РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

28.03.2019Справа №910/685/19

За позовомПриватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»
до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ-Ре»
провідшкодування шкоди в порядку регресу 27 157,47 грн.
Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Холодна Н.С.

Представники: не викликались.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компані «Київ-Ре» 27 157,47 грн., з яких 17 861,50грн. сума страхового відшкодування, 6 756,05грн. пені, 1942,42 інфляційних втрат та 3% річних у сумі 597,50грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/685/19 та призначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання), встановлено відповідачу п'ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження, для подання до суду відзиву на позов у порядку, передбаченому статтею 178 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; доказів направлення відзиву позивачу.

Судом встановлено, що відповідач належним чином повідомлявся про здійснення розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Так, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 28.01.2019 була відправлена за адресою місцезнаходження відповідача, визначена в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань: 03150, м. Київ, вул. Анрі Барбюса, буд. 13-Б.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходило.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 Господарського процесуального кодексу України).

14.02.2019 відповідачем подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач проти позову заперечив повністю, з тих підстав, що Позивачем (Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС») не надано документів, підтверджуючих розмір завданого збитку, оціненої шкоди, а саме Звіту про оцінку майна (висновок авто товарознавчого дослідження), який повинен складатися суб'єктом оціночної діяльності з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу ТЗ у відповідності до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, з урахуванням зносу транспортного засобу. З цих підстав просить відмовити в позові про стягнення17 861,50грн. суми страхового відшкодування. Щодо вимог про стягнення пені, інфляційних втрат та 3% річних також заперечує, оскільки Відповідач не порушував прав та законних інтересів позивача.

20.02.2019р до суду від позивача надійшла Відповідь на відзив від 18.02.2019 за №Г0401/1058, в якої Позивач вважає заперечення Відповідача необґрунтованими, та не підтвердженими належними доказами і просить суд не брати їх до уваги. Стверджує, що Відповідачем не надано жодних належних доказів, які б підтверджували наявність фізичного зносу та жодною нормою Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не встановлено обов'язок потерпілого, проводити оцінку збитку.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження судом досліджено позовну заяву від 16.01.2019 №Г0401/304 та додані до неї докази, Відзив на позовну від 11.02.2019 за №88 та Відповідь на Відзив на позовну заяву від 18.02.2019 за №Г0401/1058.

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст.ст. 236, 252 Господарського процесуального кодексу України.

З'ясувавши обставини справи, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог та заперечення відповідача, та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

02.06.2017 р. в м. Чернігові, по вул. Генерала Белова, 18 відбулася ДТП за участю транспортних засобів «Заз», д/н НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2, та автомобіль «Деу», д/н НОМЕР_3, яким керувала ОСОБА_3, цивільно-правова відповідальність якої застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компаніїя«Київ-Ре»» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/9864915.

Згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду та Постанови Деснянського районного суду м. Чернігова дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення ОСОБА_4 п.п. 10.4, 2.3 б Правил дорожнього руху України.

У результаті даної ДТП було пошкоджено застрахований у Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», згідно з умовами договору страхування №А 48833513.10.2016, транспортний засіб «ЗАЗ», д/н НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2.

Матеріалами справи доведено, що згідно з умовами Договору, на підставі Страхового акту №15969Р/05/2017 від 01.08.2017 р. та зібраних документів було розраховано та виплачено Страхувальнику страхове відшкодування у розмірі 17 861,50 гри., що підтверджується платіжним дорученням № 29268 від 02.08.2017 р.

За твердженням Позивача він виконав свої зобов'язання перед Страхувальником згідно умов Договору.

Відповідно до постанови Рівненського міського суду, вказана ДТП сталася з вини водія транспортного засобу «Деу», д/н НОМЕР_3, яким керувала ОСОБА_3.

В обґрунтування своїх позовних вимог Позивач посилається на ст. 993, п.1 ч.1 ст. 1188, ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», відповідно до яких до страхової компанії, яка здійснила виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке Страхувальник мав до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

З матеріалів справи вбачається, що Відповідачу було направлено Заяву про відшкодування шкоди №Г.04.0.0/503 з проханням виплатити страхове відшкодування на користь Позивача, яку він отримав 07.09.2017 p., Доповнення до Заяви №Г.04.0.0/503 про відшкодування шкоди від 27.09.2017 №Г0401.36471, яке він отримав 02.10.2017 p, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, але на час звернення Позивача до суду, страхове відшкодування на користь Позивача Відповідачем не сплачено.

Отже, Позивач зазначає, що у нього виникло право вимоги до Відповідача щодо відшкодування, сплаченого ним страхового відшкодування в розмірі фактично завданих збитків - 17861,50 грн. та штрафних санкцій в загальній сумі 9295,97 грн.

Оцінюючи наявні в матеріалах справи документи та досліджуючи в судовому засіданні докази, Господарський суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 988 Цивільного кодексу України у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до статей 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Такими законами, зокрема, є норми статті 993 Цивільного кодексу України та статті 27 Закону України "Про страхування", відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить, що до страховика за договором майнового страхування (позивача у справі) після виплати страхового відшкодування потерпілій особі у межах фактичних витрат, які не можуть перевищувати розміру реальних збитків, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

За загальним правилом майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник - особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до статті 1192 Цивільного кодексу України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов'язок.

