ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"22" квітня 2019 р. Справа№ 925/1073/18
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Разіної Т.І.
суддів: Іоннікової І.А.
Чорної Л.В.

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Господарського суду Черкаської області від 14.01.2019 у справі № 925/1073/18 (суддя Спаських Н.М., м. Черкаси, повний текст рішення підписано 20.01.2019)
за позовом військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, м. Київ
до товариства з обмеженою відповідальністю "Текс-Центр", м. Черкаси
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: товариство з обмеженою відповідальністю М`ясорибторг, м. Черкаси
про стягнення боргу
ВСТАНОВИВ:
Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (надалі- позивач) звернулася до Господарського суду Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Текс-Центр" (надалі-відповідач) про стягнення з відповідача неустойки в розмірі 57172,39 грн. за прострочення поставки 10 000 кг товару на підставі договору № 24/ВЗЗ-2018 від 27.04.2018.
Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулася до Господарського суду Черкаської області з позовом до до товариства з обмеженою відповідальністю "Текс-Центр" (надалі-відповідач) з окремим позовом про стягнення з відповідача 17 516,00 грн. штрафу за поставку 2 000 кг неякісного товару на підставі договору № 24/ВЗЗ-2018 від 27.04.2018.
Ухвалою місцевого господарського суду від 30.10.2018 об`єднано в одне провадження справи № 925/1073/18 та № 925/1074/18 із визначенням єдиного номера справи 925/1073/18, ухвалено справу розглядати у загальному позовному провадженні.
Рішенням Господарського суду Черкаської області від 14.01.2019 у справі № 925/1073/18 у позові відмовлено повністю.
Вказане судове рішення мотивовано відсутністю правових підстав для стягнення неустойки та штрафу, передбачених договором.
Не погодившись із вказаним рішенням, військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (надалі-скаржник) звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Господарського суду Черкаської області від 14.01.2019 у справі № 925/1073/18 та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, посилаючись, при цьому на те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, а тому неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.
Так, в обґрунтування наведеної ним позиції позивач у доводах апеляційного оскарження та поданих додаткових поясненнях посилається на наступне:
- згідно листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27.10.2016 №3302-06/24307-06 визначено, що зворотна дія зміни істотних умов договорів про закупівлю не поширюється на правовідносини об`єктів сфери державних закупівель, а тому зміни договору викладені у додатковій угоді №2 від 29.10.2018 до договору про закупівлю № 24/ВЗЗ-2018 від 27.04.2018 не можуть свідчити про те, що сторони поширили зміни про кількість товару, який повинен був бути поставлений за договором на початок дії договору;
- за змістом листа від 16.10.2018 №16/10/2018 відповідач не пред`явив позивачу жодних претензій щодо незгоди з обставинами, які стали підставою дострокового розірвання договору, зокрема порушення строків поставки товару та поставка неякісного товару, що має істотне значення для справи;
- позивач зазначив, що у військовій частині було проведено службове розслідування, оскільки додаткова угода №2 підписана особою, яка не була обізнана про наявність повідомлення позивача від 11.09.2018 №1930 про дострокове розірвання договору №24/ВЗЗ-2018 у зв`язку з порушенням його умов;
- позивач зазначив про необхідність дослідження судом листа від 11.07.2018 №1457, яким було повідомлено відповідача про те, що він не погоджує дострокове розірвання договору про закупівлю № 24/ВЗЗ-2018 від 27.04.2018 в односторонньому порядку з ініціативи відповідача;
- позивач наполягає, що у справі достатньо належних доказів того, що частина поставленого товару згідно накладної від 25.06.2018 №42 була неякісною.
У відповідності до ст. 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Частиною 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову не менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Виходячи із зазначених правових норм, колегія суддів дійшла висновку, що перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 відкрито апеляційне провадження у справі № 925/1073/18, розгляд апеляційної скарги військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Господарського суду Черкаської області від 14.01.2019 у справі № 925/1073/18 ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2019 відмовлено у задоволенні клопотання приватного підприємства Агропостач-2008 про розгляд апеляційної скарги військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Господарського суду Черкаської області від 14.01.2019 у справі № 925/1073/18 з участю приватного підприємства Агропостач-2008.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2019 відмовлено у задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Текс-Центр" про розгляд апеляційної скарги військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на рішення Господарського суду Черкаської області від 14.01.2019 у справі № 925/1073/18 з участю товариства з обмеженою відповідальністю "Текс-Центр".
Відповідач у відзиві просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Господарського суду Черкаської області від 14.01.2019 у даній справі залишити без змін, як таке, що повністю відповідає вимогам чинного законодавства. За позицією відповідача права позивача жодним чином не порушено, оскільки умови договору № 24/ВЗЗ-2018 від 27.04.2018 сторонами змінені та повністю виконані 25.06.2018 у відповідності до таких змін, належних та допустимих доказів поставки неякісного товару позивачем також не подано.
Третя особа у відзиві також просила суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржене рішення залишити без змін з посиланням на те, що відповідачем повністю виконано умови договору з урахуванням змін, а тому заявлені позовні вимоги є безпідставними. Крім того, третя особа вказала на відсутність підстав для прийняття під час апеляційного перегляду справи нових доказів на які посилається позивач.
