ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2019 Справа № 917/1509/18

за позовною заявою Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірми "Урожай", с. Медянівка, Кобеляцький район, Полтавська область, 39200

до Товариства з обмеженою відповідальністю "SIRDARYO AGROTERMINAL", Республіка Узбекистан, Сирдар"їнська область, Сирдар"їнський район, ОСОБА_1П.В, вул.Ахунбаєва, 1

про стягнення 98 074,38 доларів США

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Дяченко Д.Б.

Представники сторін:

представник позивача: ОСОБА_2, посвідчення № 471 від 07.12.17

представник відповідача: не з"явився

Приватне сільськогосподарське підприємство Агрофірма "Урожай" звернулось з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "SIRDARYO AGROTERMINAL" про стягнення 98 074,38 доларів США заборгованості за договором № 57 від 24.05.2017р.

Позивач в обґрунтування позову вказує, що відповідач не виконав належним чином свої договірні зобов'язання, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка до цього часу не погашена.

При прийнятті до розгляду позовної заяви, судом встановлено, що відповідач по справі є нерезидентом, який не має свого представництва на території України.

Як вбачається з позовної заяви, місцезнаходженням Товариства з обмеженою відповідальністю "SIRDARYO AGROTERMINAL" є Республіка Узбекистан, Сирдар"їнська область, Сирдар"їнський район, ОСОБА_1П.В, вул.Ахунбаєва, 1

За приписами п.1 Роз'яснення № 04-5/608 від 31.05.02. Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики розгляду справ за участю іноземних підприємств і організацій" правовідносини, пов'язані з усіма видами зовнішньоекономічної діяльності в Україні, регулюються положеннями Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", а питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який впливає на виникнення, зміну або припинення правовідносин, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право".

За змістом п. 1 ч.1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, у тому числі, у випадках, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

У відповідності до п. 2 ст. 4 Угоди про порядок вирішення спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності від 20.03.92., яка ратифікована Україною 19.12.92. та Узбекистаном 06.05.93., компетентні суди держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав розглядають справи і в інших випадках, якщо про це є письмова угода сторін про передачу спору до суду.

Статтею 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" визначено, що спори, які виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України.

Крім того, за приписами ст. 5 Закону України "Про міжнародне приватне право" учасники правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Відповідно п. п. 8.1. розділу 8 Договору № 57 від 24 травня 2017 року, в редакції Додаткової угоди № 3 від 01.11.2018 року до Договору № 57 від 24 травня 2017 року, всі спори та розбіжності, які можуть виникнути за цим договором вирішуються, якщо це можливо, шляхом Переговорів. У разі, якщо сторони не можуть дійти згоди, вони підлягають вирішенню в Господарському суді Полтавської області (Україна, м. Полтава). Застосовується матеріальне право України.

За таких обставин, за висновками суду, спір у справі № 917/1509/18 підлягає розгляду Господарським судом Полтавської області на підставі норм українського права.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 10.12.2018 р. суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі; справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 10.01.2019 р.

Позивач надав клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів (зокрема, банківської виписки про сплату відповідачем після пред"явлення позову заборгованості у сумі 18 145,00 дол США) та клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу (вх. № 187 та № 186 відповідно).

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 10.01.2018 р. суд ухвалив продовжити строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, відкласти підготовче засідання на 21.02.19, запропонувати сторонам вчинити дії на виконання завдання підготовчого провадження, викликати учасників справи в підготовче засідання.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 21.02.2018 р. суд ухвалив відкласти підготовче засідання на 11.03.19, запропонувати сторонам вчинити дії на виконання завдання підготовчого провадження, викликати учасників справи в підготовче засідання.

25.02.2019 від відповідача через канцелярію суду електронною поштою надійшла заява, в якій відповідач повідомив про визнання позову частково в сумі 74 689 дол США. Крім того, відповідач просив суд проводити судове засідання без участі його представника (вх. № 1863).

Присутній в засіданні 11.03.2019р. представник позивача повідомив суд про те, що заяв і клопотань не має, ним вчинені всі дії, передбачені у підготовчому провадженні.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 11.03.2018 р. суд ухвалив закрити підготовче провадження у справі №917/1509/18, призначити справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 09.04.19, викликати учасників справи в судове засідання

Представник відповідача в судове засідання не з'явився.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, за висновками суду, справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

При розгляді справи по суті судом було заслухано вступне слово позивача, з'ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів (ст.ст. 217, 218 ГПК України).

