СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2019 р. Справа №905/81/19

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Хачатрян В.С., суддя Гетьман Р.А., суддя Дучал Н.М.,

при секретарі Довбиш А.Ю.,

за участю представників:

позивача за первісним позовом ОСОБА_1, посвідчення №1276 від 16.07.2015 року, свідоцтво №1276 від 27.07.2012 року, довіреність №184 від 16.10.2018 року;

відповідача за первісним позовом не зявився;

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за первісним позовом не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу позивача за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат», м.Камянське, Дніпропетровська область, (вх.№718Д/1-40) на рішення Господарського суду Донецької області від 14.02.2019 року по справі №905/81/19,

за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат», м.Камянське, Дніпропетровська область,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за первісним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс», м.Маріуполь, Донецька область,

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зета Інвест», м.Маріуполь, Донецька область,

про зобовязання виконати умови договору,-

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Зета Інвест», м.Маріуполь, Донецька область,

до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат», м.Камянське, Дніпропетровська область,

про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2019 року Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зета Інвест» про зобовязання виконати в натурі грошове зобовязання за договором про переведення боргу №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018 року, шляхом сплати на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» грошових коштів у розмірі 462844891,06 грн.

Позов обґрунтовано тим, що в результаті невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Зета Інвест» зобов'язань по договору укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс», Публічне акціонерне товариство «Дніпровський металургійний комбінат» в силу ст.ст. 527, 528 Цивільного кодексу України, має право вимагати в судовому порядку виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Зета Інвест» умов договору №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018 року, оскільки таке невиконання вплине на права та обов'язки Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат».

Позивачем було подано заяву, в якій він просив вважати пункт 2 прохальної частини позовної заяви у справі №905/81/19 за позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Зета Інвест» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, Товариство з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» примусовим виконанням обов'язку в натурі викладеним в наступній редакції: зобовязати Товариство з обмеженою відповідальністю «Зета Інвест» виконати п.3.3. договору про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018 року; пункт 3 позовної заяви виключити.

Вказана заява судом першої інстанції прийнята до провадження, а розгляд справи здійснено з її урахуванням.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Зета Інвест» звернулось до Господарського суду Донецької області із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» про стягнення 556369111,73 грн., з яких 463640926,54 грн. - заборгованість за договором про переведення боргу №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018 року та 92728185,19 грн. - штраф за невиконання зобов'язань за договором про переведення боргу №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018 року.

Зустрічна позовна заява обґрунтована тим, що на підставі договору переведення боргу №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Зета Інвест» (новий боржник) прийняв на себе зобовязання по сплаті боргу у розмірі 462844891,06 грн. замість первісного боржника - Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний завод». При цьому первісний боржник зобовязався сплатити новому боржнику винагороду в розмірі суми боргу 462844891,06 грн. Однак первісний боржник такий обовязок не виконав, винагороду не сплатив. У звязку з чим новий боржник звертається до суду з вимогою про виконання Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат» умов договору про переведення боргу №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018 року та з вимогою про сплату штрафу за невиконання зобов'язань по договору.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 14.02.2019 року у справі №905/81/19 (повний текст складено 25.02.2019 року, суддя Огороднік Д.М.) відмовлено у задоволенні первісного позову у повному обсязі.

Задоволено зустрічний позов у повному обсязі.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Зета Інвест» заборгованість у сумі 463640926,54 грн., штраф у сумі 92728185,19 грн. та судовий збір у розмірі 672350,00

Позивач за первісним позовом з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм права, на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, а також на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Господарського суду Донецької області від 14.02.2019 року в частині задоволення зустрічного позову і прийняти в цій частині нове судове рішення, яким у позові відмовити; в іншій частині рішення Господарського суду Донецької області від 14.02.2019 року по справі №905/81/19 залишити без змін.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції приймаючи оскаржуване рішення помилково дійшов висновку щодо задоволення зустрічних позовних вимог, оскільки такі вимоги ґрунтуються на нікчемному положенні договору внаслідок чого не підлягають задоволенню. Також наполягає на помилковості незастосування до спірних правовідносин положень ст.ст. 213, 217 та 520 Цивільного кодексу України в частині не надання оцінки доводам ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат»щодо нікчемності пункту 2.1. договору.

