання, вирішення інших питань у сфері теплопостачання відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 117 Конституції України Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови і розпорядження, які є обов'язковими до виконання.

Положенням "Про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період)", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 №758 (чинне на момент виникнення спірних правовідносин), покладено на ПАТ "НАК "Нафтогаз України" обов'язок постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії за цінами, на умовах та в порядку, що визначені пунктами 15-17 цього Положення. Постачання природного газу ПАТ "НАК "Нафтогаз України" виробникам теплової енергії здійснюється на підставі договору, що враховує положення примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії, який затверджується Кабінетом Міністрів України, та з дотриманням принципу недискримінації (пункт 17 Положення).

Окрім того, згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року" (п.п.1, 2) для забезпечення безперебійного постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню публічному акціонерному товариству "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та постачальникам природного газу до початку опалювального сезону 2016/17 року (далі - опалювальний сезон) видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 №357 "Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії" (Офіційний вісник України, 2016, №46, ст. 1666), та з дотриманням принципу недискримінації. Операторам газорозподільних систем до початку опалювального сезону забезпечити постачання природного газу на джерела теплової енергії теплогенеруючих і теплопостачальних організацій.

Отже, на підставі вказаного розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", яке є обов'язковим до виконання, на ПАТ "НАК "Нафтогаз України" та постачальників природного газу покладено обов'язок видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям ще на початку опалювального сезону. При цьому, хоча у названому розпорядженні міститься вказівка на обов'язок надати номінації до початку опалювального сезону, але це не свідчить про обмеження його періодом, який закінчується із початком опалювального сезону, оскільки встановлений обов'язок полягає у забезпеченні належної підготовки до опалювального сезону та забезпечення природним газом протягом усього сезону.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові об'єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.06.2018 №904/5621/17.

З урахуванням наданих учасниками пояснень і матеріалів, колегія суддів дійшла висновку про те, що виникнення в точці виходу до газорозподільної системи відповідача (оператора ГРМ) неврегульованого негативного небалансу обсягів природного газу за січень та лютий 2017 року відбулося внаслідок дій ПАТ "НАК "Нафтогаз України" щодо ненадання споживачу - КП "Уманьтеплокомуненерго" номінації на плановий обсяг газу на вказаний період. Проте вказана обставина не звільняла ПАТ "НАК "Нафтогаз України" від обов'язку постачати природний газ зазначеному споживачу за укладеними між ними договорами постачання природного газу. Оскільки ПАТ "НАК "Нафтогаз України" наділене спеціальними обов'язками щодо постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, бюджетними установами/організаціями, є ліцензіатом та монополістом з постачання природного газу, то на підставі відповідних договорів постачання природного газу та спеціальних нормативних актів, якими є Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, Правила постачання природного газу та розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.10.2016 №742-р "Про деякі питання опалювального сезону 2016/17 року", ПАТ "НАК "Нафтогаз України" зобов'язане постачати природний газ, у тому числі КП "Уманьтеплокомуненерго", як виробнику теплової енергії, шляхом своєчасної видачі номінацій, і це є обов'язком ПАТ "НАК "Нафтогаз України", а не правом.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.06.2018 у справі №904/5621/17, у постановах Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №911/656/17 та від 14.05.2018 у справі №926/680/17.

З огляду на встановлений спеціальним законодавством у сфері газопостачання механізм постачання природного газу можливість відбору КП "Уманьтеплокомуненерго" із газотранспортної системи погоджених у відповідних договорах з ПАТ "НАК "Нафтогаз України" обсягів природного газу перебуває у безпосередній залежності від належного виконання ПАТ "НАК "Нафтогаз України" своїх зобов'язань з підтвердження обсягів природного газу шляхом своєчасної видачі номінацій, тобто видача ПАТ "НАК "Нафтогаз України" номінацій є однією з гарантій безперебійного постачання виробнику теплової енергії природного газу з метою виробництва теплової енергії в опалювальний сезон.

