РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.04.2019Справа № 910/16390/18

За позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ТОК"

до Київської міської ради

про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки

Суддя: Шкурдова Л.М.

Секретар с/з Масна А.А.

Представники сторін:

від позивача - Дуднік-Дубіняк Д.І., за дов.

від відповідача - Перепелицін К.М., за дов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Господарським судом міста Києва розглядається справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ТОК" до Київської міської ради про визнання недійсним Договору оренди земельної ділянки від 21.11.2003, укладеного між Київською міською радою та товариством з обмеженою відповідальністю "ТОК", предметом якого є передача Київською міською радою у довгострокову оренду на 10 років товариству з обмеженою відповідальністю "ТОК" земельної ділянки (місцезнаходження ділянки: м. Київ, вул. Івана Дубового, буд. 43), розміром 0,1313 га, кадастровий номер :66:232:0012 для експлуатації та обслуговування кафе з літнім майданчиком.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2018 відкрито провадження у справі №910/16390/18 за правилами загального позовного провадження.

Звертаючись з позовом до суду позивач зазначає, що між ним та відповідачем укладено Договір оренди земельної ділянки від 21.11.2003 року, у відповідності до якого позивачу передано в оренду земельну ділянку розміром 0,1313 га, (кадастровий номер :66:232:0012), місце розташування якої: вул.Івана Дубового, 43 у Дніпровському районі в м.Києві (м.Київ, вул.Г.Тороповського, 43), на якій розташоване майно позивача, а саме нежилі приміщення, які належать позивачу на підставі Договору купівлі-продажу від 14.11.2001. Позивач зазначає, що ним було з'ясовано, що підвальне приміщення в м.Києві, що знаходиться в межах земельної ділянки №:66:232:0012, використовується для задоволення потреб обслуговування житлових будинків, в підвальних приміщеннях знаходиться обладнання вбудованого теплового пункту КП «Київтеплоенерго», яке встановлене для надання послуг споживачам. Позивач зазначає, що він сплачує орендну плату за прибудинкову територію в межах земельної ділянки кадастровий №:66:232:0012 замість будинків по вул.Г.Тороповського, 41 та по вул.Г.Тороповського, 45 та за майно, яке перебуває на балансі КП «Київтеплоенерго» та встановлене для надання послуг споживачам за адресами: вул.Івана Дубового 37, 37-А, 41, 43, 45 у Дніпровському районі в м.Києві, чим істотно порушуються майнові права позивача. Позивач зазначає, що він звертався до відповідача з проханням припинити його право користування земельною ділянкою, відповідач листом від 04.06.2018 за №7 повідомив позивача, що у разі дострокового розірвання договору відповідач має право вимагати відшкодування збитків від ненадходження орендної плати. Вищезазначене стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду про визнання Договору оренди земельної ділянки від 21.11.2003 року недійсним.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, вказуючи, що строк дії Договору оренди земельної ділянки від 21.11.2003 року сплинув, що виключає можливість визнання такого договору недійсним, позивачем не доведено наявність передбачених ст.215 ЦК України підстав для визнання спірного договору оренди земельної ділянки недійсним.

В судовому засіданні 26.02.2019 закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті.

У судовому засіданні 02.04.2019 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

21.11.2003 між Київською міською радою (орендодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю «ТОК» (орендар) укладено Договір оренди земельної ділянки від 21.11.2003 року (далі - Договір).

Відповідно до п.1 Договору орендодавець на підставі рішення Київради від 24.04.2003 №412/572 передає, а орендар приймає у довгострокову оренду на 10 років земельну ділянку, місце розташування якої: вул.Івана Дубового, 43 у Дніпровському районі.

Земельна ділянка за Договором оренди надавалась для експлуатації і обслуговування кафе з літнім майданчиком у межах, які перенесені в натуру (на місцевість) і зазначені на плані, що є невід'ємною частиною цього договору (п.1. Договору оренди).

Договір набуває чинності з дня його державної реєстрації (п.15. Договору оренди). Договір зареєстровано Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації), про що зроблено запис від 26.02.2004 року за №66-6-00136 у книзі записів державної реєстрації договорів.

Таким чином, термін дії Договору оренди земельної ділянки встановлений до 26.02.2014 року.

Згідно Договору купівлі-продажу нежитлової споруди від 14.11.2001 Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОК» придбало вбудовано-прибудовану нежитлову споруду під номером 43 на вул.Івана Дубового в місті Києві, заг.площею 477,8 кв.метра.

Як на підставу для визнання Договору оренди земельної ділянки від 21.11.2003 недійсним позивач посилається на те, що він сплачує орендну плату за користування земельною ділянкою, в той час як використовує приміщення не в повному обсязі, оскільки підвальне приміщення використовується іншими особами для задоволення потреб обслуговування житлових будинків, в підвальних приміщеннях знаходиться обладнання вбудованого теплового пункту КП «Київтеплоенерго», яке встановлене для надання послуг споживачам. Вищезазначене, на думку позивача, є підставою для визнання Договору оренди земельної ділянки від 21.11.2003 недійсним.

Як вбачається з матеріалів справи позивач звертався до Київської міської ради з проханням припинити право користування ТОВ «ТОК» земельною ділянкою 0,1313 га, (кадастровий номер :66:232:0012), місце розташування якої: вул.Івана Дубового, 43 у Дніпровському районі в м.Києві (м.Київ, вул.Г.Тороповського, 43), що виникло у позивача на підставі Договору оренди земельної ділянки від 21.11.2003.

Відповідач листом від 04.06.2018 за №7 повідомив позивача, що у разі дострокового розірвання договору відповідач має право вимагати відшкодування збитків від ненадходження орендної плати.

Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Приписами ст.215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Зміст правочину складають як права та обов'язки, про набуття, зміну, припинення яких домовилися учасники правочину.

Отже, вирішуючи спір про визнання угод недійсними, господарський суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов'язує визнання угод недійсним і настання відповідних правових наслідків, оскільки підстави для визнання договору недійсним чітко визначені приписами ст.215 ЦК України.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що позивач не довів та не надав суду жодних доказів, які підтверджують, що в момент вчинення правочину стороною (сторонами) були недодержані вимоги, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України, тобто не довів підстави, в силу яких Договір оренди земельної ділянки від 21.11.2003 року має бути визнаний недійсним судом.

Одночасно з цим, як вбачається зі змісту п.1 Договору земельна ділянка передана позивачу у довгострокову оренду на 10 років. Державна реєстрація Договору оренди земельної ділянки від 21.11.2003 року проведена 26.02.2004, в зв'язку з чим термін дії Договору оренди земельної ділянки встановлений до 26.02.2014. Матеріали справи не містять доказів того, що строк дії спірного Договору оренди земельної ділянки від 21.11.2003 було продовжено.

Таким чином, враховуючи недоведеність позивачем підстав для визнання спірного Договору оренди земельної ділянки недійсним, приймаючи до уваги відсутність в матеріалах справи доказів продовження строку дії спірного Договору, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.74, 76-80, 129, 236 - 240 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. В позові - відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного тексту рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Л.М. Шкурдова

Дата складення повного рішення: 16.04.19