Також скаржник вказує, що має місце порушення норм процесуального права, яке полягає у відсутності в матеріалах справи належних і допустимих доказів розміру заборгованості, що стягнута оскаржуваним рішення і це в силу приписів ст. 277 Господарського процесуального кодексу України є підставою для скасування судового рішення.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 11.03.2019 року у справі №905/81/19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» та призначено справу до розгляду. Встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також встановлено строк на протязі якого вони мають право подати до суду клопотання та документи в обґрунтування своєї позиції по справі.

19.03.2019 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за первісним позовом ТОВ «Таффі Плюс» надійшов відзив на апеляційну скаргу (вх.№2832), в якому зазначає, що згоден з рішенням господарського суду першої інстанції, вважає його обґрунтованим та законним, прийнятим при об'єктивному та повному досліджені всіх матеріалів справи, без порушення матеріального чи процесуального права, у звязку з чим просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Крім того, ТОВ «Таффі Плюс» просить розгляд справи проводити у відсутності його представника.

ТОВ «Зета Інвест» також надало відзив на апеляційну скаргу (вх.№2833 від 19.03.2019 року), в якому проти позиції апелянта заперечує та просить оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні 03.04.2019 року заслухавши пояснення представників сторін, порадившись, колегія суддів з метою дотримання принципів судочинства в господарському процесі та з метою повного і всебічного розгляду справи по суті, враховуючи неможливість закінчення розгляду справи в даному судовому засіданні та необхідність дослідження обставин справи, оголошено перерву про що винесено ухвалу, яку скеровано за адресами учасників справи.

До початку судового засідання 22.04.2019 року від ТОВ «Зета Інвест» (відповідача за первісним позовом) надійшла заява (вх.№4096), в якій просить розглядати справу без участі представника та наявними матеріалами.

У судовому засіданні 22.04.2019 року представник позивача за первісним позовом підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги в повному обсязі та наполягав на її задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлених обставин справи та відповідність їх наданим доказам, заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом, розглянувши справу в порядку ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Рішенням Господарського суду Донецької області від 03.07.2018 року по справі №905/888/18 залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.12.2018 року відмовлено Публічному акціонерному товариству «Дніпровський металургійний комбінат» у задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таффі плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал бізнес холдинг» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги № ГБХ-18-05-04 від 04.05.2018 року; зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таффі плюс» до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» про стягнення ,74 грн. задоволено; вирішено стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таффі плюс» заборгованість у розмірі ,33 грн., штраф в розмірі 216881542,41 грн., судовий збір в розмірі 616700,00 грн. Рішення суду набрало законної сили та є чинним.

Рішенням суду встановлено, що на підставі договору про відступлення права вимоги №БХ-18-05-04 від 04.05.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал бізнес холдинг» відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Таффі плюс» право вимоги до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» по договору про переведення боргу (заміни сторони у зобов'язанні) №ГБХ-18-04-23 від 23.04.2018 року на загальну суму еквівалентну 49893127,63 дол. США, включаючи право вимоги виконання грошових зобов`язань зі сплати винагороди в розмірі 41577606,36 дол. США та штрафу в розмірі 8315521,27 дол. США.

Оскільки Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат» не здійснено сплату винагороди як на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Глобал бізнес холдинг», так і на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таффі плюс», господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для з стягнення з Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таффі плюс» як винагороди, так і штрафу.

Сума заборгованості Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Таффі плюс» складає ,74 грн. (49893127,63 дол. США х 26,081533 курс НБУ встановлений станом на 24.05.2018 року, з яких сума винагороди в розмірі ,33 грн. (41577606,36 дол. США х 26,081533 курс НБУ встановлений станом на 24.05.2018 року) + сума штрафу в розмірі 216881542,41 грн. (8315521,27 дол. США х 26,081533 курс НБУ встановлений станом на 24.05.2018 року).

