У Х В А Л А

16 квітня 2019 року м. Чернігів справа № 927/97/19

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, розглянувши матеріали позовної заяви за позовом ОСОБА_1
АДРЕСА_2 (адреса для листування) Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дніпро» 15021, с. Лопатні Ріпкинського району Чернігівської області, вул. Леніна, 1
Відповідачі: 1. ОСОБА_2 АДРЕСА_1
2. Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради 14032, м. Чернігів, вул. Рокосовського, 20 - а
про визнання незаконними реєстраційних дій та скасування записів

за участю представників учасників справи:

від позивача: Гутник В.П. - адвокат (ордер серії ЧН № 002971 від 04.02.2019р.)

від відповідача - 1: Лутай Н.М. - адвокат, ордер від 07.02.2019р. ЧН № 073655

від відповідача - 2: Голован О.Г. - начальник відділу - державний реєстратор відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради, дов. від 09.01.2019р. № 138

від третьої особи: не з'явився

В підготовчому судовому засіданні 16.04.2019р., на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2019 року до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради про визнання незаконними реєстраційних дій та скасування записів, згідно якої позивач просить:

визнати незаконними реєстраційні дії змін до відомостей про склад учасників Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпро», проведені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 02.08.2018р. державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Голованом Олексієм Григоровичем щодо включення до складу учасників ОСОБА_2 з внеском до статутного капіталу в розмірі 5 332,00 грн.;

скасувати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань записи від 02.08.2018р. за номерами: 8000197, 9000197, 0000197 та 1000197, внесені відносно Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпро» (надалі - СТОВ «Дніпро»).

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що він являється учасником СТОВ «Дніпро» із часткою статутного капіталу в розмірі 1 336,00 грн. (11,12%).

В серпні 2018 року він дізнався, що державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Голованом О.Г. було проведено державну реєстрацію змін відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (надалі - Єдиний державний реєстр) про СТОВ «Дніпро», пов'язаних із складом учасників товариства або розміром їх часток.

Звернувшись в грудні 2018 року до Ріпкинської районної державної адміністрації, позивач отримав копії документів на підставі яких проводились реєстраційні дії щодо зміни учасників товариства з яких вбачається, що ОСОБА_2 (відповідач № 1) набув право власності на частки СТОВ «Дніпро», які раніше належали іншим учасникам товариства: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 (а в подальшому спадкоємцям ОСОБА_9: ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_14.), на підставі договорів дарування часток від 19.06.2017р. та від 02.08.2018р.

В результаті проведених реєстраційних дій були змінені відомості про склад учасників СТОВ «Дніпро» з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 на ОСОБА_2

На думку позивача, вищевказані реєстраційні дії є незаконними, оскільки проведені державним реєстратором всупереч положень Цивільного кодексу України, Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» і статуту товариства.

Свої доводи позивач обґрунтовує тим, що право власності на частку в статутному капіталі ТОВ у третьої особи виникає з моменту укладення договору, якщо інше не встановлено домовленістю сторін (ст. 363 Цивільного кодексу України). Набуття права власності на частку в статутному капіталі надає третій особі право на вступ до ТОВ.

Право участі у ТОВ є особистим немайновим правом, а отже, автоматичного набуття статусу учасника товариства у зв'язку з набуттям третьою особою права власності на частку в статутному капіталі не відбувається.

Право безпосередньої участі у ТОВ третя особа набуває тільки з моменту вступу до товариства, що має бути підтверджено відповідним рішенням загальних зборів учасників товариства.

Однак, загальні збори учасників СТОВ «Дніпро» не приймали рішення про вступ до товариства нового учасника ОСОБА_2 у зв'язку з набуттям ним права власності на частку в статутному капіталі на підставі вказаних вище договорів дарування часток.

В позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що він як учасник СТОВ «Дніпро», має законний інтерес на те, щоб інші учасники товариства також набували цей статус у законний спосіб. Реєстраційні дії проведені відповідачем № 2 щодо зміни в Єдиному державному реєстрі відомостей про склад учасників товариства порушують законний інтерес позивача на те, щоб відповідач № 1 набув статус учасника товариства у спосіб, передбачений Законом і статутом.

