ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року Справа № 902/1651/13

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Юрчук М.І. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Кравчук О.В.

за участю представників сторін:

позивача: ОСОБА_1

відповідача: представник не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго"

на ухвалу господарського суду Вінницької області від 28.01.2019 р.

у справі № 902/1651/13

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"

до Комунального підприємства Вінницької міськорї ради "Вінницяміськтеплоенерго"

про стягнення штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних втрат за поставлений газ

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 28.01.2019 року у справі 902/1651/13 задоволено заяву Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про поновлення строку на пред'явлення наказу господарського суду Вінницької області від 24.04.2014 року до виконання та видачу дублікату наказу господарського суду Вінницької області від 24.04.2014 року по справі № 902/1651/13 /матеріали оскарження ухвали а.с. 52-56/.

Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», не погоджуючись з постановленою ухвалою, звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Вінницької області від 28.01.2019 року у справі № 906/1651/13 скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» в задоволенні заяви про видачу дубліката наказу господарського суду Вінницької області від 24.04.2014 року та поновлення строку на пред'явлення наказу до виконання.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказує:

- зі змісту пункту 19.4 Перехідних положень ГПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа поставляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви;

- строк для предявлення наказу господарського суду Вінницької області по справі № 902/1651/13 відповідно до діючої в той період редакції Закону України «про виконавче провадження» розпочався з 29.05.2014 року та був дійсний до предявлення до виконання протягом одного року, тобто до 29.05.2015 року;

- стягувач звернувся до суду першої інстанції із заявою про видачу дубліката наказу та поновлення строку для його предявлення до виконання 13.12.2018 року, тобто після закінчення строку, встановленого для предявлення наказу до виконання;

- наведені стягувачем обставини у заяві про поновлення строку предявлення наказу суду до виконання і видачу його дубліката свідчать про відсутність поважних причин пропуску строку на предявлення наказу до виконання, виходячи, зокрема, з того, що з моменту винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження 27.06.2014 року до моменту звернення стягувача із заявою до суду першої інстанції про видачу йому дублікату судового наказу, позивачем не вживались заходи щодо отримання та предявлення до виконання наказу, при цьому належних та допустимих доказів протилежного, позивачем суду не надано;

- стягувач звернувся із заявою про поновлення строку предявлення наказу до виконання і видачу його дубліката без зазначення обставин, які перешкоджали йому подати відповідну заяву до закінчення строку, встановленого для предявлення виконавчого документа до виконання.

Таким чином, на думку КП Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», позивач звернувся із заявою про видачу дубліката наказу господарського суду за спливом встановленого законодавством строку для предявлення наказу до виконання та зважаючи на відсутність поважних причин пропуску такого строку, суд першої інстанції надав неналежну оцінку обставинам справи та постановив необґрунтовану ухвалу, якою поновив позивачу строк предявлення наказу до виконання, не врахувавши той факт, що строк для предявлення наказу до виконання у цій справі був пропущений з вини позивача (стягувача) /матеріали оскарження ухвали а.с. 79-83/.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.03.2019 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» на ухвалу господарського суду Вінницької області від 28.01.2019 року у справі № 902/1651/13, призначено справу до розгляду на 11.04.2019 року /матеріали оскарження ухвали а.с. 75-76/.

25.03.2019 року ПАТ НАК «Нафтогаз України» подано до суду відзив на апеляційну скаргу КП Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» (вх. № 11859/19 від 25.03.2019 року), в якому позивач заперечує проти апеляційної скарги /матеріали оскарження ухвали а.с. 88-92/.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.04.2019 року, розгляд справи № 902/1651/13 відкладено на 22.04.2019 року /матеріали оскарження ухвали а.с. 104-106/.

22.04.2019 року в судове засідання апелянт КП Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» явку повноважного представника не забезпечив, про причини неявки суду не повідомив, хоча про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення /матеріали оскарження ухвали а.с. 212/.