Рішенням Господарського суду Донецької області від 03.07.2018 року по справі №905/898/18 залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.12.2018 року відмовлено Публічному акціонерному товариству «Дніпровський металургійний комбінат» у задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таффі плюс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Експорт-імпорт трейд сервіс» про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №ЕІТС-18-05-04 від 04.05.2018 року; зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таффі плюс» до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» про стягнення ,18 грн. задоволено; вирішено стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таффі плюс» заборгованість у розмірі ,53 грн., штраф в розмірі 245963348,65 грн., судовий збір в розмірі 616700,00 грн. Рішення суду набрало законної сили та є чинним.

Рішенням суду встановлено, що на підставі договору про відступлення права вимоги №ЕІТС-18-05-04 від 04.05.2018 Товариством з обмеженою відповідальністю «Експорт-імпорт трейд сервіс» відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Таффі плюс» право вимоги до Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» по договору про переведення боргу (заміни сторони у зобов'язанні) №ЕІТС-18-04-23 від 23.04.2018 року на загальну суму еквівалентну 56583333,97 дол. США, включаючи право вимоги виконання грошових зобов`язань зі сплати винагороди в розмірі 47152778,31 дол. США та штрафу в розмірі 9430555,66 дол. США.

Оскільки Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат» не здійснено сплату винагороди як на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Експорт-імпорт трейд сервіс», так і на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таффі плюс», господарський суд дійшов висновку про наявність правових підстав для з стягнення з Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таффі плюс» як винагороди, так і штрафу.

Сума заборгованості Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Таффі плюс» складає ,18 грн. (56583333,97дол. США х 26,081533 курс НБУ встановлений станом на 24.05.2018 року, з яких сума винагороди в розмірі ,53 грн. (47152778,31 дол. США х 26,081533 курс НБУ встановлений станом на 24.05.2018 року) + сума штрафу в розмірі 245963348,65 грн. (9430 555,66 дол. США х 26,081533 курс НБУ встановлений станом на 24.05.2018 року).

Учасниками справи під час розгляду справи не заперечувався факт невиконання Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат» вищевказаних рішень суду.

Так, 20.12.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» (кредитор, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору), Публічним акціонерним товариства «Дніпровський металургійний комбінат» (первісний боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Зета Ін вест» (новий боржник) укладено договір про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) №ТП-2018-20-12 за умовами якого первісний боржник переводить на нового боржника борг у загальній сумі: 462844891,06 грн. за договорами, вказаними у п.п. 1.2.1.-1.2.2., що укладені між кредитором та первісним боржником, а новий боржник приймає на себе зобовязання первісного боржника за договорами, вказаними в п.п.1.2.1.-1.2.2. даного договору на загальну суму: 462844891,06 грн.

Відповідно до п.п. 1.2.1.-1.2.2. договору, борг первісного боржника у сумі 462844891,06 грн., що переводиться на нового боржника складається з наступних зобовязань:

- за договором №ГБХ-18-04-23 від 23.04.2018 року, право вимоги за яким набуто кредитором на підставі договору про відступлення прав вимоги №ГБХ-18-05-04 від 04.05.2018 року, в частині зобовязань первісного боржника по сплаті штрафу за прострочення виконання зобовязань у розмірі 216881542,41 грн., що стягнутий з первісного боржника за рішенням Господарського суду Донецької області від 03.07.2018 року у справі №905/888/18, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.12.2018 року;

- за договором №ЕІТС-18-04-23 від 23.04.2018 року, право вимоги за яким набуто кредитором на підставі договору про відступлення прав вимоги №ЕІТС-18-05-04 від 04.05.2018 року, в частині зобовязань первісного боржника по сплаті штрафу за прострочення виконання зобовязань у розмірі 245963348,65 грн., що стягнутий з первісного боржника за рішенням Господарського суду Донецької області від 03.07.2018 року у справі №905/898/18, яке залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 19.12.2018 року.