У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Суд апеляційної інтанції, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про те, що апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Черкаської області від 14.01.2019 у справі у даній справі залишити без змін, виходячи із наступного.
Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що 27.04.2018 між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України, в особі т.в.о. керівника військової частини Полончука Віталія Петровича, що діє на підставі прав за посадою (далі - замовник, позивач по справі) та товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕКС-ЦЕНТР", в особі директора Грузіна Олександра Сергійовича, який діє на підставі Статуту (далі - Учасник, відповідач по справі) було укладено договір № 24/В33-2018 (далі - договір), у відповідності до якого відповідач зобов`язався у визначені договором строки поставити позивачу якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1), а Замовник-позивач прийняти і оплатити такі товари. (п. 1.1. договору).
Відповідно до п. 1.2. договору найменування (номенклатура, асортимент) товару код ДК 021:2015-15410000-5-Сирі олії та тваринні і рослинні жири (сало-шпик). Кількість товару за договором: 110 000 кг.
Обсяги закупівлі товару (кількість товару) можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків ( п. 1.3. договору).
Відповідно до п. 3.1. договору ціна договору складає 4 817 999,00 (чотири мільйони вісімсот сімнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять гривень) 00 коп., у тому числі податок на додану вартість (далі по тексту - ПДВ) 20%: - 802 999,83 грн.
За умовами п. 3.2. договору ціна цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін.
Договір набирає чинності з дня його підписання сторонами і діє до 31.12.2018 року а в частині взаєморозрахунків - до їх повного виконання (п. 10.1. договору).
Специфікацією до договору також погоджено, що поставці підлягає сало-шпик в кількості 110 000 кг на загальну суму 4 817 999,00 грн. з ПДВ. (а/с 39 т. 1)
В подальшому, 27.04.2018 сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору, якою сторони погодили нову специфікацію до поставки товару на 110 000 кг сала-шпик, вартість якого становить 4 816 900,00 грн. (а.с 124 т. 3).
Доказів визнання недійсним цього договору та додатковї угоди № 1 до справи не надано.
Відповідно до п. 5.1. договору, дата та місце поставки товару зазначається у письмовій заявці. Учасник повинен доставити товар до товароодержувача не пізніше ніж за 10 календарних днів від дати зазначеної в заявці.
Згідно з п. 5.2. договору доставка товару на склад замовника з подальшим транспортуванням (перевезенням) в частини Національної гвардії України визначені специфікацією, проводиться за рахунок коштів Учасника (або транспортом Учасника) на умовах DDР (в редакції Іncoterms 2010).
Пунктом 6.3.1. договору визначено, що Учасник зобов`язаний забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором.
Відповідно до заявки вих. № 1036 від 31.05.2018 (т. 1 а.с. 41) було визначено поставку товару відповідачем на користь позивача в кількості 10 000 кг сала-шпик у визначені строки та за конкретними адресами , а саме:
- 5 200 кг до 07.06.2018;
- 4 800 кг до 25.06.2018.
За невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків за договором Сторони несуть відповідальність передбачену відповідно до Цивільного та Господарського кодексів України, а також інших чинних нормативно-правових актів України та цим договором ( п. 7.1. договору).
Згідно пункту 7.3. договору за порушення строку поставки товару зазначеного у пункті 5.1. договору, Учасник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 % вартості товару, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення. За прострочення поставки понад 30 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вартості непоставленого товару. У випадку порушення строку поставки замовник залишає за собою право на одностороннє розірвання цього договору.
Відповідно до видаткової накладної № 42 від 25.06.2018 (т. 1 а/с 42) відповідачем здійснено поставку товару згідно договору № 24/ВЗЗ-2018 від 27.04.2018 у кількості 2 000 кг на суму у т.ч. ПДВ 87 580,00 грн.
Надалі, відповідно до п. 1-3 додаткової угоди № 2 від 27.04.2018 до Договору від 29.10.2018 (далі додаткова угода №2) на підставі п. 11.8 достроково розірвано договір № 24/В33-2018 за згодою обох сторін з 28.09.2018. (т. 3 а.с 57)
Також вказаною додатковою угодою № 2 викладено у новій редакції п.1.2, 3.1 договору, зокрема визначено кількість товару 8 000 кг, ціна якого складає 350 320,00 грн. у тому числі податок на додану вартість 20%: - 58 386,67 грн.
Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги вказав, що згідно заявки погодженої сторонами відповідач був зобов`язаний здійснити поставку 5 200 кг товару до 07.06.2018 та 4 800 кг до 25.06.2018, однак, фактично здійснив поставку у кількості 2 000 кг товару лише 25.06.2018, а тому не виконав умови договору та не поставив товар в належній кількості у термін визначених заявкою. Відтак, за розрахунком позивача сума пені та штрафу нарахованих у відповідності до п.7.3 договору складає:
- з 07.06.2018 до 17.06.2018 - 3 200 кг товару, за які нараховано пеню в розмірі 14 293,06 грн. та штраф в розмірі 9 808,96 грн.;
-з 25.06.2018 до 06.07.2018 - 4 800 кг Товару, за які нараховано пеню в розмірі 17 656,13 грн. та штраф в розмірі 14 713,44 грн.