Представник ПАТ НАК «Нафтогаз України» заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги КП Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», вважає, що ухвала суду першої інстанції від 28.01.2019 року у справі № 902/1651/13 прийнята у відповідності до норм чинного законодавства з урахуванням всіх обставин справи, а тому підстави для її скасування відсутні.

Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки, неявка боржника КП Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго», належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала за можливе здійснювати розгляд даної справи за його відсутності.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши пояснення представника ПАТ НАК «Нафтогаз України», дослідивши матеріали справи, апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду Вінницької області від 07.02.2014 року у справі № 902/1651/13, позов Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» до Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» про стягнення штрафних санкцій, 3 % річних та інфляційних втрат за поставлений газ задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 249 246 грн. 65 коп. пені; 669 827 грн. 47 коп. штрафу; 141 330 грн. 24 коп.- 3 % річних; 71 165 грн. 84 коп. інфляційних втрат та 50 203 грн. 63 коп. витрат зі сплати судового збору.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 02.04.2014 року, рішення господарського суду Вінницької області від 07.02.2014 року в справі № 902/1651/13 - скасовано в частині відмови в задоволенні позову щодо стягнення 18 365 грн. 45 коп. інфляційних втрат. Прийнято в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги щодо стягнення 18 365 грн. 45 коп. інфляційних задоволено. Стягнуто з Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 249 246 грн. 65 коп. пені, 669 827 грн. 47 коп. штрафу, 141 330 грн. 24 коп. - 3 % річних, 89 531 грн. 29 коп. інфляційних витрат та 50 572 грн. 44 коп. витрат зі сплати судового збору.

24.04.2014 року на виконання постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 02.04.2014 року по справі № 902/1651/13 господарським судом Вінницької області видано відповідний наказ /матеріали оскарження ухвали а.с. 4/.

27.05.2014 року позивач звернувся з заявою № 14/2-385 до Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу господарського суду Вінницької області від 24.04.2014 року № 902/1651/13 /матеріали оскарження ухвали а.с. 7-8/.

Постановою Вищого господарського суду України від 28.05.2014 року постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 02.04.2014 року у справі № 902/1651/13 в частині задоволення позову щодо стягнення з Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» 18 365,45 грн. інфляційних витрат скасовано; рішення господарського суду Вінницької області від 07.02.2014 року у справі № 902/1651/13 залишено без змін.

06.06.2014 року постановою головного державного виконавця Ленінського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 43600923 з примусового виконання наказу № 902/1651/13 від 24.04.2014 року /матеріали оскарження ухвали а.с. 37/.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень:

- постановою від 06.06.2014 року накладено арешт на майно боржника у межах суми звернення стягнення 1 200 508,09 грн.;

- 16.06.2014 року головним державним виконавцем Ленінського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 120 050,80 грн.;

- постановою головного державного виконавця Ленінського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції від 27.06.2014 року, виконавче провадження № 43600923 закінчено у відповідності до п.4 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (скасування рішення, яке підлягало виконанню) /матеріали оскарження ухвали а.с. 38-40/.

Згідно з наданою позивачем довідки начальника Центрального відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області № 86421/15.26-25/22 від 12.11.2018 року, в процесі примусового виконання (при поштовій пересилці) було втрачено виконавчий документ, а саме наказ № 902/1651/13 від 24.04.2014 року, виданий господарським судом Вінницької області. Відповідно до даних з реєстру АСВП, судовий наказ № 902/1651/13 від 24.04.2014 року повторно до відділу ДВС не надходив /матеріали оскарження ухвали а.с. 5/.

13.12.2018 року до господарського суду Вінницької області від ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» надійшла заява № 14/5-3212В від 07.12.2018 року про видачу дубліката наказу від 24.04.2014 року № 902/1651/13 у звязку з його втратою та поновлення строку на його предявлення до виконання /матеріали оскарження ухвали а.с. 1-3/.

28.01.2019 року господарським судом Вінницької області за наслідками розгляду заяви Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» № 14/5-3212В від 07.12.2018 року прийнято оскаржувану ухвалу.