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав частково, просив суд задовольнити позов в частині стягнення 74 689 дол США основного боргу, 4 641,17 дол США пені, 599,21 дол США 3% річних, в частині вимог про стягнення 18 145,00 дол США просив закрити провадження у зв"язку з відсутністю предмету спору.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 09.04.19. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши наявні у справі матеріали, оцінивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив наступні обставини.

24 травня 2017 року між Приватним сільськогосподарським підприємством Агрофірма "Урожай" та Товариством з обмеженою відповідальністю «SIRDARYO AGROTERMINAL» був укладений Договір № 57 (далі по тексту - Договір № 57 від 24.05.2017 року).

Відповідно до умов Договору № 57 від 24.05.2017 року Відповідач є «Покупцем», а Позивач у свою чергу «Продавцем».

Згідно з п. 1.1. розділу 1 Договору № 57 від 24.05.2017 року предметом договору є те, що "Продавець" зобов'язується поставити, а "Покупець" прийняти і сплатити насіння гібридів кукурудзи української селекції, першого покоління першого класу, що іменується надалі "Товар", у кількості, асортименті та за цінами, встановленими в Специфікації, що є невід'ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 1.2. розділу 1 Договору № 57 від 24.05.2017 року Товар поставляється автомобільним транспортом на умовах поставки СРТ м. Гулістан, Республіка Узбекистан, згідно з умовами міжнародних правил «Інкотермс 2000/2010».

Пунктом 3.1 розділу 3 Договору № 57 від 24.05.2017 року, в редакції Додаткової угоди № 3 від 01.11.2018 року до Договору № 57 від 24 травня 2017 року, передбачено, що строк поставки насіння кукурудзи: не пізніше, ніж до 01.08.2018 року. Упаковка насіння гібридів кукурудзи повинна здійснюватися відповідно до встановлених в країнах СНД стандартів і технічних приписів, на упаковці має бути нанесена наступна маркіровка: найменування гібриду, рік урожаю, номер партії. Одержувач Товару за договором Товариство з обмеженою відповідальністю "SIRDARYO AGROTERMINAL". Доставка товару здійснюється на склад Покупця за адресою: Республіка Узбекистан, Сирдарїнська область, Сирдарїнський район, Хисобдон СИУ вул. Мулки-Турон- 1.

Умови поставки СРТ Інкотермс 2010 - розшифровується «Carriage Paid To (... named place of destination» (переклад «Фрахт/перевезення оплачені до (...назва місця призначення») означає, що продавець доставить товар названому їм перевізнику. Крім цього, продавець зобов'язаний оплатити витрати, пов'язані з перевезенням товару до названого пункту призначення. Це означає, що покупець бере на себе всі ризики втрати чи пошкодження товару, як і інші витрати після передачі товару перевізнику. За умовами терміна СРТ на продавця покладається обов'язок по митному очищенню товару для експорту. Даний термін може застосовуватися під час перевезення товару будь-яким видом транспорту, включаючи змішані перевезення.

Відповідно до п. 2.5. розділу 2 Договору № 57 від 24.05.2017 року валюта платежу за даним договором: Долар США.

Пунктом 2.4. розділу 2 Договору № 57 від 24.05.2017 року, в редакції Додаткової угоди від 31.05.2018 року до Договору № 57 від 24 травня 2017 року, передбачено, що загальна вартість товару за цим договором, включаючи витрати по протруюванню насіння, становить 200 000,00 (двісті тисяч) Доларів США.

В специфікаціях (п. 2.1. Договору № 57 від 24.05.2017 року) сторонами договору було обумовлено назву товару, що підлягав поставці, його одиницю виміру, обсяг поставки, вартість товару, який необхідно поставити, протруйник, ціну одиниці товару, в тому числі були уточнені умови оплати (попередня оплата) згідно Договору № 57 від 24.05.2017 року.