Загальна сума неустойки, нарахованої позивачем відповідачу за прострочення поставки 10 000 кг товару складає 57 172,39 грн.
Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоленні позову та відхиляє доводи апеляційного оскарження військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, виходячи з наступного.
Матеріалами справи підтверджено, що 18.09.2018 Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України вручено представник ТОВ "ТЕКС-ЦЕНТР" повідомлення про розірвання договору № 24/ВЗЗ-2018 від 27.04.2018 в односторонньому порядку вих. № 1930 від 11.09.2018. (т. 1 а/с 47-49).
Як було відзначено вище, 29.10.2018 сторонами було укладено додаткову угоду № 2 до договору від 27.04.2018 (а.с. 121 т. 3), якою сторони прийшли до згоди на підставі п. 11.8 договору достроково розірвати договір з 28.09.2018.
Пункт 1.2. договору в редакції додаткової угоди № 2 викладено в наступній редакції: "Найменування (номенклатура, асортимент) товару код ДК 021:2015-15410000-5 - Сирі олії та тваринні і рослинні жири" (сало-шпик) (тут і надалі товар). Кількість товару за договором: 8 000 кг".
Пункт 3.1. договору згідно додаткової угоди № 2 викладено в наступній редакції: "Ціна договору складає 350 320,00 грн. (триста п`ятдесят тисяч триста двадцять гривен 00 коп.) у тому числі податок на додану вартість (далі по тексту ПДВ) 20%:- 58 386,67 грн.".
Тож сторонни, пунктами 1.2., 3.1. додаткової угоди №2 та специфікацію до договору виклали в новій редакції умови договору і встановили, що поставці за договором підлягає сало-шпик в загальній кількості лише 8 000 кг. по ціні 350 320,00 грн. за зазначену партію.
Крім того, на виконання умов окремого договору між відповідачем та ТОВ "М`ясорибторг" (третя особа) № 227-04/СЛ від 27.04.2018 (т. 1 а.с 62-6), партії сала-шпик доставлялися напряму до військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, чим забезпечувалося виконання умов договору від 27.04.2018 між позивачем та відповідачем.
За переконанням позивача, які також відображені у доводах апеляційного оскарження, попри існування додаткової угоди № 2 до Договору, прострочення поставки товару мало місце до часу укладення цієї Ддаткової угоди, а тому відповідач повинен сплатити пеню та штраф у встановленому договором розмірі за період прострочення з червня - вересня 2018 року.
Відповідач та третя особа заперечують зазначені доводи позивача, з посиланням на те, що сторони згідно додаткової угоди № 2 змінили зобов`язання передбачене договором, і відповідно виконали його у відповідності до додаткової угоди № 2, тому прострочення поставки товару не відбулось, і відсутні правові підстави для застосування п. 7.3 Договору.
Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, є договір який в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що за своїм змістом укладений між сторонами договір є договором поставки і відповідає ст. 712 Цивільного кодексу України.
Так, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Аналогічні положення містяться і в ч. 1 ст. 193 ГК України, яка також передбачає, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України).
Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Таким чином, виходячи із загального принципу свободи договору (ст. 6, 627 ЦК України), сторони на власний розсуд можуть врегулювати свої відносини у договорі, в т.ч. відступивши від положень чинного законодавства.
Такий же принцип свободи договору застосуються і до додаткових угод до договорів, які є невід`ємними частинами цих договорів.
Відтак, умови договору так і додаткових угод, з врахуванням наведених положень ст.ст.6, 627, 628 ЦК України, сторони договору визначають та погоджують вільно, самостійно та на власний розсуд безпосередньо в договорі, що і було зроблено позивачем та відповідачем в даному випадку.
В ході розгляду справи встановлено, що з метою виконання договору від 27.04.2018 № 24/ВЗЗ-2018 позивачем було складено дві заявки на поставку сала-шпик:
- від 04.05.2018 на 6 000 кг. з поставкою до 14.05.2018;
- від 31.05.2018 на 10 000 кг. з поставкою до 07.06.2018 та 28.06.2018 (т. 1 а.с 41).
