номер провадження справи 5/162/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2019 Справа № 908/2687/18

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі: судді Проскурякова К.В., при секретарі судового засідання Рачук О.О., розглянувши матеріали справи

За позовом: Фермерського господарства Гогунського Андрія Владленовича (71202 Запорізька область, Чернігівський район, вул. Соборна, буд. 383, )

до відповідача: Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області (71202, Запорізька область, Чернігівський район, смт. Чернігівка, вул. Українська, буд. 57, )

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області (69095 м.Запоріжжя, вул. Українська, буд. 50, )

про поновлення договору оренди земельної ділянки від 29.10.2008 р. №72

За участю представників сторін:

Від позивача: ОСОБА_1, ордер про надання правової допомоги серія ЗП №052230 від 09.01.2019 р., адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №854 від 28.02.2011 р.);

Від відповідача: ОСОБА_2, довіреність № 02-29/0147 від 22.01.2019 р.;

Від третьої особи: ОСОБА_3, довіреність № 8-0.62-2/62-19 від 02.01.2019 р.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

10.12.2018 р. до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Фермерського господарства Гогунського Андрія Владленовича від 07.12.2018р. до Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області про поновлення терміну дії договору оренди землі від 29.10.2008 р., зареєстрованого Токмацьким МРВ ЗРФ ДП Центр ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.11.2008р. за №72, на десять років; визнання поновленим договору оренди землі від 29.10.2008р. зареєстрованого Токмацьким МРВ ЗРФ ДП Центр ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.11.2008р. за № 72, на десять років шляхом укладення додаткової угоди у відповідній редакції.

Відповідно до ОСОБА_1 з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2018 р. справу № 908/2687/18 передано на розгляд судді ПроскуряковуК.В.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 14.12.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2687/18 в порядку загального позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 5/162/18. Підготовче засідання призначено на 14.01.2019р. з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні 14.01.2019 р. оголошено перерву до 12.02.2019 р. Ухвалою суду від 12.02.2019 р. залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Чернігівську селищну раду Чернігівського району Запорізької області, продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів до 14.03.2019 р. та відкладено розгляд справи у підготовчому провадженні на 05.03.2019 р. Ухвалою від 05.03.2019 р. залучено Чернігівську селищну раду Чернігівського району Запорізької області як правонаступника Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області до участі у справі № 908/2687/18 в якості відповідача, одночасно виключивши її з числа третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача. Залучено до участі у справі № 908/2687/18 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області. Розгляд справи у підготовчому провадженні відкладено на 11.03.2019 р. з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 11.03.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, за письмовою згодою учасників справи ухвалено перше судове засідання з розгляду справи по суті провести у судовому засіданні 11.03.2019 р. В судовому засіданні 11.03.2019 р. судом оголошено перерву до 02.04.2019 р.

В судовому засіданні 02.04.2019 р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, судові засідання здійснювались із застосуванням технічних засобів фіксації судового процесу за допомогою ПАК Оберіг.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги з урахуванням письмової заяви від 11.03.2019 р., зазначивши, що у звязку із заміною відповідача ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області на Чернігівську селищну раду Чернігівського району Запорізької області відмовляється від частини позовних вимог, саме від пункту 1 прохальної частини позову та просить у п. 2 прохальної частини у редакції додаткової угоди змінити сторону ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області на Чернігівську селищну раду Чернігівського району Запорізької області; судові витрати покласти на позивача.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на ст.ст. 13, 14, 19 Конституції України, ст.ст. 319, 626, 638, 764, 777, 792, Цивільного кодексу України, ст. 3, 79, 118, 124, 206 Земельного кодексу України, ст.ст. 13, 18, 20, 33 Закону України Про оренду землі та пояснив, що 29.10.2008 р. між Чернігівською районною державною адміністрацією Запорізької області та ФГ Гогунського Андрія Владленовича укладено договір оренди землі № 72, предметом якого є земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 114,1540 га (рілля) кадастровий номер :03:028:0003, яка розташована на території Панфілівської сільської ради Чернігівського району Запорізької області. Відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності від 06.09.2012 р. повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів передано до центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів. На території Запорізької області дані функції було передано Головному управлінню Держземагенства у Запорізькій області. З метою продовження строку дії договору, позивач звернувся до відповідача з листом повідомленням від 01.10.2018 р., додавши проект додаткової угоди. У відповідь на вказаний лист відповідач направив позивачу лист від 02.11.2018 р. за №27-8-0.6-6754/2-18, відповідно до якого заперечив проти поновлення (продовження) договору оренди землі від 29.10.2008 р., зареєстрованого 07.11.2008 р. № 72, посилаючись на лист Держгеокадастру України від 05.07.2017 р. №22-28-0.13-10489/2-17. 07.11.2018 р. сплинув термін дії договору, однак відповідач не уклав з позивачем додаткової угоди щодо його поновлення.