За специфікаціями Позивач взяв на себе зобов'язання поставити товар, а саме:

- насіння кукурудзи «Дніпровський 181 СВ» ІІ фракція (виробництво Україна), одиниця виміру - посівна одиниця, обсяг поставки 20 480 кг; ціна одиниці товару - 19,00 Доларів США; вартість 15 200,00 Доларів США;

- насіння кукурудзи «Дніпровський 181 СВ» (виробництво Україна) код НОМЕР_1, одиниця виміру - посівна одиниця, обсяг поставки 20 000 кг; ціна одиниці товару - 19,00 Доларів США; вартість 14 820,00 Доларів США;

- насіння кукурудзи «Дніпровський 181 СВ» (виробництво Україна) код НОМЕР_1, одиниця виміру - посівна одиниця, обсяг поставки 20 000 кг; ціна одиниці товару - 19,00 Доларів США; вартість 14 820,00 Доларів США;

- насіння кукурудзи «Дніпровський 181 СВ» ІІ фракція (виробництво Україна), одиниця виміру - посівна одиниця, обсяг поставки 60 000 кг; ціна одиниці товару - 19,00 Доларів США; вартість 45 600,00 Доларів США;

- насіння кукурудзи «Дніпровський 181 СВ» ІІІ фракція (виробництво Україна) код ТН ВЭД НОМЕР_2, одиниця виміру - посівна одиниця, обсяг поставки 20 000 кг; ціна одиниці товару - 19,00 Доларів США; вартість 18 050,00 Доларів США;

- насіння кукурудзи «Дніпровський 181 СВ» І фракція (виробництво Україна), одиниця виміру - посівна одиниця, обсяг поставки 6129 кг; ціна одиниці товару - 19,00 Доларів США; вартість 4 066,00 Доларів США;

- насіння кукурудзи «Дніпровський 181 СВ» ІІ фракція (виробництво Україна) код ТН ВЭД НОМЕР_2, одиниця виміру - посівна одиниця, обсяг поставки 33 871 кг; ціна одиниці товару - 19,00 Доларів США; вартість 25 118,00 Доларів США;

Пунктом 2.8. Договору № 57 від 24.05.2017 року обумовлена наступна форма оплати оплата протягом 90 (дев'яносто) днів після поставки товару.

Позивач вказує, що відповідно до умов вищевказаного Договору № 57 від 24.05.2017 року з його боку були здійснені всі необхідні заходи для виконання взятих на себе зобов'язань, передбачених зазначеним Договором, що полягали в поставці Відповідачу насіння кукурудзи «Дніпровський 181 СВ» на обумовлену Договором суму, а саме:

1) 17 травня 2018 року на суму 14 820,00 Доларів США що підтверджується митною декларацією № UA806020/2018/205736 від 17.05.2018 року, а також міжнародної товарно-транспортною накладною (CMR) А № 0994969 (Відповідач передав вантаж (товар) перевізнику 17.05.2018 року, про що свідчить відмітка в графі 21 міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR);

2) 21 травня 2018 року на суму 14 820,00 Доларів США, що підтверджується митною декларацією № UA806020/2018/205862 від 21.05.2018 року, а також міжнародної товарно-транспортною накладною (CMR) А № 110454 (Відповідач передав вантаж (товар) перевізнику 21.05.2018 року, про що свідчить відмітка в графі 21 міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR);

3) 07 червня 2018 року на суму 14 820,00 Доларів США, що підтверджується митною декларацією № UA806020/2018/206574 від 07.06.2018 року, а також міжнародної товарно-транспортною накладною (CMR) № 000825 (Відповідач передав вантаж (товар) перевізнику 07.06.2018 року, про що свідчить відмітка в графі 21 міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR), відповідно відлік терміну оплати почався з 08.06.2018 року);

4) 07 червня 2018 року на суму 14 364,00 Доларів США, що підтверджується митною декларацією № UA806020/2018/206566 від 07.06.2018 року, а також міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 181449 (Відповідач передав вантаж (товар) перевізнику 07.06.2018 року, про що свідчить відмітка в графі 21 міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR), відповідно відлік терміну оплати почався з 08.06.2018 року);

5) 15 червня 2018 року на суму 18 050,00 Доларів США, що підтверджується митною декларацією № UA806020/2018/206882 від 15.06.2018 року, а також міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) б/н (Відповідач передав вантаж (товар) перевізнику 15.06.2018 року, про що свідчить відмітка в графі 21 міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR), відповідно відлік терміну оплати почався з 16.06.2018 року);