В свою чергу, відповідачем на виконання умов договору фактично поставлено 8 000 кг. сала-шпик, що підтверджується видатковими накладними із товарно-транспортними накладними:
- видатковою накладною № 42 від 25.06.2018 - 2000 кг на суму 87 580,00 грн. з ПДВ (т. 1 а/с 42);
- видаткова накладна № 24 від 24.05.2018 - 1 000 кг на суму 43 790,00 грн. з ПДВ (т. 3 а/с 91), товарно-транспортна накладна № 18/05/24/3 від 24.05.2018 (т. 3 а/с 92);
- видаткова накладна № 23 від 24.05.2018 - 1 500 кг на суму 65 685,00 грн. з ПДВ (т. 3 а/с 93), товарно-транспортна накладна № 18/05/24/2 від 24.05.2018 (т. 3 а/с 94);
- видаткова накладна № 22 від 24.05.2018 - 500 кг на суму 21 895,00 грн. з ПДВ (т. 3 а/с 95), товарно-транспортна накладна № 18/05/24/1 від 24.05.2018 (т. 3 а/с 96);
- видаткова накладна № 21 від 22.05.2018 - 1 500 кг на суму 65 685,00 грн. з ПДВ (т. 3 а/с 97), товарно-транспортна накладна № 677 від 21.05.2018 (т. 3 а/с 98);
- видаткова накладна № 20 від 15.05.2018 - 500 кг на суму 21 895,00 грн. з ПДВ (т. 3 а/с 99), товарно-транспортна накладна № 18/05/15/1 від 15.05.2018 (т. 3 а/с 100);
- видаткова накладна № 19 від 15.05.2018 - 1 000 кг на суму 43 790,00 грн. з ПДВ (т. 3 а/с 101), товарно-транспортна накладна № 18/05/15/2 від 15.05.2018 (т. 3 а/с 102).
Зазначені видаткові накладні із товарно-транспортними накладними містять підписи з боку позивача та відповідача, містять відтиски їх печаток.
Заперечень та доказів про неотримання сала в кількості 8000,00 кг. позивачем не надано.
Третя особа зазначила, що на виконання умов окремого договору між відповідачем та ТОВ "М`ясорибторг" №227-04/СЛ від 27.04.2018 (т.1 а.с 62-64), партії сала-шпик доставлялися напряму до військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України, чим забезпечувалося виконання умов договору від 27.04.2018 між позивачем та відповідачем у справі.
Водночас, третя особа також звернула увагу, що після поставки 8000 кг. сала із загального зобов`язання по поставці 110 000 кг сала, позивач не вимагав у відповідача допоставки решти партії сала на повне виконання умов договору між сторонами від 27.04.2018.
З матеріалів справи вбачається, що всі фактичні поставки сала в об`ємі 8000 кг завершені відповідачем у червні 2018, а 29.10.2018 сторонами було укладено додаткову угоду № 2 про внесення змін до договору, зокрема визначено іншу кількість поставки товару 8 000 кг. (т. 3 а/с 103).
У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Сторони у справі мали право відрегулювати свої договірні відносини на власний розсуд в будь-який час до завершення дії договору, 31.12.2018 як визначено у п. 10.1 договору та достроково розірвати його. (п. 11.8 договору).
Згідно положень ч. 3 ст. 653 ЦК України у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.
Враховуючи вказану норму та зміст додаткової угоди № 2 до договору від 27.04.2018 суд першої інстанції дійшов висновку, що в межах строку дії договору сторонами було змінено зобов`язання та припинено його шляхом розірвання договору з 28.09.2018.
Зауважень щодо невиконання зобов`язання згідно заявок від 04.05.2018 на 6 000 кг. з поставкою до 14.05.2018, від 31.05.2018 на 10 000 кг. з поставкою до 07.06.2018 та 28.06.2018 умоди додаткової угоди № 2 не містять.
Відтак, зі змісту додаткової угоди № 2 від 29.10.2018 (т. 3 а/с 103) вбачається, що сторонами узгоджено поставку за договором лише 8 000 кг сала шпик, які на дату підписання цієї додаткової угоди вже були поставлені відповідачем та узгоджено припинення договірного зобов`язання шляхом його розірвання.
Суд апеляційної інстанції вважає, що місцевим господарським судом вірно зауважено щодо додаткової угоди № 2, сама по собі нелогічність черговості викладення умов додаткової угоди не свідчить про недійсність цих умов, з приводу яких сторонами досягнуто згоди.
Характер змін, викладених у додатковій угоді № 2 до договору та зміст додаткової угоди № 2 свідчить про те, що сторони поширили зміни про кількість товару, який повинен бути поставлений по договору, на початок дії договору, а не мали на увазі набрання чинності цими змінами на майбутнє. Про це свідчить також і умова додаткової угоди № 2 про одночасне розірвання договору від 27.04.2018 з 28.09.2018 (за умови розірвання договору виконання зобов`язання у майбутньому вже неможливе).
Водночас, після зміни основного зобов`язання по поставці сала-шпик на 8000 кг. за додатковою угодою № 2, сторонами не було узгоджено нових строків поставки цієї кількості товару, не було оформлено також нової заявки саме на таку кількість товару.
Посилання позивача у доводах апеляційної скарги на те, що у військовій частині було проведено службове розслідування, оскільки додаткова угода № 2 підписана особою, яка не була обізнана про наявність повідомлення позивача від 11.09.2018 № 1930 про дострокове розірвання договору № 24/ВЗЗ-2018 у зв`язку з порушенням його умов не можуть прийматись до уваги, як належні та допустимі докази недійсності цієї угоди №2.
Додаткова угода № 2 та договір підписані обома сторонами та скріплені їх печатками.
Доказів визнання їх недійсними суду не надано, докази втрати печаток, якими скріплено угоди та звернення за наслідком цього до правоохоронних органів також відсутні.
Стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
При зміні умов договору, як і при його укладенні, сторони також повинні виходити із принципів розумності та добросовісності. (ст. 627 ЦК України).