Так, задовольняючи заяву про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для предявлення його до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні докази направлення виконавчою службою на адресу стягувача постанови про закриття виконавчого провадження, що свідчить про необізнаність позивача про прийняте державним виконавцем рішення. Відтак, враховуючи втрату виконавчого документа, місцевий господарський суд дійшов висновку про поновлення строку для предявлення спірного судового наказу до виконання, а відтак і видачу його дублікату стягувачу.

Проте, судова колегія апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання, встановлене статтею 329 ГПК України, відповідно до якої у разі пропуску строку для пред'явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

ГПК України не пов'язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку.

Можливість відновлення судом пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання безпосередньо повязана з наявністю поважних причин його пропуску, і такою підставою не може бути лише подання заяви стягувачем із зазначенням, що ним порушено строк з поважних причин.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є обєктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Мотивуючи заяву про видачу дубліката наказу від 24.04.2014 року № 902/1651/13 та поновлення строку на його предявлення до виконання, позивач ПАТ НАК «Нафтогаз України» зазначає, що 27.05.2014 року вищевказаний наказ було предявлено на примусове виконання до Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції.

Моніторингом відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження позивачем встановлено, що виконавче провадження з виконання вищевказаного виконавчого документа закінчено.

25.10.2018 року позивач звернувся із заявою до Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області з заявою стосовно перевірки дотримання вимог ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» щодо направлення документів виконавчого провадження стягувачу.

Заявник зазначає, що 03.12.2018 року на адресу стягувача з Центрального відділу ДВС міста Вінниці ГТУЮ у Вінницькій області надійшла довідка про втрату виконавчого документа, а саме наказу № 902/1651/13, виданого 24.04.2014 року господарським судом Вінницької області. В свою чергу строки предявлення виконавчого документа до виконання, визначені ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII, який набрав чинності 05.12.2016 року, тому виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Таким чином, зі змісту вказаної заяви фактично слідує, що підставою пропуску строку предявлення до виконання втраченого виконавчого документа, позивач вказує на його необізнаність про прийняття державним виконавцем рішення про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу № 902/1651/13 від 24.04.2014 року та його повернення.

Судом встановлено, що на виконання постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 02.04.2014 року по справі № 902/1651/13, місцевим господарським судом 24.04.2014 року видано судовий наказ про стягнення з КП Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» на користь ПАТ НАК «Нафтогаз України» 249 246 грн. 65 коп. пені; 669 827 грн. 47 коп. штрафу; 141 330 грн. 24 коп.- 3% річних; 89 531 грн. 29 коп. інфляційних втрат та 50 572 грн. 44 коп. витрат зі сплати судового збору.

В подальшому, ПАТ НАК «Нафтогаз України» звернулось до Ленінського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції із заявою від 27.05.2014 року про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу суду № 902/1651/13 від 24.04.2014 року.

Довідкою начальника Центрального відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області № 86421/15.26-25/22 від 12.11.2018 року, виданою ПАТ НАК «Нафтогаз України» для предявлення до господарського суду Вінницької області встановлено, що в процесі примусового виконання (при поштовій пересилці) судовий наказ № 902/1651/13 від 24.04.2014 року, виданий господарським судом Вінницької області було втрачено.

Судова колегія не погоджується з доводами заявника ПАТ НАК «Нафтогаз України», про те, що довідка Центрального відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області № 86421/15.26-25/22 від 12.11.2018 року може бути належним доказом того, що позивачем пропущено строк для предявлення виконавчого документа до виконання з поважних причин, адже останній дізнався про закінчення виконавчого провадження та повернення наказу суду лише з Автоматизованої системи виконавчого провадження.