6) 15 червня 2018 року на суму 15 200,00 Доларів США, що підтверджується митною декларацією № UA806020/2018/206883 від 15.06.2018 року, а також міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 181473 (Відповідач передав вантаж (товар) перевізнику 15.06.2018 року, про що свідчить відмітка в графі 21 міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR), відповідно відлік терміну оплати почався з 16.06.2018 року);

7) 18 червня 2018 року на суму 15 200,00 Доларів США, що підтверджується митною декларацією № UA806020/2018/206957 від 18.06.2018 року, а також міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 075 (Відповідач передав вантаж (товар) перевізнику 18.06.2018 року, про що свідчить відмітка в графі 21 міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR), відповідно відлік терміну оплати почався з 19.06.2018 року);

8) 18 червня 2018 року на суму 15 200,00 Доларів США, що підтверджується митною декларацією № UA806020/2018/206960 від 18.06.2018 року, а також міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 000659 (Відповідач передав вантаж (товар) перевізнику 18.06.2018 року, про що свідчить відмітка в графі 21 міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR), відповідно відлік терміну оплати почався з 19.06.2018 року)

Всього згідно з умовами Договору № 57 від 24.05.2017 року Позивач поставив Відповідачу товар на суму 122 474,00 Доларів США.

За твердженням позивача, на момент подання позовної заяви Відповідач частково погасив заборгованість за Договором № 57 від 24.05.2017 року в сумі 29 640,00 Доларів США, станом на момент подання позовної заяви Відповідач перед Позивачем мав заборгованість в сумі 92 834,00 Доларів США.

Після звернення позивача з позовом відповідач провів частково оплату товару в сумі 18 145,00 Доларів США, залишок заборгованості вартості поставленого товару у розмірі 74 689,00 Доларів США відповідачем визнана згідно листа № 12 від 20.02.19.

При вирішенні спору, суд приймає до уваги наступне.

Згідно ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права та виконати обов'язки відповідно до договору.

Матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем у справі виникли зобов'язання з договору поставки, згідно якого, в силу ст.712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частини перша та шоста статті 265 Господарського кодексу України передбачають, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно норм цивільного та господарського законодавства договір купівлі-продажу є оплатним, тобто при набуванні речі у власність, покупець сплачує продавцеві вартість (ціну) речі, яка обумовлена договором, зобов'язуючим, що обумовлено взаємним виникненням у кожної із сторін прав та обов'язків, а саме, зобов'язання продавця передати покупцю річ та право вимоги оплати і зобов'язання покупця сплати вартість отриманої речі та право її вимоги.

Отже, змістом договору купівлі продажу є ті умови, з приводу яких сторони досягли згоди.

За змістом статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити продукцію (товар) після його прийняття або прийняття товарно-розпорядчих документів на нього, якщо договором чи товарно-розпорядчими документами не визначено іншого строку оплати.

У відповідності до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Судом встановлено, що згідно з умовами Договору № 57 від 24.05.2017 року Позивач поставив Відповідачу товару на суму 122 474,00 Доларів США, а саме:

17 травня 2018 року на суму 14 820,00 Доларів США що підтверджується митною декларацією № UA806020/2018/205736 від 17.05.2018 року, а також міжнародної товарно-транспортною накладною (CMR) А № 0994969 (Відповідач передав вантаж (товар) перевізнику 17.05.2018 року, про що свідчить відмітка в графі 21 міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR);

21 травня 2018 року на суму 14 820,00 Доларів США, що підтверджується митною декларацією № UA806020/2018/205862 від 21.05.2018 року, а також міжнародної товарно-транспортною накладною (CMR) А № 110454 (Відповідач передав вантаж (товар) перевізнику 21.05.2018 року, про що свідчить відмітка в графі 21 міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR);

07 червня 2018 року на суму 14 820,00 Доларів США, що підтверджується митною декларацією № UA806020/2018/206574 від 07.06.2018 року, а також міжнародної товарно-транспортною накладною (CMR) № 000825 (Відповідач передав вантаж (товар) перевізнику 07.06.2018 року, про що свідчить відмітка в графі 21 міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR), відповідно відлік терміну оплати почався з 08.06.2018 року);