У відповідності до принципу Contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав, вбачається, що особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін" (under the diminant sinfluence of the party).
Таким чином, суд апеляційної інстанції зазначає, що різне волевиявлення сторін щодо досягнення бажаного результату для кожного, не дає підстав для здійснення вільного тлумачення умов договору та додаткової угоди № 2 на користь кожного з них щодо досягнутих в результаті укладення вимог щодо кількості та строків поставки товару.
Крім того, суд апеляційної інстанції визнає необґрунтованими посилання скаржника на лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 27.10.2016 № 3302-06/24307-06 у якому визначено, що зворотна дія зміни істотних умов договорів про закупівлю не поширюється на правовідносини об`єктів сфери державних закупівель, а тому, на думку позивача, зміни договору викладені у додатковій угоді № 2 від 29.10.2018 до договору про закупівлю № 24/ВЗЗ-2018 від 27.04.2018 не можуть свідчити про те, що сторони поширили зміни про кількість товару, який повинен був бути поставлений за договором на початок дії договору.
Посилання позивача на зазначений лист є недоречними та, враховуючи вищезазначені приписи законодавства, не підтверджують позицію позивача, крім того, слід взяти до уваги, що лист має рекомендаційних характер, та не може впливати на правовідносини у даній справі.
У відповідності до ст. 611 ЦК україни саме за порушення зобов`язання настають наслідки у вигляді сплати неустойки (штраф та пеня).
При зміні основного зобов`язання, пеня та інші санкції можуть бути нараховані лише при простроченні цього нового зобов`язання, чого не мало місця після укладення сторонами спору додаткової угоди № 2 від 29.10.2018.
Крім того, у відповідності до п. 11.8 договору, у разі дострокового розірвання договору сторони протягом 14 календарних днів з дня розірвання договору мають узгодити всі документи та розрахунки для здійснення остаточного розрахунку за договором.
Згідно умов договору, санкції за прострочення зобов`язання нараховуються за вимогою позивача, який протягом 14 днів від 29.10.2018 не повідомив відповідача про нарахування пені та штрафу в порядку узгодження всіх розрахунків за договором, а безпосередньо звернувся із позовом до суду.
Таким чином, на підставі викладеного, з урахуванням добровільної зміни сторонами основного зобов`язання по договору від 27.04.2018 на поставку лише 8000,00 кг сала-шпик, яке вже було поставлено відповідачем станом на час оформлення змін до договору, для нарахування будь-яких санкцій по договору немає підстав.
Згідно розрахунку позивача, прострочення стосувалося заявок від 04.05.2018 (на 6 000 кг. з поставкою до 14.05.2018) та від 31.05.2018 (на 10 000 кг. з поставкою до 07.06.2018 та 28.06.2018) на ту кількість товару, яка була повністю змінена умовами додаткової угоди № 2 до договору від 27.04.2018 і нова заявка оформлена не була.
За наявності нового зобов`язання по поставці 8000 кг. пеня та штраф можуть бути нараховані лише за його прострочення, чого у правовідносинах сторін не відбулося, оскільки договір було розірвано одночасно із внесенням до нього змін.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду про відмову у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 57 172,39 грн. пені та штрафу, у зв`язку з необґрунтованістю.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу на підстав п. 7.4 договору у розмірі 17 516,00 грн. за поставку неякісного товару, слід відзначити наступне.
Відповідно до п. 2.1. договору між сторонами передбачено, що якість товару, що поставляється Учасником-відповідачем повинна відповідати вимогам чинних нормативно-правових актів та (ТУ). Пакування та маркування товару, що поставляється за даним договором, повинне відповідати діючим стандартам, технічним умовам та забезпечувати зберігання споживацьких властивостей товару під час транспортування та зберігання.
У п. 2.4. логовору сторони визначили, що замовник-позивач протягом усього терміну зберігання товару, як на складі замовника, так і на складі будь-якого підрозділу Національної гвардії України, має право здійснити вибіркову перевірку за якістю і комплектністю, шляхом комісійного відбору зразків (проб) та направлення їх до лабораторії, яку визначає замовник-позивач, за рахунок Учасника-відповідача для проведення лабораторних досліджень, результати лабораторних досліджень поширюються на всю партію товару. При незадовільних результатах дослідження, навіть за одним показником, Учасник протягом 10 календарних днів з моменту отримання результатів досліджень, має право звернутись до Замовника щодо проведення повторного відбору зразків (проб) з тієї самої партії у подвійній кількості в лабораторії, яку визначає замовник, за рахунок Учасника. Результати повторних досліджень є остаточними.
Відповідно до п. 6.3. та п. 6.3.2 договору учасник зобов`язаний забезпечити поставку товару, якість якого відповідає умовам, встановленим цим договором.
Як вбачається з матеріалів справи та істаінолено судом апеляційної інтанції, що для перевірки якості поставленої партії товару в кількості 2000 кг. по видатковій накладній № 42 від 25.06.2018, актом № 110 від 26.06.2018 представниками військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України разом з представником ТОВ "ТЕКС-ЦЕНТР" було відібрано зразки (проби) для проведення дослідження, які в подальшому провело ДП "Укрметртестстандарт".(т. 2 а.с 28)
Щодо зазначених доводів місцевим судом було досліджено надані позивачем докази в підтвердження поставки неякісно товару.