Таким чином, законний інтерес позивача підлягає захисту шляхом визнання незаконними реєстраційних дій державного реєстратора (основна позовна вимога) та скасування відповідних записів в Єдиному державному реєстрі (похідна позовна вимога).

В обґрунтування того, що дана справа відносяться до юрисдикції господарських судів позивач вказує, що згідно п. 4 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Спір по даній справі виник з правочинів щодо часток в юридичній особі (договорів дарування часток у статутному капіталі СТОВ «Дніпро») та стосується права відповідача № 1 на участь у товаристві.

Відповідач № 2, проводячи реєстраційні дії щодо включення до складу учасників товариства відповідача № 1, не мав публічно - правових відносин з позивачем, оскільки реєстраційні дії стосувались реєстрації прав саме відповідача № 1 та проводились за його зверненням.

Спір по даній справі має приватноправовий характер, оскільки зумовлений порушенням немайнового приватного інтересу позивача, який набув права на участь у товаристві у законний спосіб, на участь у ньому відповідача № 1, який набув його з порушенням порядку, передбаченого законом та статутом.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 20.02.2019р. позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд позовної заяви за правилами загального позовного провадження; встановлено процесуальний строк для подання відповідачами відзиву на позовну заяву.

У встановлений господарським судом процесуальний строк від відповідачів надійшли відзиви на позовну заяву зі змісту яких вбачається, що позовні вимоги ними не визнаються через їх безпідставність та необґрунтованість.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 21.03.2019р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача залучено СТОВ «Дніпро» та встановлено процесуальний строк для подання третьою особою пояснень щодо позову та відзиву.

В підготовчому судовому засіданні 21 березня 2019 року господарський суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого судового засідання на 16 квітня 2019 року.

Третя особа належним чином була повідомлена про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання, однак не скористалася своїм процесуальним правом на участь у ньому та подання пояснень щодо позову та відзиву.

15 квітня 2019 року позивачем подано заяву про зменшення похідної позовної вимоги в частині скасування кількості записів в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, внесених відносно СТОВ «Дніпро».

Після зменшення позовних вимог позивач просить:

визнати незаконними реєстраційні дії змін до відомостей про склад учасників СТОВ «Дніпро», проведені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 02.08.2018р. державним реєстратором відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради Голованом Олексієм Григоровичем щодо включення до складу учасників ОСОБА_2 з внеском до статутного капіталу в розмірі 5 332,00 грн.;

скасувати в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запис від 02.08.2018р. за номером 1000197, внесений відносно СТОВ «Дніпро».

В обґрунтування поданої заяви позивач вказує, що після ознайомлення з документами, які були витребувані судом від Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області, ним було встановлено, що записи від 02.08.2018р. за номерами: 8000197, 9000197 та 0000197, внесені до Єдиного державного реєстру відносно СТОВ «Дніпро», не стосуються предмета спору (питання включення до складу учасників товариства ОСОБА_2М.).

Згідно ч. 2 ст. 14, ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У відповідності з ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, одним із завдань підготовчого провадження є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь - який юридичний спір та будь - яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб'єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципом верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У рішенні від 22 грудня 2009 року у справі «Безимянная проти Росії» (заява № 21851/03) ЄСПЛ наголосив, що «погоджується з тим, що правила визначення параметрів юрисдикції, що застосовуються до різних судів у рамках однієї мережі судових систем держав, безумовно, розроблені таким чином, щоб забезпечити належну реалізацію правосуддя. Заінтересовані держави повинні очікувати, що такі правила будуть застосовуватися. Однак ці правила або їх застосування не повинні обмежувати сторони у використанні доступного засобу правового захисту».

Положеннями ст. 2, 4, 45 Господарського процесуального кодексу України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Згідно ст. 20 Господарського процесуального кодексу України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

Як вбачається із змісту поданої позовної заяви та пояснень представника позивача наданих в підготовчому судовому засіданні, позивачем не оспорюються правочини щодо відчуження ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 часток у статутному капіталі СТОВ «Дніпро» ОСОБА_2

Натомість, позивач вважає незаконними реєстраційні дії щодо зміни у складі учасників товариства за відсутності рішення загальних зборів учасників СТОВ «Дніпро» про вступ до товариства нового учасника ОСОБА_2 у зв'язку з набуттям ним права власності на частку в статутному капіталі на підставі вказаних вище договорів дарування часток.