Представник Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області підтримала доводи, викладені у письмових поясненнях від 11.03.2019 р., в яких зазначено, що наказом ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області від 21.12.2018 р. земельна ділянка (кадастровий номер :03:028:0003), яка є предметом договору оренди землі від 29.10.2008 р. №72 передана у комунальну власність Чернігівської селищної ради. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень зазначена вище земельна ділянка вже перереєстрована з державної власності на комунальну власність. Також зазначив, що земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються в оренду на конкурсних засадах. У звязку з цим Чернігівська селищна рада Чернігівського району Запорізької області та Фермерське господарство Гогунського Андрія Владленовича не можуть врегулювати цей спір у позасудовому порядку. На підставі викладеного, відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог в редакції, запропонованій позивачем.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області підтримав доводи викладені у письмовому відзиві від 13.02.2019 р. та просить суд відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог.

Наявні матеріали справи дозволяють розглянути справу по суті.

Розглянувши та дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд,

ВСТАНОВИВ:

29.10.2008 р. між Чернігівською районною державною адміністрацією Запорізької області (далі - Орендодавець) та Фермерським господарством Гогунського Андрія Владленовича (далі - Орендар) укладено договір оренди №72, відповідно до п. 1 якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка надана на підставі розпорядження голови Чернігівської районної державної адміністрації Запорізької області № 411 від 23.10.2008 р., яка знаходиться на території Панфілівської сільської ради Чернігівського району Запорізької області, за рахунок земель резервного фонду в контурі № 498.

Згідно з п. 2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 114,1540 га, у тому числі 114,1540 га земель сільськогосподарського призначення (рілля).

Відповідно до п. 5 договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 1 064 758,65 грн.

У пункті 8 договору зазначено, що договір укладено на 10 років. Після закінчення строку договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі Орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово Орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 20 договору передбачено, що передача земельної ділянки Орендарю здійснюється у тижневий строк після підписання Договору за актом її приймання-передачі.

Земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Цільове призначення земельної ділянки землі сільськогосподарського призначення. Умови збереження стану обєкта оренди дотримання сівозмін, забороняється самовільна забудова земельної ділянки та зміна цільового використання. (п.п. 15-17 договору).

У відповідності до п. 43 договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

07.11.2008 р. договір зареєстровано Токмацьким МРВ ЗРФ ДП Центр ДЗК, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за № 72.

Згідно Кадастрового плану земельної ділянки, що є невідємним додатком до Договору, кадастровий номер земельної ділянки, що надана в оренду :03:028:0003.

Також, між сторонами підписаний ОСОБА_4 визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 29.10.2008 р.

Відповідно до ОСОБА_4 прийому передачі земельної ділянки за договором оренди від 29.10.2008 р. Орендодавець передав Орендарю в оренду земельну ділянку в натурі площею 114,1540 га із земель державної власності на підставі розпорядження Чернігівської РДА №411 від 23.10.2008 р.

ОСОБА_4 підписаний Орендодавцем, Орендарем та спеціалістом виконавця польових робіт ТОВ «ОМ Сервіс».

Відповідно до ОСОБА_1 з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-018 від 01.10.2018 р. земельна ділянка за кадастровим номером: :03:028:0003, яка знаходиться за адресою: Запорізька область, Чернігівський район, Панфілівська сільська рада; цільове призначення: для ведення торваного сільськогосподарського виробництва, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення; вид використання земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; форма власності: державна; площа земельної ділянки: 114,1540; Орендар ФГ ОСОБА_5

Відповідно до положень Закону України від 06.09.2012 р. № 5245-VІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності, який набрав чинності з 01.01.2013 р., землі державної та комунальної власності в Україні вважаються розмежованими. Землі, розташовані за межами населених пунктів, крім земельних ділянок приватної власності та земельних ділянок, які перебувають у комунальній власності, чи на яких розташовані об'єкти нерухомого майна комунальної власності, є землями державної власності.

З матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка, яка є предметом спірного договору оренди землі від 29.10.2008 р., знаходиться на території Панфілівської сільської ради Чернігівського району Запорізької області поза межами населеного пункту, а тому, в силу підпункту г) пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності від 06.09.2012 р. № 5245-VI, ця земельна ділянка знаходилась у державній власності.

За змістом ч. 4 ст. 122 ЗК України в редакції, чинній з 01.01.2013 р., повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності, надання у власність або у користування для всіх потреб віднесено до компетенції центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 р. № 5 Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру постановлено: утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком.