Так, у висновку протоколу випробувань харчової продукції № 7141/18-х від 09.07.2018 зазначається, що зразок продукції за органолептичним показником (запах і смак) не відповідає вимогам ТУ У 46.38.029-95 "Продукты из шпика свиного. Технические условия" - виявлено бактерії групи кишкових паличок, наявний сторонній неприємний запах. (т. 2 а.с 29-31)
Актом № 152 від 07.08.2018 (т. 2 а/с 32) з поставленої партії Товару представниками військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України та представником ТОВ "ТЕКС-ЦЕНТР" повторно відібрано зразки (проби) для проведення досліджень.
У висновку протоколу повторних випробувань харчової продукції № 8541/18-х від 14.08.2018 (т. 2 а/с 33-35) зазначається, що зразок продукції за мікробіологічними показниками (кількість мезофільних аеробних та факультативно анаеробних мікроорганізмів, бактерії групи кишкових паличок (коліформи)) не відповідає вимогам згідно з наказом Мінагрополітики № 16 від 03.11.1998 (виявлено бактерії групи кишкових паличок).
Відповідно до п. 7.4. договору передбачено, що у разі поставки неякісного некомплектного товару або поставки товару з порушенням вимог розділу 2 цього договору учасник зобов`язаний сплатити Замовнику штраф у розмірі 20% вартості недоброякісного товару. Факт поставки недоброякісного товару підтверджується відповідним актом або протоколами досліджень. У випадку відмови від підпису цього акту однією із сторін цього договору або не прибуття сторони на підписання, запис про таку відмову чи не прибуття сторони для підписання зазначається в акті і підписується відповідно другою стороною цього договору. Зазначений товар не зараховується Учаснику у виконання поставки і підлягає заміні в строк п`яти робочих днів з дня отримання документа щодо невідповідної якості товару. Сплата штрафу не звільняє винну сторону від виконання зобов`язань за цим договором.
Позивачем було нараховано штраф у розмірі 20% вартості поставленого неякісного Товару у розмірі 17 516,00 грн. (87580,00 Х 20%) та направлено відповідачу претензію № 1801 від 28.08.2018 про сплату штрафу.
За результатом дослідження матеріалів справи встановлено, що претензії по якості позивачем заявлені лише щодо поставки партії в кількості 2000 кг сала-шпик, яка здійснена відповідачем на виконання умов договору від 27.04.2018 по накладній № 42 від 25.06.2018 (т. 2 а/с 27) з датою виготовлення цього товару 04.06.2018.
Відповідно до п. 5.2. договору поставка товару здійснюється на умовах ЕХW склад Постачальника, за адресою: Україна, Черкаська область, Чорнобаївський район, с. Іркліїв, вул. Мічуріна, 14-а або на умовах DDP - склад Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України з подальшим транспортуванням (перевезенням) в частини Національної гвардії України визначені у кожній окремій специфікації (за рахунок коштів Постачальника), згідно INCOTERMS 2010.
Відповідач в свою чергу, заперечив зазначене та вказав, що вважає необґрунтованими та необ`єктивними протоколи випробувань харчової продукції від 09.07.2018 № 7141/18-х та від 14.08.2018 № 8541/18-ху у зв`язку з наступними зауваженнями:
-відсутністю записів про відповідність матеріалів і об`єктів, що надійшли до науково-дослідного центру випробувань продукції, матеріалам і об`єктам, зазначеним у документі про призначення дослідження;
-не вказані дані про виконавця (виконавців): прізвище, ім`я та по-батькові, посада, клас виконавця, науковий ступінь та вчене звання, освіта, освітньо-кваліфікаційний рівень, спеціальність, стаж роботи, дата та номер видачі свідоцтва про присвоєння відповідної кваліфікації, ким видано та строк дії;
- відсутній перелік питань (дослівно у формулюванні документа про призначення або замовлення дослідження), які поставлено на вирішення дослідження;
- не зазначено нормативні акти, методики, рекомендована науково-технічна та довідкова література з переліку рекомендованої компетентним органом науково-технічної та довідкової літератури, інші інформаційні джерела, які використовувались виконавцями дослідження при вирішенні поставлених питань;
- названі протоколи не включають відомостей про стан матеріалів і об`єктів дослідження, застосовані методи (методики) дослідження, умови їх застосовування, посилання на ілюстрації, додатки та необхідні роз`яснення до них, оцінку результатів дослідження;
- відсутній опис процесу застосовування інструментальних методів дослідження та проведення дослідницьких експериментів.
- підписи виконавців не засвідчені відбитком печатки дослідницької установи, таблиці результатів випробувань також не підписані виконавцями і не засвідчені відбитком печатки дослідницької установи.
В ході розгляду справи з пояснень представників сторін та третьої особи судом встановлено, що з партії у 2000 кг сала-шпик, яку позивач вважає неякісною, 1370 кг сала було фактично спожито у військових частинах, а 630 кг залишку сала було замінено відповідачем та третьою особою як виробником продукції.