07 червня 2018 року на суму 14 364,00 Доларів США, що підтверджується митною декларацією № UA806020/2018/206566 від 07.06.2018 року, а також міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 181449 (Відповідач передав вантаж (товар) перевізнику 07.06.2018 року, про що свідчить відмітка в графі 21 міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR), відповідно відлік терміну оплати почався з 08.06.2018 року);

15 червня 2018 року на суму 18 050,00 Доларів США, що підтверджується митною декларацією № UA806020/2018/206882 від 15.06.2018 року, а також міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) б/н (Відповідач передав вантаж (товар) перевізнику 15.06.2018 року, про що свідчить відмітка в графі 21 міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR), відповідно відлік терміну оплати почався з 16.06.2018 року);

15 червня 2018 року на суму 15 200,00 Доларів США, що підтверджується митною декларацією № UA806020/2018/206883 від 15.06.2018 року, а також міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 181473 (Відповідач передав вантаж (товар) перевізнику 15.06.2018 року, про що свідчить відмітка в графі 21 міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR), відповідно відлік терміну оплати почався з 16.06.2018 року);

18 червня 2018 року на суму 15 200,00 Доларів США, що підтверджується митною декларацією № UA806020/2018/206957 від 18.06.2018 року, а також міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 075 (Відповідач передав вантаж (товар) перевізнику 18.06.2018 року, про що свідчить відмітка в графі 21 міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR), відповідно відлік терміну оплати почався з 19.06.2018 року);

18 червня 2018 року на суму 15 200,00 Доларів США, що підтверджується митною декларацією № UA806020/2018/206960 від 18.06.2018 року, а також міжнародною товарно-транспортною накладною (CMR) № 000659 (Відповідач передав вантаж (товар) перевізнику 18.06.2018 року, про що свідчить відмітка в графі 21 міжнародної товарно-транспортної накладної (CMR), відповідно відлік терміну оплати почався з 19.06.2018 року).

За змістом статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити продукцію (товар) після його прийняття або прийняття товарно-розпорядчих документів на нього, якщо договором чи товарно-розпорядчими документами не визначено іншого строку оплати.

Пунктом 2.8. Договору № 57 від 24.05.2017 року обумовлена наступна форма оплати оплата протягом 90 (дев'яносто) днів після поставки товару.

З огляду на визначене вище, зобов"язання по оплаті товару, є таким, що настав, зокрема, відповідач повинен був до 05.09.2018 року включно провести розрахунок за отриманий товар на суму 29 184,00 Доларів США, до 13.09.2018 року включно за товар на суму 62 434,00 Доларів США і до 16.09.2018 року включно за товар на суму 92 834,00 Доларів США.

Докази того, що відповідач здійснив оплату поставленої позивачем продукції в повному обсязі в матеріалах справи відсутні. Так, з наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що з 06.09.2018 року по 13.09.2018 року борг за товар складав 29 184,00 Доларів США, з 14.09.2018 року по 16.09.2018 року борг за товар складав 62 434,00 Доларів США, з 17.09.2018 року по 29.11.2018 року борг складав 92 834,00 Доларів США.

Після пред"явлення позову, відповідач частково сплатив заборгованість у сумі 18 145,00 дол США, що підтверджується банківською випискою від 05.12.18р.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що відповідач під час розгляду справи частково сплатив заборгованість у сумі 18 145,00 дол США, предмет спору в цій частині відсутній, а тому провадження у справі в частині вимог про стягнення 18 145,00 дол США грн. підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Щодо вимог про стягнення 74 689 дол США основного боргу суд зазначає, що відповідачем заборгованість у вказаному розмірі визнається.

Відповідно до ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В даному випадку визнання відповідачем вказаних позовних вимог не суперечить законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб.

З огляду на наведене, господарський суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення 74 689 дол США основного боргу є обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Разом з цим, за порушення відповідачем взятих на себе зобов'язань, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в розмірі 4 641,17 Доларів США та 3% річних у розмірі 599,21 Доларів США.