Тому невидача або несвоєчасна видача номінацій ПАТ "НАК "Нафтогаз України" є неправомірною та унеможливлює безперешкодне отримання КП "Уманьтеплокомуненерго" необхідних обсягів природного газу, оскільки, у тому числі, може мати наслідком обмеження або взагалі припинення надання відповідачем послуг з розподілу природного разу у зв'язку з неотриманням від ПАТ "НАК "Нафтогаз України", як постачальника газу, підтверджених обсягів природного газу для КП "Уманьтеплокомуненерго".

Наведені обставини у їх сукупності свідчать про відсутність несанкціонованого відбору природного газу з ГТС, оператором якої є позивач, споживачем - КП "Уманьтеплокомуненерго" у січні та лютому 2017 року та, як наслідок, неправомірності віднесення на відповідача (оператора ГРМ) негативного небалансу у вказаному об'ємі та відшкодування витрат з оплати наданих послуг балансування у сумі 42 160 753,18 грн. за січень 2017 року та 45 333 646,38 грн. за лютий 2017 року.

Відносно доводів позивача про наявність небалансів за квітень, травень, липень, серпень, вересень, жовтень та грудень 2017 року, судом апеляційної інстанції встановлено наступне.

Негативний місячний небаланс у квітні 2017 року склав об'єм у розмірі 183,097 тис. куб. м, у травні - 96,928 тис. куб. м, у липні - 31,827 тис. куб. м, у серпні - 65,837 тис. куб. м, у вересні - 89,800 тис. куб. м, у жовтні - 684,047 тис. куб. м, у грудні - 516,611 тис. куб. м.

Положеннями Кодексу ГТС передбачено, що обсяг місячного небалансу оператора газорозподільної системи (позивача) має визначатися з урахуванням обсягу надходження газу в фізичних точках входу в газорозподільну систему на газорозподільних станціях, який підтверджується актом приймання-передачі природного газу між оператором газотранспортної системи та оператором газорозподільної системи.

Місцевий господарський суд погодився з правильністю застосування позивачем при здійсненні розрахунку відсоткового показника небалансу коефіцієнт компенсації на рівні 1,2, виходячи з того, що розмір небалансу є більшим ніж 5% від загального обсягу природного газу, отриманого Оператором ГРМ у спірні місяці.

Виходячи зі змісту п.9.2 укладеного між сторонами Договору та положень Кодексу ГТС, для визначення коефіцієнту компенсації (за визначеною в розділі ІХ договору формулою), що підлягає застосуванню, коли визначається вартість послуг з балансування обсягів природного газу (при негативному місячному небалансі), процентне співвідношення розміру небалансу обраховується (визначається) від обсягу природного газу, відібраного замовником з газотранспортної системи - з врахуванням всіх обсягів газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 916/1807/16 та від 04.12.2018 №927/276/18.

Колегією суддів перевірено розрахунок позивача і з урахуванням відомостей, вказаних у звітах про поділ фактичного об'єму (обсягу) природного газу, відібраного з точки виходу відповідача, між замовниками послуги транспортування (постачальниками) в розрізі їх контрагентів (споживачів) за квітень, травень, липень, серпень, вересень, жовтень та грудень 2017 року, встановлено, що розмір небалансу у зазначені періоди, окрім жовтня, є меншим ніж 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, а саме: у квітні 2017 року розмір небалансу дорівнює 3,3%, у травні - 4,8%, у липні - 2,29%, у серпні - 4,74%, у вересні 4,89%, у жовтні - 8,25%, у грудні - 3,53%.