Згідно з п.1.3 договору кредитор надає повну та безвідкличну згоду на переведення боргу та зобовязується прийняти виконання зобовязань від нового боржника.

Кредитор і первісний боржник підтверджують (гарантують) новому боржнику дійсність переведених за цим договором зобовязань. (п.1.4 договору).

Відповідно до п.1.5 договору моментом переходу (переведення) боргу від первісного боржника до нового боржника є дата підписання сторонами цього договору.

За умовами п.1.6 договору зобовязання первісного боржника перед кредитором по сплаті штрафів на загальну суму 462844891,06 грн., що переводяться за цим договором, детальний перелік, яких вказаний у п.п.1.2.1-1.2.10. договору, вважаються припиненими з дати підписання сторонами цього договору.

Відповідно до п.2.1 договору про переведення боргу первісний боржник сплачує новому боржнику винагороду, у розмірі визначеному п.1.2 цього договору, а саме у розмірі: 462844891,06 грн. Первісний боржник та новий боржник погодили еквівалент винагороди нового боржника в іноземній валюті, а саме в доларах Сполучених Штатів Америки (англ. United States dollar). Еквівалент винагороди нового боржника в доларах Сполучених Штатів Америки на дату підписання цього договору складає 16620433 доларів Сполучених Штатів Америки 72 центи за офіційним курсом Національного банку України на 19.12.2018 року 2784,7943 гривень за 100 доларів Сполучених Штатів Америки. Первісний боржник та новий боржник визначають грошове зобовязання первісного боржника перед новим боржником (винагороду), як еквівалент 16620433,72 доларів Сполучених Штатів Америки.

Згідно з п.2.2 договору первісний боржник зобов'язаний оплатити новому боржнику еквівалент грошового зобов'язання (винагороди) в доларах Сполучених Штатів Америки протягом 2 (двох) робочих днів з моменту вступу в силу цього договору, шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті України (гривні) на рахунок нового боржника, зазначений в цьому договорі. Сума винагороди, що підлягає сплаті у гривнях, визначається первісним боржником за офіційним курсом доларів Сполучених Штатів Америки, який встановлений Національним банком України на день здійснення платежу.

За змістом п.3.1 договору первісний боржник зобовязаний протягом 2 (двох) робочих днів з моменту вступу в силу цього договору передати новому боржнику оригінали та/або належним чином засвідченні копії всіх документів, що підтверджують право вимоги кредитора. Передача документів оформлюється актом прийому-передачі документів між первісним боржником і новим боржником, який підписується уповноваженими представниками і скріплюється печатками сторін.

Відповідно до п.3.3 договору новий боржник зобовязується виконати зобовязання первісного боржника перед кредитором на умовах основних договорів в розмірі визначеному в п.1.2 цього договору.

Згідно з п.4.3 договору у разі несвоєчасного виконання своїх зобовязань за п.п.2.1-2.2 цього договору, первісний боржник зобовязаний оплатити новому боржнику штраф у розмірі 20% від суми невиконаного грошового зобовязання (еквівалент винагороди в доларах Сполучених Штатах Америки на дату підписання цього договору), що становить еквівалент 3324086 доларів Сполучених Штатів Америки 74 центи. Первісний боржник зобовязаний самостійно сплатити штраф новому боржнику в день виникнення обставин несвоєчасного виконання грошового зобовязання первісного боржника за п.п.2.1-2.2 цього договору. Сума штрафу, що підлягає сплаті у гривнях визначається первісним боржником за офіційним курсом доларів Сполучених Штатів Америки, який встановлений Національним банком України на день здійснення платежу.

За умовами пункту 5.1 договору про переведення боргу цей договір вважається укладеним, вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками і скріплення печатками сторін і діє до завершення виконання сторонами зобов'язань за ним.