Про зазначене також свідчить і лист військової частини НОМЕР_1 до ТОВ "ТЕКС-ЦЕНТР" від 03.09.2018 № 1837 (т. 3 а/с 6) про те, що залишок сала-шпик (партія 2 т, дата виготовлення 04.06.2018), який потребує заміни, на складах військових частин складає - 630,0 кг, а саме: Військова частина НОМЕР_1 (м. Київ, вул. Нижньоюрківська, 8А) - 630,0 кг.
За актом № 5 від 28.09.2018 (т. 3 а.с 7) була проведена заміна продуктів харчування та Військовою частиною НОМЕР_1 отримано нове сало-шпик в кількості 630 кг, дата виготовлення 10.09.2018, виробництва ТОВ "М"ясорибторг", постачальник ТОВ "ТЕКС-ЦЕНТР" на заміну 630 кг сала-шпик, дата виготовлення 04.06.2018, виробництва ТОВ "М"ясорибторг", постачальник ТОВ "ТЕКС-ЦЕНТР".
Відтак, позивач одночасно доводить неякісність отриманої від відповідача партії сала-шпик в кількості 2000 кг і стверджує, що 1370 кг з цієї партії було спожито у військових частинах.
При цьому, позивачем не подано жодних доказів про звернення військовослужбовців або інших осіб, які спожили ніби неякісне сало-шпик в кількості 1 370,0 кг, за медичною допомогою до спеціалістів відомчих або медичних закладів МОЗ.
Суд першої інстанції правомірно відхилив докази надані позивачем в підтвердження неякісності 2000 кг. сала-шпик виходячи з того, що за умовами договору від 27.04.2018 строк придатності сала-шпик повинен становити не менше 85% від терміну зберігання даного товару з дня поставки його на склад замовника (п. 2.2.). Однак, порушеня цієї умови позивач не доводить.
Крім того, під час поставки кожної партії товару позивач протягом 2х робочих днів проводить обов`язкову перевірку якості та безпечності (органолептична перевірка) товару, що постачається відповідачем. Результати проведення контрольних заходів оформляються актом приймального контролю, який підписується представниками сторін (п. 2.3. і 2.3.1).
Як вбачається із наявних у справі документів, партія у кількості 2000 кг. сала-шпик надійшла позивачу за накладною № 42 від 25.06.2018. Акт відбору зразків № 110 складено 26.06.2018 (т.2 а.с 28).
На перевірку зразки сала надійшли у Науково-дослідний центр випробувань продукції 27.06.2018, про що вказано у протоколі випробувань (т. 2 а.с 29-31), а саме дослідження проводилося з 02.07.2018 по 09.07.2018.
Отже, позивач порушив дводенні строки проведення ним перевірки партії сала на органолептичні показники.
Крім того, з наданих позивачем первинних документів не вбачається, чи належним чином було відібрано і запаковано (де взявся пакувальний матеріал) зразки сала для передачі їх для перевірки у науково-дослідний центр випробувань продукції. В протоколі випробувань харчової продукції № 7141/18-х вказано, що зразок сала доставлено у поліетиленовому пакеті, опечатано паперовою етикеткою з підписами членів комісії, лікаря ветеринарної медицини та представника відповідача. При цьому, жодного слова про проведення пакування відібраних зразків немає у акті № 110 відбору зразків (проб) від 26.06.2018. Кількість відібраних зразків на дослідження у цьому акті не зазначена. Також не вказано, чи відбиралися зразки виключно у заводській упаковці виробника, чи сало виймалося із такої упаковки.
Також відсутні відомості в документах справи про те, чи була пошкоджена вакуумна упаковка товаробника-третьої особи на продукції, розфасованій вагою 1-3 кг, як передбачено технічним описом до договору від 27.04.2018 (т. 1 а/с 40).
Між тим, в ході розгляду справи позивач не надав доказів наявності у позивача у військових частинах холодильників для зберігання продуктів.
Як було здійснено (умови перевезення) доставку позивачем відібраних зразків до Науково-дослідного центру випробувань, з наданих позивачем доказів не вбачається.
Крім того, судом правомірно відзначено, що не потребує доведення той факт, що температура у літні місяці 2018 року трималася вище 20С, що потребує забезпечення збереження продукції у холодильних установках.
Також у протоколі випробувань харчової продукції № 7141/18-х не зазначено, в яких умовах зберігалися зразки сала в період з 27.06.2018 по 02.07.2018 та в період випробування з 02.07.2018 по 09.07.2018.
Позивач провів повторне випробування товару з партії сала у кількості 2000 кг на доказ чого подав акт № 152 від 07.08.2018 (т. 2 а/с 32).
Однак, звертає на себе увагу, що у Протоколі випробувань харчової продукції № 8541/18-х (т. 2 а/с 33-35) міститься посилання на інший акт № 103 від 09.06.2018. Також знову є невідповідність між вказівкою у протоколі на доставку зразка у поліетиленовому пакеті, про який нічого не вказано у протоколі відбору зразків.