З наведеного слідує, що в даному випадку відповідно до п.9.2 Договору вартість послуг з балансування за квітень, травень, липень, серпень, вересень та грудень 2017 року підлягає визначенню з урахуванням коефіцієнта компенсації на рівні 1, а за жовтень - за коефіцієнтом компенсації на рівні 1,2. Тому застосування позивачем коефіцієнта на рівні 1,2 до всього періоду нарахування є безпідставним. За розрахунком колегії суддів загальна вартість послуг балансування за вказані періоди становить 14 900 620,77 грн., з яких: 1 391 663,90 грн. за квітень 2017 року, 716 480,14 грн. за травень 2017 року, 232 435,51 грн. за липень 2017 року, 491 525,87 грн. за серпень 2017 року, 735 147,34 грн. за вересень 2017 року, 6 581 846,60 грн. за жовтень 2017 року та 4 751 521,41 грн. за грудень 2017 року.

Також колегією суддів враховано, що, окрім наведених обсягів газу, за січень 2017 року у відповідача виник небаланс у об'ємі 711,894 тис. куб. м (без урахування обсягів газу для КП "Уманьтеплокомуненерго"), що становить 3,3% від загального обсягу отриманого газу у січні, а тому за вказаний місяць нараховується вартість послуг балансування за коефіцієнтом 1 і сума до сплати становить 5 961 696,88 грн. Однак вказана сума була сплачена, що знайшло своє відображення у розрахунку суми основного боргу, доданого до позову.

Таким чином, підлягає з'ясуванню питання щодо сплати відповідачем нарахованої вартості послуг з балансування за квітень, травень, липень, серпень, вересень, жовтень та грудень 2017 року у загальній сумі 14 900 620,77 грн.

У позовній заяві вказано, що відповідач перерахував позивачу в оплату наданих послуг кошти у загальній сумі 14 898 205,80 грн.

В той же час, матеріалами справи підтверджується перерахування відповідачу на користь позивача 5 984 989,15 грн. згідно з платіжним дорученням №4 від 28.02.2018, 2 459 662,87 грн. згідно з платіжним дорученням №2 від 07.02.2018, 8 000 654,26 грн. згідно з платіжним дорученням №5 від 27.03.2018, що у загальній сумі складає 16 445 306,28 грн. При цьому платежі у сумі 5 984 989,15 грн. та 2 459 662,87 грн. враховані позивачем у розрахунку суми основного боргу, доданому до позову, тоді як платіж у сумі 8 000 654,26 грн. не врахований в розрахунку позивача.

Окрім того, в матеріалах справи наявні платіжні доручення про перерахування відповідачем на користь позивача коштів за послуги балансування газу за 2017 рік згідно з спільними протокольними рішеннями про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України, а саме платіжні доручення: №52 від 09.03.2017 суму 4 000 000,00 грн., №51 від 09.03.2017 на суму 1 961 969,00 грн. та №61 від 05.12.2017 на суму 491 520,00 грн., що у підсумку становить 6 453 216,00 грн.

В спільних протокольних рішеннях про організацію взаєморозрахунків за теплопостачання, природний газ та послуги з постачання, транспортування, розподілу природного газу за рахунок коштів загального фонду державного бюджету України №3246/у від 16.08.2017, №3678/у від 18.10.2017 та №4064/у від 21.11.2017 зазначено про перерахування відповідачем на користь позивача за надані послуги балансування обсягів природного газу за 2017 рік у загальній сумі 6 771 251,00 грн. (2 483 811,00 грн., 735 140,00 грн. та 3 552 300,00 грн. відповідно)

Таким чином, загальна вартість наданих позивачем послуг балансування у спірному періоді (з урахуванням коефіцієнта компенсації 1) становить 17 862 317,65 грн. Матеріалами справи підтверджується сплата відповідачем наданих позивачем послуг у повному об'ємі відповідно до їх фактичної вартості та відповідно до розрахункової формули, визначеної п. 9.2 Договору (з урахуванням коефіцієнта компенсації 1). Наявні у справі платіжні доручення свідчать про перерахування відповідачем на користь позивача за надані послуги на підставі укладеного між сторонами Договору грошових коштів у сумі 22 898 522,28 грн., що більш ніж на п'ять мільйонів є більшою вартості таких послуг.

