ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2019 р. Справа№ 911/1475/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Агрикової О.В.

суддів: Чорногуза М.Г.

Хрипуна О.О.

Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,

за участю представників сторін:

від позивача Бабич М.М.,

від відповідача Горбань Р.О.

розглянувши апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова фірма "Жуляни"

на рішення Господарського суду Київської області від 01.11.2018 (повний текст рішення складено 09.11.2018)

у справі №911/1475/18 (суддя Лилак Т.Д.)

За позовом Приватного акціонерного товариства "Київобленерго"

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова фірма "Жуляни"

про стягнення 714 616, 10 грн., -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2018 року Приватне акціонерне товариство "Київобленерго" звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова фірма "Жуляни" про стягнення 714 616, 10 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем неналежним чином виконано обов'язок щодо оплати вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "Агропромислова фірма "Жуляни" Правил користування електричною енергією.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.11.2018 року позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова фірма "Жуляни" на користь Приватного акціонерного товариства "Київобленерго" 714 616, 10 грн. вартості не облікованої електричної енергії та судовий збір в розмірі 10 702, 00 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт позаоблікового споживання відповідачем електроенергії, доводи відповідача не спростовують допущеного відповідачем порушення ПКЕЕ та не є підставою для звільнення від необхідності оплати спожитої позаобліково електроенергії.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромислова фірма "Жуляни" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 01.11.2018 року у справі №911/1475/18 та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, неповним дослідженням всіх матеріалів справи, помилковим тлумаченням місцевим господарським судом норм чинного законодавства України. Зокрема відповідач вважає, що суд першої інстанції не врахував, що договором не передбачено застосування оперативно-господарських санкцій у вигляді нарахування вартості недорахованої електричної енергії, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази передачі на відповідальне зберігання відповідачу приладу обліку та пломб. Також на думку скаржника місцевий господарський суд не надав оцінки тому факту, що прилад обліку було встановлено на території (у приміщенні), яке ніколи не належало ТОВ «АПФ «ЖУЛЯНИ» та не перевірено правильності визначення позивачем розміру застосованої санкції у відповідності з вимогами Методики. Окрім цього на думку відповідача суд першої інстанції взяв до уваги нечинне рішення комісії позивача, оформлене протоколом №092 від 03.05.2017 року про донарахування вартості електроенергії та необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання про призначення судової бухгалтерсько-економічної експертизи.

Згідно з витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2018 року сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Агрикова О.В., судді Хрипун О.О., Чорногуз М.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2019 року апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова фірма "Жуляни" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2018 року залишено без руху.

28.02.2019 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова фірма "Жуляни" надійшла до Північного апеляційного господарського суду заява про усунення недоліків з доказами сплати судового збору.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова фірма "Жуляни" на рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2018 року у справі №911/1475/18, зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 01.11.2018 року у справі №911/1475/18 та призначено розгляд справи на 18.04.2019 року.

25.03.2019 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні 18.04.2019 року представник відповідача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник позивача надав усні пояснення по справі, відповів на запитання суду, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Також, в судовому засіданні представником відповідача було заявлене усне клопотання про призначення судової експертизи.

У відповідності до ч. 2 ст. 207 Господарського процесуального кодексу України суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

Враховуючи вищенаведене, а саме те, що клопотання відповідача про призначення судової експертизи заявлено в судовому засіданні, тобто в порушення ч. 2 ст. 207 ГПК України, а також не надано обґрунтованого клопотання про поновлення строку для подання заяв та клопотань, колегія суддів залишає останнє без розгляду.

Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції , що ПрАТ «Київобленерго», яке є повним правонаступником ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго», постачає електроенергію за регульованим тарифом на території Київської області.

ПАТ «Київобленерго» є суб'єктом господарювання, що отримав ліцензію НКРЕ на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом за ліцензію НКРЕ на право здійснення підприємницької діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами на території Київської області.

Відносини між енергопостачальником та юридичними особами регулювалися Правилами користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ від 31 липня 1996 року №28.

Між ТОВ «Жуляни» та ПАТ «Київобленерго» було укладено договір від 13.06.1997 року про постачання електричної енергії. (а.с. 17-24).