Так, відповідно до статті 999 Цивільного кодексу України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування).

У Законі України "Про страхування" встановлено види обов'язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини 1 статті 7 Закону). Закон України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі - Закон) є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За змістом цього Закону (ст.ст. 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Отже, страховик (ТДВ «СК «Київ Ре», відповідач) за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Зокрема, правила відшкодування шкоди заподіяної третій особі встановлені статтею 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", згідно пункту 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров 'ю, майну третьої особи.

Отже, страховик (ТДВ «СК «Київ Ре», відповідач) за договором страхування цивільно-правової відповідальності повинен відшкодувати лише шкоду, яка визначена та оцінена у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно зі статтею 29 Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (пункт 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092).

Відповідно до вимог пункту 8.2 цієї Методики вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу транспортного засобу розраховується за формулою:

Сврз = С р + С м + С с X (1- Е 3), де:

С р - вартість ремонтно-відновлювальних робіт, грн;

С м - вартість необхідних для ремонту матеріалів, грн;

С с - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту, грн;

Е 3 - коефіцієнт фізичного зносу.

Отже, якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (ТДВ «СК «Київ Ре») відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 у справах №№ 910/3650/16, 910/32969/15 та у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №910/3867/16, від 01.02.2018 у справі № 910/22886/16, від 03.10.2018 №686/17155/15-ц.

Вказана правова позиція викладена також в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12 березня 2018 року у справі № 910/5001/17.

Тому, пред'явлення Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» (особа, яка має право на отримання відшкодування замість потерпілого) до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ-Ре» (страховика за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності) вимоги про виплату страхового відшкодування у розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним та таким, що не відповідає нормам чинного законодавства України.

Окрім того, відповідно до п. 22.1 ст. 22 та ст. 29 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи та у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Тобто, як визначено законодавцем, за полісом № АЕ/9864915 Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ-Ре» повинна проводити виплати страхового відшкодування виключно за шкоду, обсяг та розмір якої повинен бути оцінений, включаючи в себе розрахунок зносу транспортного засобу «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1. Враховуючи ж рік випуску транспортного засобу «ЗАЗ», реєстраційний номер НОМЕР_1 - 2007рік, коефіцієнт фізичного зносу повинен бути 0,7 - максимальним згідно п. 7.41. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України за № 1335/5/1159 від 24.07.2009р., зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №724/16740 від 04.08.2009 p. Такий коефіцієнт зносу, на думку суду, суттєво вплине на розмір оціненої шкоди транспортного засобу.

Документом який би підтверджував розмір збитку є Звіт про оцінку майна (висновок автотоварознавчого дослідження), який повинен складатися суб'єктом оціночної діяльності у відповідності до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України № 145/5/2092 від 24.11.2003 року.

З огляду на норми чинного законодавства України, позивач повинен був надати суду, докази, що підтверджують суму пред'явленої ним вимоги, а саме Звіт про оцінку майна (висновок автотоварознавчого дослідження), яким було б підтверджено необхідність виконання ремонтних робіт саме у визначеній експертом грошовій сумі.

Натомість, позивачем Звіт про оцінку майна (висновок автотоварознавчого дослідження) не долучено до матеріалів судової справи, що позбавляє суд можливості визначитись з розміром страхового відшкодування в порядку регресу на законних підставах.

Відповідно до ч. 8 ст. 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» практична діяльність з оцінки майна може здійснюватися виключно суб'єктами оціночної діяльності, визнаними такими відповідно до статті 5 цього Закону.

Однак, доданий Позивачем до матеріалів справи рахунок від 10.07.2017 №СФ -0000327 наданий ФОП Атрощенко Павлом Івановичем складений не експертом. Рахунок не містить відомостей щодо розрахунку зносу транспортного засобу та не може бути прийнятий судом, як належний та допустимий доказ розміру страхового відшкодування.

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що вимога Позивача щодо стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Київ-Ре» страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 17 861,50грн. не підлягає задоволенню, оскільки Позивачем не надано документів, підтверджуючих розмір завданого збитку, оціненої шкоди, а саме Звіту про оцінку майна (висновок автотоварознавчого дослідження), який повинен складатися суб'єктом оціночної діяльності з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу у відповідності до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, з урахуванням зносу транспортного засобу.

У задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача 6 756,05грн. пені, 1942,42грн. інфляційних втрат та 3% річних у сумі 597,50грн. суд також відмовляє, оскільки вказані вимоги є похідними від основної (виплата страхового відшкодування), у задоволенні якої суд відмовив.

Суд не приймає до уваги твердження Позивача, зазначаючи в Відповіді на Відзив на позовну заяву від 18.02.2019 за №Г0401/1058 про те, що Відповідачем не подано жодних доказів на підтвердження своїх заперечень, оскільки заперечення Відповідача викладені в Відзиві на позовну заяву не суперечать висновкам Верховного суду у складах палат Касаційного цивільного суду та Касаційного господарського суду у Постановах зазначених вище.

Отже, за встановлених обставин справи суд відмовляє в задоволенні позову повністю.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, ст.ст.238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 85 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст. 93 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текс рішення складено:18.04.2019р.

Суддя І.І.Борисенко