Зважаючи на викладене, колегія суддів зазначає про відсутність у відповідача грошових зобов'язань перед позивачем.

Що ж до нарахованих позивачем сум пені, інфляційних втрат та 3% річних, то за відсутності грошових зобов'язань відповідача перед позивачем правові підстави для задоволення позову в частині вказаних вимог відсутні. При цьому колегія суддів зазначає, що переплата відповідачем за надані у 2017 році послуги більш ніж на 5 мільйонів є значно більшою ніж вищевказані нарахування, загальна сума яких за розрахунком суду апеляційної інстанції, навіть без урахування здійсненої відповідачем оплати, не перевищує двох мільйонів гривень, та повністю покривається перерахованими відповідачем грошовими коштами.

Відповідно до ч.4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом апеляційної інстанції під час розгляду даної справи та застосуванні відповідних правових норм враховано висновки, наведені у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №923/351/18, спір у якій виник з подібних правовідносин сторін, як і у справі №925/352/18.

Виходячи зі змісту ч.5 ст. 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч.1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За результатами перегляду даної справи судом апеляційної інстанції було встановлено: порушення позивачем строків для оформлення наданих послуг балансування у спірному періоді; відсутність несанкціонованого відбору природного газу з газотранспортної системи, оператором якої є позивач, споживачем (КП "Уманьтеплокомуненерго") у січні, лютому 2017 року та, як наслідок, неправомірність віднесення на відповідача негативного небалансу і відшкодування витрат з оплати наданих послуг балансування за вказані місяці; розмір небалансу, який виник у січні, квітні, травні, липні, серпні, вересні та грудні 2017 року є меншим ніж 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, тому відповідно до п.9.2 Договору вартість послуг з балансування за вказані місяці підлягає визначенню з урахуванням коефіцієнта компенсації на рівні 1; оплата відповідачем вартості послуг балансування, наданих позивачем, у період з 09.03.2017 по 27.03.2018 у повному об'ємі відповідно до їх фактичної вартості та відповідно до розрахункової формули, визначеної п.9.2 Договору (з урахуванням коефіцієнта компенсації 1); відсутність у відповідача грошових зобов'язань перед позивачем та, як наслідок, правових підстав для задоволення позову в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Наявні у справі матеріали та встановлені судом апеляційної інстанції обставини свідчать про неповне з'ясування місцевим господарським судом обставин, які мають значення для справи, а також невірне застосування норм матеріального і процесуального права, оскільки в даному випадку відсутні правові підстави для задоволення позову.

Заперечення позивача та третьої особи позивача проти доводів апеляційної скарги даних висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та в цілому зводяться до заперечення фактичних обставин справи і невірного тлумачення норм законодавства. З приводу висвітлення всіх заперечень проти апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Відповідно до ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки за результатами перегляду справи доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення суду з прийняттям нового рішення про відмову у позові.

Витрати, пов'язані з поданням позову, покладаються на позивача.

Витрати по сплаті судового збору, понесені при поданні апеляційної скарги, підлягають відшкодуванню відповідачу за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "УМАНЬГАЗ" задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 08.11.2018 у справі №925/352/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

3. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "УКРТРАНСГАЗ" на користь Публічного акціонерного товариства "УМАНЬГАЗ" 925 050,00 грн. (дев'ятсот двадцять п'ять тисяч п'ятдесят гривень 00 коп.) судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

4. Доручити Господарському суду Черкаської області видати наказ із зазначенням необхідних реквізитів сторін.

5. Матеріали справи №925/352/18 повернути Господарському суду Черкаської області.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у встановлені Господарським процесуальним кодексом України порядку і строки.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 22.04.2019.

Головуючий суддя Г.П. Коробенко

Судді Т.П. Козир

А.І. Тищенко