При виконанні умов цього договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язуються керуватися правилами користування електричною енергією.

Відповідно п. 1. Договору, позивач зобов'язується постачати електричну енергію у відповідності з умовами договору, а відповідач своєчасно проводити оплату за використану електричну енергію та виконувати інші умови, визначені даним договором.

Згідно п. 2.1. договору позивач відпускає електроенергію як різновид промислової продукції відповідачу в межах згідно ТК 95м кВА (кВт) приєднаної (дозволеної до використання) потужності згідно з визначеними йому цим договором умовами та величинами постачання електроенергії та потужності (додаток 1).

Відповідно до п. 4.5. договору відповідач зобов'язується забезпечити безперешкодний доступ у будь-який час доби працівників позивача до систем та приладів обліку електроенергії.

Згідно п. 5 договору відповідач несе відповідальність за раціональне використання електроенергії, дотримання режимів електроспоживання.

Відповідно до завдання на перевірку від 10.03.2015 року за адресою споживання: вул. Велика Кільцева, 10, село Софіївська Борщагівка, позивачем встановлений відповідачу прилад обліку НІК 2301 АПЗ №0678017. (а.с. 31).

Згідно акту №120757 про передачу на відповідальне збереження приладу обліку та пломб встановлених на ньому від 13.03.2015 року позивач передав, а відповідач прийняв на відповідальне збереження прилад обліку НІК 2301 АПЗ №0678017 та пломби №8521385. (а.с. 32).

26.01.2017 року під час проведення технічної перевірки електроустановок відповідача, за адресою: вул. Велика Кільцева, 10, село Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області, уповноваженими представниками позивача було виявлено факт порушення п. 6.40 ПКЕЕ, а саме втручання магніту для зупинки розрахункового механізму лічильника. Електроенергія, яка споживається, приладом електроенергії не враховується. (а.с. 33).

За результатами здійсненої перевірки, працівниками районного підрозділу, на місці в присутності директора відповідача ОСОБА_4 складено акт про порушення №К033469 від 26.01.2017 року. (а.с. 34).

Відповідно до п.3 акту про порушення №К033469 від 26.01.2017 року посадовими особами позивача були вилучені лічильники 2301 АПЗ №0678017, магніт.

Представник відповідача з актом ознайомилась, зауважень до складеного акту відмовилась подавати та відмовилась підписати акт про порушення №К033469 від 26.01.2017 року.

15.02.2017 року комісією позивача з розгляду актів про порушення ПКЕЕ у відсутності представника відповідача було проведено засідання по розгляду акту, про що складено протокол №0285 від 15.02.2017 року. (а.с. 35).

Згідно п. 5 протоколу, члени комісії вирішили направити вилучений прилад обліку з речовим доказом, яким запаковано сейф-пакет №В00034791 на експертне дослідження та було прийнято рішення після отримання результатів експертизи провести повторне засідання комісії.

25.02.2017 року позивач направив на адресу відповідача копію протоколу №0285 від 15.02.2017 року та лист від 24.07.2017 року №06/280/1755, у якому було зазначено про направлення приладу обліку на експертне дослідження. Докази направлення наявні в матеріалах справи. (а.с. 36-37).

В матеріалах справи також наявний висновок експертного дослідження від 23.03.2017 року №8775 судового експерта Г.Г. Пампухи ТОВ «Незалежного інституту судових експертиз» (а.с. 38-43) в якому зазначено:

1. Наданий на дослідження разом з лічильником НІК 2301 АПЗ зав. №0678017, магніт, при прикладанні його до корпусу лічильника, призводить до повної зупинки лічильного механізму протягом всього часу впливу.

2. Облік електроенергії, під час впливу постійного магнітного поля на НІК 2301 АПЗ зав. №0678017, а саме при прикладенні наданого магніту, до корпусу лічильника, не здійснюється - показання залишаються незмінними протягом всього часу впливу.

25.04.2017 року позивач направив на адресу відповідача копію протоколу №0285 від 15.02.2017 року та лист від 24.07.2017 року №06/280/3489, яким було повідомлено відповідача про повторне засідання комісії 03.05.2017 року о 11.30. Докази направлення також наявні в матеріалах справи. (а.с. 44-47).

