РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2019Справа № 910/221/19
За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Алеко" м. Харкова

до Акціонерного товариства "Українська залізниця" м. Києва

про стягнення неустойки, ціна позову 19913,46 грн.

Суддя Паламар П.І.

Без виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

СУТЬ СПОРУ :

у грудні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Алеко" звернулося в суд з указаним позовом.

Позивач зазначав, що у липні-вересні 2018 року зі станції відправлення Велико-Анадоль Донецької залізниці до станції призначення Водолага Південної залізниці відповідач здійснював перевезення належних йому 12 залізничних вагонів.

Після прибуття на станцію призначення ним було встановлено несвоєчасність доставки вантажів, зокрема, було прострочено перевезення вагонів №№ 55800122, 55836985, 55659445 на 4 доби, 55800122, 55836985, 95659445 на 3 доби, 55562458, 55562540 на 2 доби, 55562540, 55562458, 55562458, 55562540 на 1 добу.

Посилаючись на ст. 116 Статуту залізниць України, п. 1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів, позивач просив задовольнити позов та стягнути з відповідача на свою користь 19913,46 грн. штрафу, а також понесені по справі судові витрати.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечував, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог, оскільки позивачем невірно обраховано години прострочення. Також вказував про те, що під час проведення розрахунку штрафу позивачем безпідставно включено податок на додану вартість.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 908 ЦК України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Статтею 307 ГК України передбачено, що умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 2 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 6 квітня 1998 р., Статут залізниць України (далі - Статут) визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Згідно зі ст. 5 Статуту, на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує: Правила перевезення вантажів; Технічні умови навантаження і кріплення вантажів; Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України; інші нормативні документи.

Судом встановлено, що у липні-вересні 2018 року відповідач здійснював перевезення належних позивачу 12 залізних вагонів №№ 55800122, 55836985, 55659445, 55800122, 55836985, 95659445, 55562458, 55562540, 55562540, 55562458, 55562458, 55562540 зі станцій відправлення Велико-Анадоль Донецької залізниці до станції призначення Водолага Південної залізниці.

Згідно вимог п.п. 1.1, 2.4 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21 листопада 2000 р. залізниці зобов'язані доставити вантаж за призначенням вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах з вантажною швидкістю з розрахунку 200 км на кожну повну та не повну добу. Терміни доставки вантажів збільшуються на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Після прибуття на станцію призначення Водолага Південної залізниці встановлено несвоєчасність доставки вантажів, зокрема, було прострочено перевезення вагонів №№ 55800122, 55836985, 55659445 на 4 доби, 55800122, 55836985, 95659445 на 3 доби, 55562458, 55562540 на 2 доби, 55562540, 55562458, 55562458, 55562540 на 1 добу.

Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача, свикладеними у позовній заяві, наявними у матеріалах справи залізничними накладними №№ 50687789 від 12 липня 2018 р., 50959311 від 29 липня 2018 р., 50976919, 50976935 від 30 липня 2018 р., 51050037 від 4 серпня 2018 р., 51167419 від 10 серпня 2018 р., 51340388 від 20 серпня 2018 р., 51521862 від 31 серпня 2018 р.

Відповідно до вимог ст. 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі: 10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби, 20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби, 30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Згідно розрахунку, проведеного позивачем відповідно до вимог чинного законодавства на підставі вищевказаних залізничних накладних, розмір штрафу за прострочення доставки вантажу складає 19913,46 грн.

Доводи відповідача про невірно обраховані позивачем години прострочення необґрунтовані, оскільки суперечать Правилам обчислення термінів доставки вантажів.

Посилання з приводу правомірності визначення штрафу з розміру провізної плати з урахуванням ПДВ суперечать правовій природі указаного податку, який включається у ціну товарів (робіт, послуг) та є її невід'ємною частиною.

Доказів сплати відповідачем на користь позивача заявленого до стягнення штрафу суду не надано.

За таких обставин з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст.ст. 624, 923 ЦК України, ст. 116 Статуту залізниць України підлягає стягненню 19913,46 грн. штрафу.

Оскільки позов задоволено, понесені по справі судові витрати стосовно до вимог ст. 129 ГПК України слід покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Алеко" м. Харкова задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Алеко" (61202, м. Харків, вул. Ахсарова, 8, код 21181738) 19913,46 грн. штрафу, 1762 грн. витрат по оплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили та підлягає оскарженню у строк і порядку, визначені ст. 241 та розділом ІV ГПК України.

Суддя господарського суду міста Києва П.І.Паламар