За результатами другого випробування встановлено, що вже запах і смак властивий доброякісному шпику, але знову виявлені бактерії групи кишкових паличок.
Військова частина НОМЕР_1 не подала доказів про умови зберігання зразків товару для проведення їх повторної перевірки на органолептичні показники в період з 25.06.2018 до 07.08.2018.
При цьому, з декларації виробника ТОВ "М`ясорибторг" вбачається, що ним рекомендовано зберігати сало-шпик 60 діб при температурі 0-4С та 90 діб при температурі -12С (т. 3 а/с 49,50).
Місцевим господарським судом відхилено доводи позивача про те, що факт проведеної заміни сала-шпик в кількості 630 кг із партії сала у 2000 кг беззаперечно свідчить про погодження відповідача із неякісністю продукції, оскільки відповідач та третя особа як виробник цього сала вказали, що заміну було проведено виключно заради збереження договірних стосунків між сторонами і це не було спростовано позивачем. Де і за яких умов зберігалося сало у позивача в кількості 630 кг з часу його отримання і до часу заміни, також з матеріалів справи встановити неможливо.
Третя особа як виробник товару надала копію експертного висновку від 09.06.2018 на партію виробленої продукції 04.06.2018 про повну відповідність її мікробіологічним та органолептичним показникам (т.3 а/с 52-53).
Згідно довідки (т. 3 а/с 51) ТОВ "М`ясорибторг" повідомив про наявність у нього холодильних та морозильних камер об`ємом 200 куб м. з температурним режимом від 0 до -18С у с. Іркліїв Чорнобаївського району Черкаської області.
Враховуючи викладене, зібрані у справі докази та недоведеність з боку позивача факту належного зберігання сала з часу його отримання 25.06.2018 унеможливлює висновок суду про те, що встановлені ознаки неякісності сала виникли ще до часу передачі цього товару позивачу з боку відповідача.
Відтак, оцінюючи викладене, за оцінкою суду апеляційної інстанції, не знайшли свого підтвердження доводи позивача про те, що у справі достатньо належних доказів того, що частина поставленого товару згідно накладної від 25.06.2018 № 42 була неякісною.
ТОВ "М"ясорибторг" неодноразово наголосило, що повністю виконало покладені на Товариство умови Договору постачання, а також на вимогу відповідача 27.09.2018 ним була здійснена беззаперечна заміна 630 кг сала, оскільки цей виробник впевнений у якісності своєї продукції.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, на підставі викладеного, оцінюючи вищезазначені докази та заперечення в сукупності, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недоведеність тверджень позивача про поставку йому неякісної продукції, що виключає можливість стягнення за таке порушення штрафу у сумі 17 516,00 грн. на підставі п. 7.4. договору від 27.04.2018.
Посилання позивача про необхідність дослідження судом листа від 11.07.2018 №1457, яким було повідомлено відповідача про те, що він не погоджує дострокове розірвання договору про закупівлю № 24/ВЗЗ-2018 від 27.04.2018 в односторонньому порядку з ініціативи відповідача та угоди від 09.07.2018 про розірвання договору від 27.04.2017 на поставку товару за підписом з боку відповідача, тощо не беруться судом апеляційної інтанції до уваги у відповідності до приписів ст. 269 ГПК України. Враховуючи, що позивач додав ці докази під час розгляду апеляційної скарги, на дату прийняття оспореного рішення таких доказів суд першої інстанції в своєму розпорядження не мав.
Основними засадами судочинства, закріпленими у ст. 129 Конституції України, є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження за відсутності належних визначених ст. 269 ГПК України підстав для їх прийняття, тобто без наявності належних доказів неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від заявника, фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, адже у такому випадку суд створює позивачу більш сприятливі, аніж відповідачу умови в розгляді конкретної справи.
Усі інші доводи та міркування позивача, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.
Щодо посилання в апеляційній скарзі на недостатню вмотивованість рішення суду першої інстанції, слід зазначити, що за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України", no. 4241/03, від 28.10.2010 Суд повторює, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.
Суд апеляційної інтанції вважає, що у зазначеному питанні слід керуватися принципом "обґрунтованої достатності" визначених судом мотивів та підстав прийняття відповідного рішення.
Разом з тим, проаналізувавши текст оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про вмотивованість судового рішення, враховуючи, що доводи та аргументи сторін були почуті, судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується його рішення, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів встановила, що у даному випадку скаржником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своєї правової позиції, а також не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції. Таким чином, апеляційні вимоги військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, підстав для зміни чи скасування оскарженого рішення у даній справі колегія суддів не вбачає.
Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 129 ГПК України та, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги, покладаються на позивача.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви третьої особи - товариства з обмеженою відповідальністю М`ясорибторг , оскільки до останньої не дадано документів, визначених ч. 1 ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність, відповідно до якої адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Керуючись ст.ст. 8, 74, 129, 267-270, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 14.01.2019 у справі № 925/1073/18 залишити без змін.
3. Справу № 925/1073/18 повернути до Господарського суду Черкаської області.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді І.А. Іоннікова

Л.В. Чорна