На засіданні комісії 03.05.2017 року було підтверджено факт виявленого порушення та прийнято рішення оформлене протоколом №092 від 03.05.2017 року про нарахування суми збитків у відповідності до п. 2.5. методики (за формулою 2.4. методики) визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 року №562, за період 685 днів з 14.03.2015 року по 26.01.2017 року по тифах, що діяли протягом періоду порушення. (а.с. 48).

Вартість недорахованої електричної енергії згідно з розрахунком позивача склала 714 616, 10 гривень.

Протокол разом з розрахунком величини вартості та розрахункові документи для оплати недорахованої електричної енергії та/аб збитків направлені відповідачу 23.11.2017 року, що підтверджується листом №06/280/9133 від 23.11.2017 року. (а.с. 50).

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності у позивача підстав для стягнення з відповідача 714 616, 10 грн. вартості необлікованої електричної енергії внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією з огляду на наступне.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про електроенергетику" споживання енергії можливе на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно технічних документів та договору про постачання енергії.

Відповідно до п. 6.41 ПКЕЕ, у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником постачальника електричної енергії, від якого споживач одержує електричну енергію, або електропередавальної організації порушень цих Правил або умов договору на місці виявлення порушення у присутності представника споживача оформляється акт порушень.

Відповідно до п. 6.42 ПКЕЕ, на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків.

Комісія з розгляду актів порушень створюється постачальником електричної енергії (електропередавальною організацією) і має складатися не менше ніж з трьох уповноважених представників постачальника електричної енергії.

Згідно п. 6.43 ПКЕЕ, споживач має оплатити розрахункові документи за недовраховану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка.

Згідно з підпунктом 5 п. 8.1. ПКЕЕ, постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право на безперешкодний доступ (за пред'явленням службового посвідчення) до електричних установок споживача для проведення технічної перевірки засобів обліку, контролю за рівнем споживання електричної енергії, контрольного огляду електричних мереж від межі балансової належності до точки обліку та технічної перевірки засобів обліку споживача відповідно до умов укладених договорів, а також для виконання відключення та обмеження споживання відповідно до встановленого цими Правилами порядку та умов договору, виконання інших робіт відповідно до договору.

Як вже було зазначено вище, за результатами здійсненої перевірки, працівниками районного підрозділу, на місці в присутності директора відповідача ОСОБА_4 складено акт про порушення №К033469 від 26.01.2017 року. (а.с. 34) відповідно до п.3 акту про порушення №К033469 від 26.01.2017 року посадовими особами позивача були вилучені лічильники 2301 АПЗ №0678017, магніт.

Відповідно до п. 6.40 ПКЕЕ, у разі виявлення представниками електропередавальної організації або представниками постачальника електричної енергії пошкоджень чи зриву пломб, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів обліку, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів (систем) обліку з метою зміни їх показів перерахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затвердженої постановою НКРЕ від 04.05.2006 N 562, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.07.2006 за782/12656.

Зазначена Методика застосовується на підставі акта про порушення, складеного в установленому Методикою порядку, з урахуванням вимог ПКЕЕ та в разі виявлення порушень, передбачених пунктом 2.1. Методики.

Розділом 4 Методики встановлено вимоги до складання акта про порушення споживачем ПКЕЕ, відповідно до яких Акт про порушення складається у присутності споживача представниками енергопостачальника, які мають таке право згідно з посадовою інструкцією, пройшли відповідне навчання та інструктаж, після пред'явлення ними службових посвідчень на місці виявлення порушень. У разі відмови споживача від підписання акта про порушення про це зазначається в акті про порушення. Акт про порушення без підпису споживача вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника. Акт про порушення оформляється згідно з формою, наведеною в додатку 3 Методики. В акті про порушення зазначаються всі необхідні для розрахунку згідно з вимогами цієї Методики параметри, що характеризують електроустановку споживача, схему підключення електроустановки споживача та її графічне зображення із зазначенням: меж балансової належності; перерізів та матеріалу всіх проводів (кабелів), наявних у схемі підключення; фазування приладу обліку на дату оформлення акта про порушення. В акті про порушення заповнюються всі графи та рядки без пропусків. Виправлення чи підчищення не допускаються. Текст повинен бути однозначним, без можливості подвійного тлумачення.