У пункті 5.2 договору сторони погодили, що строк позовної давності за всіма зобов'язаннями і вимогами сторін, що виникли на підставі договору та додаткових угод до нього, складає 5 (п'ять) років.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» (кредитор) надало Публічному акціонерному товариству «Дніпровський металургійний комбінат» (первісний боржник) згоду б/д б/н на укладання договору про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні), що буде укладений між «Кредитором», «Первісним боржником» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Зета Інвест» (новий боржник).

20.12.2018 року між Публічним акціонерним товариства «Дніпровський металургійний комбінат» (первісний боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Зета Інвест» (новий боржник) підписаний акт прийому-передачі документів до договору про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018 року, за умовами якого первісний боржник передав новому боржнику всі належним чином завірені копії документів, що підтверджують право вимоги кредитора (Товариства з обмеженою відповідальністю «Зета Інвест») за основними договорами, що існують на дату укладання договору, а також права, що можуть виникнути в подальшому, включаючи право вимоги виконання зобовязань за договором.

Суд першої інстанції вказав, що обставини пов'язані з наявністю боргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» у розмірі 462844891,06 грн. (сума штрафу, яка стягнена за рішеннями суду по справам №905/888/18 та №905/898/18) в силу положень ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, не доказуються знову, оскільки особи щодо яких такі обставини встановлені, приймають участь у цій справі.

Частиною 5 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Матеріали справи свідчать, що обставини встановлені стосовно наявності боргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» у розмірі 462844891,06 грн. не спростовані та не ставляться під сумнів жодним із учасників справи.

У матеріалах справи відсутні докази сплати Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат» боргу Товариству з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» у розмірі 463640926,54 грн.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» погодилося на укладення договору про переведення боргу №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018 року. У результаті укладення договору, борг перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» по договору №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018 року у розмірі 462844891,06 грн. (сума штрафу, яка стягнена за рішеннями суду по справам №905/888/18 та №905/898/18) зобов'язалося сплатити Товариство з обмеженою відповідальністю «Зета Інвест».

Разом з тим, Товариство з обмеженою відповідальністю «Зета Інвест» зобов'язання по договору №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018 року не виконало, борг на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» не сплатило. Вказане стало підставою для звернення ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» із первісним позовом про зобов'язання виконати договірні обов'язки, оскільки на думку останнього невиконання грошових зобов'язань Товариством з обмеженою відповідальністю «Зета Інвест» по договору може призвести до того, що кредитор може вимагати виконання грошового зобов'язання ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат».

Відсутність сплати Публічним акціонерним товариством «Дніпровський металургійний комбінат» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Зета Інвест» винагороди, розмір якої погоджений сторонами в договорі №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018 року, стало підставою для звернення до суду із зустрічним позовом про стягнення винагороди та штрафу, за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

Відповідно до ст.4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно із ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Цивільного кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та згідно ч.2 ст.20 Господарського кодексу України, кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Права та законні інтереси зазначених суб`єктів можуть захищатися способами визначеними статтею 16 Цивільного кодексу України, статтею 20 Господарського кодексу України.

За приписами п.2 ст.20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі.

З огляду на вищевикладене, застосування судом певного способу судового захисту вимагає наявності сукупності наступних умов: наявність у позивача певного суб'єктивного права/інтересу; порушення цього права/інтересу з боку відповідача; адекватність (з точки зору визначеності законом та відповідності суті порушення і спроможності його усунути) обраного способу судового захисту.

Отже, особа звертаючись до суду, повинна довести наявність суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов, тобто довести, що особа, за позовом якої (або в інтересах якої) порушено провадження у справі є належним позивачем. Лише наявність права обумовлює виникнення у інших осіб відповідного обов'язку перед особою, якій таке право належить, і яка може вимагати виконання такого обов'язку (вчинити певні дії або утримуватись від їх вчинення) від зобов'язаних осіб.

Встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з'ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорювання і відповідно приймає рішення про захист порушеного заява або відмовляє позивачу у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.