Відповідно до приписів ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на дату видачі наказу), яка кореспондується із ст.19 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції Закону № 1404 VIII, який набрав чинності 05.12.2016 року, сторони виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

З матеріалів справи вбачається, що стягувач на протязі більше чотирьох років, з моменту звернення до відділу ДВС із заявою про примусове виконання рішення суду не вчиняв будь-яких дій щодо зясування ходу виконавчого провадження з виконання наказу господарського суду Вінницької області № 902/1651/13 від 24.04.2014 року та не скористався своїм правом щодо ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Апеляційний суд зазначає, що виконавче провадження з примусового виконання наказу № 902/1651/13 було закінчено 27.06.2014 року, проте позивач із відповідним запитом щодо перевірки дотримання направлення документів стягувачу звернувся до органу ДВС лише у жовтні 2018 року.

Окрім того, зі змісту поданої позивачем до суду заяви про поновлення строку на предявлення наказу до виконання, вбачається, що стягувачу ПАТ НАК «Нафтогаз України» про закінчення виконавчого провадження з виконання наказу суду № 902/1651/13 від 24.04.2014 року та його повернення стало відомо безпосередньо з Автоматизованої системи виконавчого провадження.

Слід зазначити, що початок функціонування Автоматизованої системи виконавчого провадження відбувся з 05.01.2017 року, тоді як із відповідною заявою про поновлення строку на предявлення наказу до виконання позивач звернувся 13.12.2018 року, тобто майже через два роки після функціонування АСВП, при цьому не зазначено будь-яких обставин, що перешкоджали йому звернутися до суду із відповідною заявою раніше.

За наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що стягувачем не доведена належними та допустимими доказами поважність причин пропуску ПАТ НАК «Нафтогаз України» строку для предявлення наказу до виконання, а наведені позивачем причини для поновлення цього строку є необґрунтованими та не такими, що не залежали від волі самого заявника та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії.

Не врахування та не дослідження вказаних обставин призвело до передчасних висновків місцевого господарського суду щодо поновлення ПАТ НАК «Нафтогаз України» строку для предявлення виконавчого документа № 902/1651/13 від 24.04.2014 року до виконання.

Крім того, відповідно до п.19.4 Розділу ХІ «Перехідних положень» ГПК України (в редакції, чинній з 15.12.2017) у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред'явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Тобто, обов'язковою умовою видачі дубліката наказу є звернення до суду із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред'явлення його до виконання.

Як вбачається з судового наказу № 902/1651/13 від 24.04.2014 року, виданого господарським судом Вінницької області на виконання постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 02.04.2014 року у справі № 902/1651/13, останній може бути предявлений до виконання протягом одного року у відповідності вимог ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з приписами п.2 ч.1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на дату видачі наказу), виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на дату видачі наказу) строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.

Таким чином, строк для предявлення наказу господарського суду Вінницької області по справі № 902/1651/13 відповідно до діючої в той період редакції Закону України «Про виконавче провадження» розпочався з 03.04.2014 року (наступний день після прийняття апеляційним судом постанови від 02.04.2014 року, на виконання якої видано судовий наказ) та був дійсний до предявлення до виконання протягом одного року, тобто до 02.04.2015 року.

Суд враховує, що 05.10.2016 року набрав чинності Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, згідно з статтею 12 якого виконавчі документи можуть бути пред'явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Відповідно до п.5 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року, виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред'являються до виконання у строки, встановлені Законом від 02.06.2016.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 09.02.1999 № 1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у ч.1 ст.58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, Конституцією України закріплений принцип незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів (частина перша статті 58). Це означає, що дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом (рішення Конституційного Суду України від 05.04.2001 № 3-рп/2001).

Зазначена правова позиція відображена у постанові Верховного Суду від 02.05.2018 року у справі № 5016/1149/2011(17/6).

Враховуючи викладене, доводи стягувача про можливість застосування до спірних правовідносин приписів Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року є помилковими, оскільки на момент набрання чинності цим законом, строк пред'явлення наказу господарського суду Вінницької області від 24.04.2014 року № 902/1651/13 вже закінчився.