Згідно ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов'язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до п.3 ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до ч.1 ст.546 Цивільного кодексу України та ст.230 Господарського кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Згідно ч.1 ст.550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Стаття 628 Цивільного кодексу України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Одним із видів господарських санкцій, які відповідно до статті 217 ГК України можуть застосовуватися у сфері господарювання, є штрафні санкції, що можуть застосовуватися у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня) відповідно до умов договору між сторонами.

Відповідно до 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з умовами п.п. 6.2. розділу 6 Договору № 57 від 24.05.2017 року сторони передбачили, що при порушенні строків оплати Покупець сплачує Продавцю неустойку в розмірі 0,1 % від вартості не оплаченого в строк товару за кожний день прострочення оплати, але не більше 5% від суми простроченої заборгованості.

Судом враховано, що відповідач повинен був до 05.09.2018 року включно провести розрахунок за отриманий товар на суму 29 184,00 Доларів США, до 13.09.2018 року включно за товар на суму 62 434,00 Доларів США та до 16.09.2018 року включно за товар на суму 92 834,00 Доларів США, але з: 06.09.2018 року по 13.09.2018 року борг за товар складав 29 184,00 Доларів США (29 184,00 Доларів США х 0,1 % х 8 днів = 233,47 Доларів США), з 14.09.2018 року по 16.09.2018 року борг за товар складав 62 434,00 Доларів США (62 434,00 Доларів США х 0,1 % х 3 дня = 187,30 Доларів США), з 17.09.2018 року по 29.11.2018 року борг складав 92 834,00 Доларів США (92 834,00 Доларів США х 0,1 % х 74 дні = 6 869,72 Доларів США).

За розрахунком позивача пеня становить 7 290,49 Доларів США, що перевищує максимальний розмір пені, встановлений Договором.

Оскільки на момент звернення позивача з позовом не оплачено було товар в сумі 92 834 Доларів США, відповідно максимальна сума пені, яка може бути стягнута становить 4 641,17 Доларів США.

З огляду на викладене позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені в сумі 4 641,17 Доларів США є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Як зазначалося вище, позивач також нарахував відповідачу 3% річних у розмірі 599,21 Доларів США.

Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від прострочення суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд доходить висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в частині позову про стягнення 3% річних у розмірі 599,21 Доларів США.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Стаття 86 Господарського процесуального кодексу України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходи із наступного.

В матеріалах справи №917/1509/18 наявне платіжне доручення № 2580 від 29.11.2018р. про сплату судового збору в розмірі 41588,44 грн.

Відповідно до п. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом враховано, що статтею 130 ГПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Враховуючи закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення основного боргу у розмірі 18 145,00 дол. США, приписи ст. 7 Закону України "Про судовий збір", ч. 4 ст. 231 ГПК України, визнання відповідачем позову в частині вимог про стягнення основного боргу у розмірі 74 689 дол США, суд дійшов висновку про повернення з Державного бюджету України на користь позивача 23 530,32 грн. судового збору (7 694,39 грн. у зв"язку з закриттям провадження у справі в частині вимог + 50 % від суми позовних вимог у зв"язку з їх визнанням відповідачем).

В іншій частині витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, позивач просить покласти на відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 12000,00 грн., а також судові витрати в сумі 7043,00 грн. (витрати пов»язані із залученням перекладачів), в сумі 8000,00 грн. (витрати пов»язані із залученням перекладачів), в сумі 618,00 грн. (витрати пов»язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для підготовки справи до розгляду: витрат по ксерокопіюванню додатків до позову), в сумі 677,34 грн. (витрати пов»язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для підготовки справи до розгляду: оплата послуг відділення зв»язку за пересилання позовної заяви на адресу відповідача).

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною 1 статті 124 ГПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у позовній заяві надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат у справі, які позивач поніс та очікує понести у звязку з розглядом справи (судові збори та інші судові витрати, повязані з розглядом справи, визначені ст. 123 ГПК України): сума судового збору за подання позову до суду першої інстанції 41 588,44грн., сума витрат повязаних із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів експертів та проведення експертизи 10 000,00 грн., сума витрат, повязані з витребуванням доказів, забезпечення доказів в суді першої інстанції 2 000,00 грн., сума витрат, повязаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду в суді першої інстанції, 2 000,00 грн., у разі необхідності подання апеляційної та касаційної скарг під час розгляду даної справи, позивачем очікується понести в даному випадку витрати по сплаті судових зборів, витрати, повязані із вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, в сумі 160 000,00 грн.