Позивач за первісним позовом зазначає, що він є стороною договору про переведення боргу (заміни сторони у зобов'язанні) №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018 року і має право вимагати від відповідача за первісним позовом виконання зобовязання по договору на користь кредитора, оскільки у разі неналежного виконання відповідачем за первісним позовом зобовязань перед кредитором, останній матиме право вимагати виконання грошового зобовязання від позивача за первісним позовом.

Згідно ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ч.1 ст.510 Цивільного кодексу України сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор.

Статтею ст.520 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Кредитор - Товариство з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» надав письмову згоду первісному боржнику - Публічному акціонерному товариству «Дніпровський металургійний комбінат» на укладання договору про переведення боргу (заміни сторони у зобов'язанні).

Як вже зазначалося, 20.12.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» (кредитор, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору), Публічним акціонерним товариства «Дніпровський металургійний комбінат» (первісний боржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Зета Інвест» (новий боржник) укладено договір про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) №ТП-2018-20-12 умовами якого первісний боржник переводить на нового боржника борг у загальній сумі: 462844891,06 грн. за договорами, вказаними у п.п. 1.2.1.-1.2.2., що укладені між кредитором та первісним боржником, а новий боржник приймає на себе зобовязання первісного боржника за договорами, вказаними в п.1.2.1.-1.2.2. даного договору на загальну суму: 462844891,06 грн.

Сторонами договору встановлено, що зобовязання первісного боржника перед кредитором на загальну суму 462844891,06 грн., які стягнуті з первісного боржника за договорами та рішеннями суду детальний перелік, яких викладений у п.п.1.2.1-1.2.2. договору, вважається припиненими з дати підписання сторонами цього договору (п. 1.6. договору).

Згідно з ч.1 ст.598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.604 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється за домовленістю сторін.

Отже з моменту підписання сторонами договору про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) №ТП-2018-20-12, а саме з 20.12.2018 року зобовязання Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» перед кредитором - Товариством з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» по сплаті грошових коштів в сумі 462844891,06 грн. припинились, внаслідок заміни первісного боржника у зобовязанні новим боржником.

При цьому, припинення зобовязання позивача за первісним позовом за договором про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018 року щодо сплати боргу у сумі 462844891,06 грн. перед кредитором є безумовним та не залежить від виконання чи невиконання новим боржником вказаного зобовязання.

Щодо посилань на приписи ст.ст. 518 та 528 Цивільного кодексу України, то одна з них застосовується до правовідносин, де була здійснена заміна кредитора в зобов'язанні (ст. 518 Цивільного кодексу України), а інша регулює порядок виконання обов'язку боржника іншою особою, а не заміну боржника за укладеним трьохстороннім правочином (ч. 2 ст. 528 Цивільного кодексу України).

Місцевий господарський суд вірно відзначив, що спірні правовідносини виникли на підставі договору про переведення боргу, наслідком укладення якого відбулась заміна боржника у зобов'язанні, а положення вказаних норм не можуть бути застосовані при вирішені даного спору.

Колегія суддів Східного апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції, що право вимагати від відповідача за зустрічним позовом виконання зобовязання щодо сплати боргу в сумі 462844891,06 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс» у розумінні ст.509 Цивільного кодексу України, належить саме Товариству з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс», оскільки останнє є кредитором у правовідносинах, що склалися внаслідок укладання договору про переведення боргу (заміни сторони у зобов'язанні) №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018 року.

Здійснивши аналіз первісних позовних вимог у розрізі ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України можливо дійти висновку, що ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» звернувся до суду з позовом в інтересах третьої особи, як кредитора, в той час коли матеріали справи не містять будь-яких доказів, що позивач за первісним позовом наділений повноваженнями звертатися до суду в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Таффі Плюс», а наведені підстави позивача за первісним позовом не свідчать про наявність будь-якого порушеного саме його права.