Згідно з ч.2 ст. 114 ГПК України, строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі «Пелевін проти України», від 30.05.2013 року у справі «ОСОБА_2 проти України» зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Зокрема, враховуючи висновки, викладені у рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України», за змістом якого вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, а від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Зазначене не суперечить встановленим законодавчо приписам про наявність строку для пред'явлення до виконання наказу суду та висновкам про відсутність підстав для відновлення такого строку в силу відсутності поважних причин.

Вказаних правових висновків дотримується Верховний Суд в ухвалі від 01.10.2018 року у справі № 911/2643/13.

Таким чином, враховуючи те, що позивач звернувся із заявою про видачу дубліката наказу господарського суду за спливом встановленого законодавством строку для пред'явлення наказу до виконання та зважаючи на відсутність поважних причин пропуску такого строку, колегія суддів вважає заяву позивача про поновлення строку пред'явлення наказу до виконання та видачу його дубліката необґрунтованою, оскільки строк для пред'явлення наказу до виконання у цій справі був пропущений з вини позивача (стягувача).

Крім цього, колегія суддів зауважує, що постановою Вищого господарського суду України від 28.05.2014 року, скасовано постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 02.04.2014 року у справі № 902/1651/13, на підставі якої було видано судовий наказ, зокрема в частині стягнення з боржника на користь стягувача 18 365,45 грн. інфляційних витрат; рішення господарського суду Вінницької області від 07.02.2014 року у справі № 902/1651/13 залишено без змін.

Слід зазначити, що в даному провадженні не ставиться під сумнів правомірність дій відділу ДВС стосовно закінчення виконавчого провадження № 43600923 з примусового виконання наказу № 902/1651/13.

Таким чином, враховуючи прийняття державним виконавцем відповідної постанови про закінчення виконавчого провадження від 27.06.2014 року, на підставі п.4 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (скасування рішення, яке підлягало виконанню), остання за своєю суттю не передбачає повторного предявлення стягувачем виконавчого документа до виконання, оскільки вказаний документ згідно ч.2 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час прийняття постанови від 27.06.2014 року) повертається до органу, що його видав, зокрема до суду.

Враховуючи викладене, підстави для видачі дублікату наказу № 902/1651/13 від 24.04.2014 року, на виконання скасованого судового рішення, а саме постанови Рівненського апеляційного господарського суду від 02.04.2014 року відсутні.

Місцевий господарський суд, розглядаючи заяву ПАТ НАК «Нафтогаз України» зазначеного не врахував, не надав належної оцінки доводам викладених у поданій заяві, щодо підстав поновлення строку для предявлення наказу № 902/1651/13 від 24.04.2014 року до виконання.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.77 ГПК України).

Згідно з ст.79 ГПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із п.2 ч.1 ст.275 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне зясування обставин, що мають значення для справи.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржувана ухвала - скасуванню, а у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення пропущеного строку для пред'явлення виконавчого документа до виконання слід відмовити.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги на підставі ст.129 ГПК України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.269, 270, 271, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" на ухвалу господарського суду Вінницької області від 28.01.2019р. у справі № 902/1651/13 задоволити.

Ухвалу господарського суду Вінницької області від 28.01.2019р. у справі № 902/1651/13 скасувати. Прийняти нове рішення.

У задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" про поновлення строку на пред'явлення наказу господарського суду Вінницької області від 24.04.2014р. до виконання та видачу дублікату наказу господарського суду Вінницької області від 24.04.2014 р. по справі № 902/1651/13 - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01001, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 6, ) на користь Комунального підприємства Вінницької міськорї ради "Вінницяміськтеплоенерго" (21100, м.Вінниця, вул.600-річчя, 13, ) 1921 (одна тисяча дев'ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Доручити господарському суду Вінницької області видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Матеріали оскарження ухвали господарського суду Вінницької області від 28.01.2019р. у справі № 902/1651/13 повернути господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "25" квітня 2019 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Юрчук М.І.

Суддя Тимошенко О.М.