Вимоги щодо оформлення акту порушення споживачем ПКЕЕ встановлені також пунктом 6.41. ПКЕЕ, згідно якого в акті мають бути зазначені зміст виявленого порушення із посиланням на відповідні пункти цих Правил та вихідні дані, необхідні та достатні для визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. За необхідності в акті зазначаються заходи, яких необхідно вжити для усунення допущених порушень. Акт складається в двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві. Акт підписується представником постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) та представником споживача. У разі відмови споживача підписати акт в ньому робиться запис про відмову. У цьому разі акт вважається дійсним, якщо він підписаний не менше ніж трьома уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації). Споживач має право подати пояснення і зауваження щодо змісту акта, які зазначаються в акті, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання. Акт підписують тільки особи, які брали участь в контрольному огляді або технічній перевірці.

Згідно пункту 6.42. ПКЕЕ на підставі акта порушень уповноваженими представниками постачальника електричної енергії (електропередавальної організації) під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг недоврахованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу. Разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків.

Дослідивши Акт про порушення колегія суддів встановила наступне.

Вищезазначений Акт про порушення №К0033469 від 26.01.2017 року був складений та підписаний представниками постачальника - ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11

Представником споживача, присутнім при здійсненні технічної перевірки та складенні Акту, в останньому значиться ОСОБА_4

Водночас, ОСОБА_4 відмовилась підписувати акт про порушення.

Втім, оскільки у будь-якому випадку згідно пункту 6.41. ПКЕЕ Акт про порушення вважається дійсним, оскільки він підписаний трьома уповноваженими представниками постачальника електричної енергії. До того ж, слід зазначити, що представників постачальника було допущено до електроустановок споживача, а тому у представників ПрАТ "Київоблнерго" фактично не було підстав сумніватися у повноваженнях особи, що допустила їх до перевірки та підписала Акт.

Підпунктом 5 пункту 2.1. Методики встановлено, що вона застосовується на підставі акта про порушення, складеного в порядку, установленому цією Методикою, з урахуванням вимог ПКЕЕ та в разі виявлення, зокрема, такого порушення ПКЕЕ як самовільного підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі енергопостачальника.

В матеріалах справи наявний розрахунок позивача здійснений відповідно до п. 2.5. Методики, який колегією суддів перевірений, а тому доводи апелянта щодо неправильного застосування санкції у відповідності до Методики не знаходять свого підтвердження. (зворот а.с. 48).

Окрім цього колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що після підписання акту №120757 про передачу на відповідальне збереження приладу обліку та пломб встановлених на ньому від 13.03.2015 року, відповідач прийняв на відповідальне збереження прилад обліку НІК 2301 АПЗ №0678017, а також щомісячно 15 числа подавав звіт про використану електричну енергію, за розрахунковий період (місяць), що спростовує доводи апелянта стосовно того, що в матеріалах справи відсутні докази передачі на відповідальне зберігання відповідачу приладу обліку та пломб.

Колегія суддів також звертає увагу, що у абз. 2 стор. 2 договору зазначено, що при виконанні умов договору, а також вирішення всіх питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобов'язувались керуватися правилами користування електричною енергією, що також спростовує доводи апелянта, що договором не передбачено застосування оперативно-господарських санкцій у вигляді нарахування вартості недорахованої електричної енергії.

Відповідно до частини 1 статті 27 Закону України "Про електроенергетику" правопорушення в електроенергетиці тягне за собою встановлену законодавством України цивільну, адміністративну і кримінальну відповідальність.

Нормами статті 235 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення господарських зобов'язань до суб'єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов'язання, що використовуються самими сторонами зобов'язання в односторонньому порядку. До суб'єкта, який порушив господарське зобов'язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором.

Статтею 236 Господарського кодексу України встановлено види оперативно-господарських санкцій, перелік яких не є вичерпним.