Таким чином, з огляду на викладене суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про відмову в задоволені первісних позовних вимог.

Щодо зустрічних позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Зета Інвест», звертаючись до суду із зустрічним позовом вказувало, що ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» як сторона по договору №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018 року про переведення боргу (заміни сторони у зобов'язанні) не виконало перед ним зобов'язання зі сплати, погодженої сторонами в договорі суми винагороди, новому боржнику у встановлений договором строк.

Як було вказано вище, умовами п.2.1 договору про переведення боргу, сторонами погоджено, що первісний боржник (ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат») сплачує новому боржнику (ТОВ «Зета Інвест») винагороду, у розмірі визначеному п.1.2 цього договору, а саме у розмірі: 462844891, 06 грн. Первісний боржник та новий боржник погодили еквівалент винагороди нового боржника в іноземній валюті, а саме в доларах Сполучених Штатів Америки (англ. United States dollar). Еквівалент винагороди нового боржника в доларах Сполучених Штатів Америки на дату підписання цього договору складає 16620433 доларів Сполучених Штатів Америки 72 центи за офіційним курсом Національного банку України на 19.12.2018 року, тобто 2784,7943 гривень за 100 доларів Сполучених Штатів Америки. Первісний боржник та новий боржник визначають грошове зобовязання первісного боржника перед новим боржником (винагороду), як еквівалент 16620433,72 доларів Сполучених Штатів Америки.

Згідно з п.2.2 договору первісний боржник зобов'язаний оплатити новому боржнику еквівалент грошового зобов'язання (винагороди) в доларах Сполучених Штатів Америки протягом 2 (двох) робочих днів з моменту вступу в силу цього договору, шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті України (гривні) на рахунок нового боржника, зазначений в цьому договорі. Сума винагороди, що підлягає сплаті у гривнях, визначається первісним боржником за офіційним курсом доларів Сполучених Штатів Америки, який встановлений Національним банком України на день здійснення платежу.

Таким чином, умовами договору про переведення боргу сторони передбачили, що ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» протягом двох робочих днів з моменту вступу в силу договору, тобто протягом 26-27 грудня 2018 року, зобовязалось сплатити ТОВ «Зета Інвест» винагороду в еквіваленті 16620433,72 доларів США.

Проте, ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» зобовязань по сплаті винагороди по договору про переведення боргу не виконало.

Відповідач за зустрічним позовом не заперечує проти невиконання зобовязання по сплаті винагороди, однак як у запереченнях до суду першої інстанції так і в апеляційній скарзі наполягає на тому, що умова договору - п. 2.1 є нікчемною.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Стаття 629 Цивільного кодексу України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч.2 ст.215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ст.217 Цивільного кодексу України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Статтею 215 Цивільного кодексу України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частинами 1-3, 5 та 6 ст.203 Цивільного кодексу України встановлено, що:

- зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам;

- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності;

- волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;

- правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно зі ст.520, 521 Цивільного кодексу України боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Форма правочину щодо заміни боржника у зобов'язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

За приписами ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що укладений між сторонами договір про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018 року підписаний уповноваженими представниками сторін, скріплений їх печатками, укладений у письмовій формі, зміст договору відповідає нормам чинного законодавства.

Згідно зі ст.ст.6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавств, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з п.4 ст.179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, зокрема, мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ст.628 Цивільного кодексу України, ст.180 Господарського кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

При цьому, чинним законодавством України не передбачено заборону на погодження сторонами у договорі про переведення боргу (заміни сторони у зобов'язанні) умов щодо сплати винагороди первісним боржником на користь нового боржника, такі умови визначаються на власний розсуд сторін.

Погодження у п.2.1 договору про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) №ТП-2018-20-12 від 20.12.2018 року умови щодо виплати винагороди первісним боржником новому боржнику, узгоджується з приписами ст.627 Цивільного кодексу України та не суперечить чинному законодавству України.