За таких обставин слід зробити висновок, що в даному випадку спір між сторонами виник не з правочину щодо часток у господарському товаристві, а внаслідок проведення державним реєстратором реєстраційних дій, які за змістом ст. 202 Цивільного кодексу України не можуть вважатися правочином.

Статтею 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, громадських формувань» визначено, що державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - це, зокрема, офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом;

державний реєстратор юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - державний реєстратор) - особа, яка перебуває у трудових відносинах з суб'єктом державної реєстрації, нотаріус.

Статтею 6 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, громадських формувань», визначені повноваження державного реєстратора згідно з якими він, зокрема, проводить реєстраційну дію (у тому числі з урахуванням принципу мовчазної згоди) за відсутності підстав для зупинення розгляду документів та відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру; веде Єдиний державний реєстр; веде реєстраційні справи.

У відповідності з ст. 14 цього Закону, подання документів для державної реєстрації здійснюється заявником, яким у разі подання документів для проведення інших реєстраційних дій щодо юридичної особи являється уповноважений представник юридичної особи (абз. 5 п. 8 ч. 1 ст. 1 Закону).

Водночас ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» встановлено спростовувану презумпцію відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру.

Особа, яка вважає своє право чи інтерес порушеними через подання та внесення до Єдиного державного реєстру недостовірних відомостей може вимагати їх захисту через корегування відомостей Єдиного державного реєстру та відображенні в Єдиному державному реєстрі відповідних дійсних відомостей у спосіб, що забезпечить ефективне відновлення та захист її порушених прав та інтересів, зокрема, шляхом скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі (п. 2 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

ОСОБА_13 Верховного Суду у постанові від 04.09.2018р. по справі № 904/5857/17 зробила наступний висновок щодо застосування норм права: «якщо суд встановить, що суб'єкт державної реєстрації вчинив запис в Єдиному державному реєстрі за зверненням належного заявника, на підставі всіх необхідних для реєстрації документів відповідно до закону та відсутності встановлених законом підстав для відмови в державній реєстрації, це не є перешкодою для скасування в судовому порядку недостовірного запису в Єдиному державному реєстрі, наявність якого порушує корпоративні права чи законні інтереси позивача.

Спір між учасниками юридичної особи або спір учасників юридичної особи з цією юридичною особою щодо скасування запису в Єдиному державному реєстрі є корпоративним спором і підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства.

Вимога про визнання неправомірними дій державного реєстратора з внесення в Єдиний державний реєстр відомостей, щодо достовірності яких виник корпоративний спір, має похідний характер від корпоративного спору та залежить від наявності самого порушеного права, яке підлягає захисту у ефективний спосіб».

За змістом ст. 167 Господарського кодексу України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.

Отже, корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління або припинення юридичної особи, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи, у тому числі й той, який вибув.

З огляду на те, що в даному випадку спір між сторонами не пов'язаний із створенням, діяльностю, управлінням або припиненням юридичної особи і позивач фактично оспорює набуття відповідачем № 1 статусу учасника товариства за наслідками проведення оскаржуваної реєстраційної дії, слід зробити висновок, що даний спір не являється корпоративним.

За змістом ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Таким чином, критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб'єктний склад учасників процесу та характер спірних правовідносин.

Оскільки даний спір не є ані корпоративним спором, ані спором, що виник з правочинів щодо часток в господарському товаристві, враховуючи суб'єктний склад учасників процесу (позивачем та відповідачем № 1 є фізичні особи) він не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє, зокрема, ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Зважаючи на вищевикладене, а також те, що спір про визнання незаконними реєстраційних дій щодо зміни до відомостей про склад учасників господарського товариства та скасування в Єдиному державному реєстрі такого запису є цивільно - правовим, враховуючи наявність у складі учасників процесу фізичних осіб, розгляд даного спору віднесено до юрисдикції місцевого загального суду за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Керуючись ст. 185, 231, 234, 240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради про визнання незаконними реєстраційних дій та скасування запису закрити.

2. Роз'яснити позивачеві, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги через місцевий господарський суд.

Повний текст ухвали складено 22.04.2019р.

Суддя А.С. Сидоренко