Згідно з частиною 2 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Приписами частини 3 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

На підтвердження понесених позивачем витрат, останнім надані наступні докази:

для підтвердження визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу: оригінал ордеру № 080032 від 08.01.2019 року; копія Договору № 01-26/11/18 про надання правничої допомоги від 26.11.2018 року; оригінал платіжного доручення про сплату гонорару № 2643 від 12.12.2018; оригінал рахунку № 42/18 від 29.11.2018 року; оригінал детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом на виконання Договору № 01-26/11/18 про надання правничої допомоги від 26.11.2018 року у господарській справі № 917/1509/18 станом на 08.01.2019 року; оригінал ОСОБА_1 № 1 від 08.01.2019 року приймання-передачі наданої правничої допомоги згідно Договору про надання правничої допомоги № 01-26/11/18 про надання правничої допомоги від 26.11.2018 року; копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 471 видане 27.06.2006 року;

Як вбачається з наданих доказів, відповідно до укладеного договору про надання правничої допомоги № 01-26/11/18 від 26.11.2018 року з АДВОКАТСЬКИМ БЮРО ОЛЕНИ ПАНЧЕНКО між сторонами було в межах цього Договору визначено розмір гонорару, за годину роботу в розмірі 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати, але не більше 12000,00 грн. за виконання робіт визначених в п. 1.1. даного договору.

ПСП Агрофірма «Урожай» на виконання умов договору про надання правничої допомоги № 01-26/11/18 від 26.11.2018 року в сумі 12000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням про сплату гонорару № 2643 від 12.12.2018 року.

для підтвердження оплати перекладацьких послуг в сумі 6043 грн. (платіжне доручення № 2569 від 28.11.2018 року) та в сумі 1000,00 грн. (квитанція № 075241 від 30.11.2018 року);

для підтвердження оплати послуг нотаріуса за нотаріальне засвідчення справжності підпису на документах та засвідчення вірності копій перекладів в сумі 8000,00 грн. (довідка № 16 від 29.11.2018 року);

для підтвердження оплати витрат по ксерокопіюванню додатків до позову в сумі 618,00 (фіскальний чек № 618 від 03.12.2018 року).

Відповідно до частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Зважаючи на викладене вище, витрати, пов'язані з професійною правничою допомогою та пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, на відповідача покладаються в сумі 28 338,34 грн., з яких: 12000,00 (витрати на правничу допомогу), 7043,00 грн. (витрати пов»язані із залученням перекладачів), 8000,00 грн. (витрати пов»язані із залученням перекладачів), 618,00 грн. (витрати пов»язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для підготовки справи до розгляду: витрат по ксерокопіюванню додатків до позову), 677,34 грн. (витрати пов»язані з вчиненням процесуальних дій, необхідних для підготовки справи до розгляду: оплата послуг відділення зв»язку за пересилання позовної заяви на адресу відповідача).

Керуючись статтями 129, 130, 231, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "SIRDARYO AGROTERMINAL" (Республіка Узбекистан, Сирдар"їнська область, Сирдар"їнський район, ОСОБА_1П.В, вул.Ахунбабаєва, 1, ИНН 302342474 ОКОНХ 71150) на користь Приватного сільськогосподарського підприємства Агрофірми "Урожай" (с. Медянівка, Кобеляцький район, Полтавська область, 39200, код 05287928) 74 689 дол США основного боргу, 4 641,17 дол США пені, 599,21 дол США 3% річних, 18 058,12 грн. витрат по сплаті судового збору, 12 000,00 грн. витрат на правничу допомогу, 16 338,34 грн. витрат, повязаних з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи та підготовки до її розгляду.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В частині вимог про стягнення 18 145,00 дол США провадження у справі закрити.

4. Повернути Приватному сільськогосподарському підприємству Агрофірмі "Урожай" (с. Медянівка, Кобеляцький район, Полтавська область, 39200, код 05287928) з Державного бюджету України 23 530,32 грн. судового збору, сплаченого платіжним дорученням № 2580 від 29.11.2018 року, оригінал якого знаходиться в матеріалах справи № 917/1509/18.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Полтавської області протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 19.04.2019 р.

Суддя Киричук О.А.