Відповідно до додатку № 2 цієї постанови, Головне управління Держземагенства у Запорізькій області реорганізовано в Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

Згідно з п.п. 1, 4. Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 р. № 333 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 р. за №1391/29521) Головне управління Держгеокадастру в області (далі Головне управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане. Головне управління відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру № 18 від 03.03.2015 р. затверджено положення про Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, що є територіальним органом центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Отже, у звязку з набранням чинності зазначеним вище Законом від 06.09.2012 р. №5245-VІ, розпорядником земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Запорізької області стало Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

Предметом розгляду у даній справі є вимога про визнання поновленим договір оренди землі від 29.10.2008 р., зареєстрований Токмацьким МРВ ЗРФ ДП Центр ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.11.2008 р. за № 72, на десять років шляхом укладання додаткової угоди в редакції, запропонованій позивачем 11.03.2019р.

Оцінивши представлені докази в їх сукупності суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини, а згідно зі ст.174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відносини, що виникають у зв'язку з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України Про оренду землі, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі ст.1 Закону України Про оренду землі оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статтею 13 Закону України Про оренду землі передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. (ч. 1 ст. 19 Закону України Про оренду землі)

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Закону України Про оренду землі договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Частинами 1 - 5 статті 33 цього ж Закону унормовано, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Згідно з ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із:

власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності);

уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.

Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обовязковому порядку.

Згідно з ч. 11 ст. 33 Закону України Про оренду землі відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

Ці положення узгоджуються із загальною нормою ч. 1 ст. 777 ЦК України, в якій законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов'язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права.

Права наймача, що встановлені статтею 777 ЦК України, є переважними, тобто за своєю правовою природою вони є привілеями носія таких прав.

Таким чином, у статті 33 Закону України «Про оренду землі» регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами за умови дотримання порядку, визначеного частинами 2- 5 цієї норми, так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Отже, стаття 33 Закону України "Про оренду землі" містить дві різні правові конструкції, а зміст права, підстави і обставини для захисту переважного права орендаря, яке виникає відповідно до частин 1- 5 зазначеної статті, не є тотожними змісту та підставам захисту його права, яке виникає згідно з частиною 6 цієї норми.

Законодавець у частині 5 статті 33 Закону визначив алгоритм дій, який зобов'язує орендодавця після отримання листа-повідомлення орендаря:

1) розглянути лист-повідомлення на предмет відповідності вимогам закону;

2) узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору;

3) за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності);

4) укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендареві направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Зазначені положення слід розуміти таким чином:

а) орендодавець у разі невідповідності змісту листа-повідомлення та умов проекту додаткової угоди вимогам закону повинен протягом місяця із дати його отримання повідомити орендареві про такі невідповідності, що, у свою чергу, може бути підставою для заперечення у задоволенні заяви орендаря;

б) може запропонувати свою редакцію істотних умов договору оренди землі.

При цьому, заперечення орендодавця стосовно невідповідності направленого орендарем листа-повідомлення із проектом додаткової угоди вимогам закону мають бути обґрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону, зазначені у листі-повідомленні або проекті додаткової угоди, або містити конкретні істотні умови договору, щодо яких орендодавець пропонує зміни.

Якщо орендар та орендодавець у процесі погодження фактично дійшли згоди щодо нових істотних умов договору оренди землі, але не уклали додаткової угоди, то способом захисту прав орендаря буде саме його звернення до суду із позовом про визнання додаткової угоди укладеною на нових узгоджених істотних умовах, а не пролонгація на попередніх умовах.

У разі ж встановлення обставин дотримання орендарем процедури і строку звернення до орендодавця із повідомленням про намір поновити договір оренди землі, однак невиконання при цьому орендодавцем установленого частиною 5 статті 33 Закону обов'язку у місячний термін розглянути надісланий орендарем лист-повідомлення цю поведінку орендодавця не можна визнати добросовісною.

Враховуючи, положення пункту 8 договору про те, що договір укладено на 10 років та вказаний договір зареєстрований Токмацьким МРВ ЗРФ ДП Центр ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.11.2008 р. за № 72, суд приходить до висновку, що договір оренди земельної ділянки від 29.10.2008 р. діє до 07.11.2018 р., проти чого сторони не заперечують.

Як вбачається з матеріалів справи, листом-повідомленням вих. № 37 від 01.10.2018 р. позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області з клопотанням про поновлення спірного Договору оренди землі від 29.10.2008 р., зареєстрованого Токмацьким МРВ ЗРФ ДП Центр ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.11.2008 р. за № 72, на десять років, залишивши його умови без змін. До вказаного листа-повідомлення на виконання вимог законодавства додано: проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі, а також додатково довідки про нормативну грошову оцінку, про відсутність заборгованості з оплати орендної плати за землю, агрохімічний паспорт земельної ділянки.

Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області отримало вказаний лист 04.10.2018 р., що підтверджується відбитком печатки за вх. № 27-5654/0/1-18.