Апелянт не наводить обґрунтувань у відношенні того, що особи, які вчинили відповідний правочин не мали необхідний обсяг цивільної дієздатності. Відсутні посилання у скаржника на сумніви у волевиявленні щодо спірного правочину, а також немає тверджень, що правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Фактично сторонами схвалено усі умови договору, який наразі є чинним, в судовому порядку недійсним або неукладеним не визнавався. Позивачем за зустрічним позовом всупереч ст. 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України не доведено та необґрунтовано наявність правових підстав з якими законодавець повязує можливість визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч.2 ст.524 Цивільного кодексу України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст.533 Цивільного кодексу України).

Вказаними нормами надано можливість визначення сторонами у зобов'язанні грошового еквівалента в іноземній валюті, а також можливість узгодження сторонами порядку визначення суми, що підлягає сплаті в такому випадку.

У відповідності до ч.7 ст.7 ст.193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобовязань крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобовязання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 520 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник у зобов'язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 521 Цивільного кодексу України встановлено, що форма правочину щодо зміни боржника у зобовязані визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

Як вже встановлено, договір про переведення боргу відповідає нормам чинного законодавства, а відповідач за зустрічним позовом не виконав зобовязання по договору в частині сплати позивачу за зустрічним позовом суми винагороди.

Таким чином, місцевий господарський суд, з яким погоджується колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про задоволення зустрічних позовних вимог і стягнення на користь позивача за зустрічним позовом 463640926,54 грн. заборгованості (16620433, 72 доларів США х 27, 895838 курс НБУ встановлений станом на 23.01.2019 року - дата проведення розрахунку і предявлення вимог до стягнення).

Правові наслідки порушення зобовязання встановлені статтею 611 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 вказаної статті, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Крім того, частина 1 ст. 216 Господарського кодексу України встановлює, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно ч.1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.

У пункті 4.3 договору про переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні) погоджено, що у разі несвоєчасного виконання своїх зобовязань за п.п. 2.1-2.2 цього договору, первісний боржник зобовязаний сплатити новому боржнику штраф у розмірі 20% від суми невиконаного грошового зобовязання (еквівалент винагороди в доларах Сполучених Штатах Америки на дату підписання цього договору), що становить еквівалент 3324086 доларів Сполучених Штатів Америки 74 центи. Первісний боржник зобовязаний самостійно сплатити штраф новому боржнику в день виникнення обставин несвоєчасного виконання грошового зобовязання первісного боржника за п.п. 2.1-2.2 цього договору. Сума штрафу, що підлягає сплаті у гривнях визначається первісним боржником за офіційним курсом доларів Сполучених Штатів Америки, який встановлений Національним банком України на день здійснення платежу.

Суд першої інстанції, з яким погоджується колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, перевіривши розрахунок позивача за зустрічним позовом заявленої до стягнення суми штрафу, з урахуванням норм чинного законодавства України та умов договору, дійшов обґрунтованого та правомірного висновку про задоволення позовних вимог і стягнення 92728185, 19 грн. штрафу (3324086, 74 доларів США х 27, 895838 курс НБУ встановлений станом на 23.01.2019 року дата проведення розрахунку і предявлення вимог до стягнення).

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 цього ж кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом по даній справі всупереч приписів ст. 73, 74, 76-79, 86 Господарського процесуального кодексу України не доведено факту, а також не надано належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження належного виконання ним умов договору переведення боргу (заміни сторони у зобовязанні).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги в зв'язку з її юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведені висновки колегії суддів, у звязку з чим апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» не підлягає задоволенню з підстав, викладених вище, а оскаржуване рішення Господарського суду Донецької області від 14.02.2019 року по справі №905/81/19 має бути залишене без змін.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені заявником апеляційної скарги, у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 13, 74, 76-79, 126, 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Донецької області від 14.02.2019 року по справі №905/81/19 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки її оскарження передбачено ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 24 квітня 2019 року.

Головуючий суддя В.С. Хачатрян

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя Н.М. Дучал