Відповідно до статті 237 Господарського кодексу України порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди із застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду із заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням.

Таким чином, за змістом статей 235, 236 Господарського кодексу України, а також ПКЕЕ, рішення постачальника електричної енергії про нарахування споживачу вартості не облікованої спожитої електроенергії є саме оперативно-господарською санкцією, у разі незгоди із застосуванням якої заінтересована сторона відповідно до частини 2 статті 237 Господарського кодексу України може звернутися з вимогою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням.

Відповідно до пункту 6.42. ПКЕЕ рішення комісії оформляється протоколом і набирає чинності з дня вручення протоколу споживачу. Разом з протоколом споживачу надаються розрахунок величини вартості та розрахункові документи для оплати недоврахованої електричної енергії та/або збитків. Споживач має право оскаржити рішення комісії в суді. У разі звернення до суду впродовж 10 робочих днів з дня вручення протоколу споживачу останній має право не оплачувати виставлені рахунки до вирішення спірних питань у судовому порядку.

Водночас, як вбачається із матеріалів справи, дії уповноважених працівників ПрАТ "Київобленерго" при проведенні перевірки дотримання споживачем правил користування електричною енергією та при складанні акту №К033469 від 26.01.2017 року про порушення Правил користування електроенергією у споживача, рішення комісії ПрАТ "Київобленерго" по розгляду акту № К033469 від 26.01.2017 про порушення Правил користування електроенергією у споживача, оформлене протоколом №092 від 03.05.2017 року, нарахування вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення Правил користування електроенергією, відповідачем у встановленому порядку до суду не оскаржувались, а отже є чинними.

Зазначене вище спростовує доводи апелянта, що суд першої інстанції взяв до уваги нечинне рішення комісії позивача, оформлене протоколом №092 від 03.05.2017 року про донарахування вартості електроенергії.

Відтак, оскільки рішення комісії, на підставі якого відповідачу нараховано до стягнення 714 616, 08 грн. вартості не облікованої електричної енергії, є чинним, вимога позивача про стягнення зазначених коштів з відповідача є законною та, з огляду на встановлені судом обставин справи, правомірно задоволена судом першої інстанції.

Відповідно до частини 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги Підприємства по обслуговуванню житла виконавчого комітету Української міської ради, оскільки останні не спростовують висновків суду першої інстанції. Апелянтом не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для скасування рішення місцевого господарського суду.

У свою чергу, позивачем доведено порушення його прав та законних інтересів зі сторони відповідача.

Окрім цього, місцевим господарським судом було обґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання про призначення судової бухгалтерсько-економічної експертизи та вірно зазначено, що поставленні питання не входять до предмету доказування в межах даної господарської справи та в матеріалах справи вже наявний висновок експерта.

Статтею 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачено, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об'єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Судова експертиза повинна призначатися лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення даних, що входять до предмету доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Отже, як було вже вище досліджено, в матеріалах справи наявні всі докази зі змісту яких можливо встановити факт порушення та розмір нарахованої вартості не облікованої електричної енергії, для чого не потрібно спеціальних знань.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів зазначає, що доводи викладені в апеляційній скарзі не знаходять свого підтвердження в матеріалах справи та свідчать про надуманість та необґрунтованість.

У рішенні 15-рп/2004 від 02.11.2004р. Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м'якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Одночасно, у рішенні №7-рп/2013 від 11.07.2013р. Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_12 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" визначено, що зобов'язання повинні ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов'язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав). Аналогічну позицію наведено у постанові від 29.05.2013р. Вищого господарського суду України по справі №5011-5/14825-2012.

Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано відповідачу вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромислова фірма "Жуляни" на рішення Господарського суду Київської області від 01.11.2018 року у справі №911/1475/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 01.11.2018 року у справі №911/1475/18 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду Київської області від 01.11.2018 року у справі №911/1475/18.

4. Повернути до Господарського суду Київської області матеріали справи №911/1475/18.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 22.04.2019 року.

Головуючий суддя О.В. Агрикова

Судді М.Г. Чорногуз

О.О. Хрипун