Листом-повідомленням від 02.11.2018 р. за № 27-8-0.6-6754/2-18 Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області заперечило проти поновлення спірного договору оренди землі від 29.10.2008 р., посилаючись на лист Держгеокадастру України № 22-28-0.13-10489/2-17 від 05.07.2017 р., яким рекомендовано поновлювати договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, набутих в оренду на безконкурентних засадах із встановленням максимальної відсоткової ставки орендної плати, визначеної Податковим кодексом України. Отже, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області не погоджується з пропозицією ФГ Гогунського Андрія Владленовича в частині поновлення договору на 10 років та щодо встановлення розміру орендної плати на рівні 3% від нормативної грошової оцінки, оскільки за результатами проведення земельних торгів, орендна плата могла б бути значно більшою.

Відповідно до поштового штемпелю на конверті №749 вказаний лист-повідомленням від 02.11.2018 за № 27-8-0.6-6754/2-18 направлено на адресу позивача 05.11.2018 р. Також, згідно інформації з офіційного сайту УДППЗ «Укрпошта» поштове відправлення за №749 прийнято поштою 05.11.2018 р.

Позивач зазначив, що ФГ Гогунського Андрія Владленовича продовжує використовувати орендовану земельну ділянку, але додаткова угода щодо його поновлення не укладена.

Судом встановлено, що позивач, маючи намір належним чином скористатися своїм переважним правом на укладення договору оренди земельної ділянки на новий строк, у відповідності до ч.ч. 1-5 ст. 33 Закону України Про оренду землі та п. 8 договору оренди землі надіслав Головному управлінню Держгеокадастру у Запорізькій області лист-повідомлення про поновлення спірного договору оренди землі на новий десятирічний термін, не пізніше, ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору, додавши до цього листа проект додаткової угоди про поновлення строку дії договору.

Таким чином, 05.11.2018 р., в межах 30-ти денного строку, встановленого ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області надіслало позивачу лист-повідомлення від 02.11.2018 р. за № 27-8-0.6-6754/2-18, яким заперечило проти поновлення спірного договору оренди землі від 29.10.2008 р.

Отже, відповідач у місячний строк розглянув лист-повідомлення позивача про поновлення договору оренди землі та направив у передбачений ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» строк позивачу лист про заперечення в поновленні договору оренди землі, отже сторонами не була досягнута домовленість щодо істотних умов договору та переважне право орендаря на укладання договору оренди землі припинилося.

31.01.2018 р. Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 60-р Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об'єднаних територіальних громад, відповідно до якого Державна служба з питань геодезії, картографії та кадастру починаючи з 01.02.2018 р. забезпечує передачу земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, включених до переліку земельних ділянок державної власності, права на які виставлені на земельні торги, в комунальну власність об'єднаних територіальних громад після оприлюднення результатів земельних торгів та укладення договорів оренди таких земельних ділянок.

Згідно з наказом Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 21.12.2018 № 8-2314/15-18-СГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» наказано передати Чернігівській селищній об'єднаній територіальній громаді у комунальну власність за актом приймання-передачі земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 11094,9034 га, які розташовані на території Чернігівської селищної об'єднаної територіальної громади Чернігівського району Запорізької області за межами населеного пункту, згідно з додатком.

Відповідно до ОСОБА_5 приймання-передачі від 22.12.2018 р. Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області передало із державної власності, а Чернігівська селищна об'єднана територіальна громада Чернігівського району Запорізької області прийняла у комунальну власність земельні ділянки загальною площею 11094,9034 га згідно з додатком.

У пункті 318 Додатку до наказу від 21.12.2018 р. № 8-2314/15-18-СГ вказано земельну ділянку площею 114,1540 га, кадастровий номер :03:028:0003.

28.01.2019 право комунальної власності на вищезазначену земельну ділянку було зареєстровано за Чернігівською селищною радою Чернігівського району Запорізької області у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 04.03.2019 р. за №158385220.

Згідно з ч. 3 розділу X Перехідні положення Земельного кодексу України в редакції, чинній на час розгляду справи судом, у випадках, коли земельні ділянки надані в оренду до введення в дію цього Кодексу органами, повноваження яких з надання земельних ділянок з прийняттям цього Кодексу змінені, продовження строку оренди зазначених земельних ділянок здійснюється органами, що мають право надання вказаних земель за цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 12 ЗК України визначено повноваження сільських, селищних, міських рад у галузу земельних відносин на території сіл, селищ, міст, до яких, зокрема, належить, розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, з 28.01.2019 р. Чернігівська селищна рада Чернігівського району Запорізької області (відповідач у справі) є розпорядником земельної ділянки, яка є предметом спірного договору оренди землі і є правонаступником Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області в частині прав і обов'язків за спірним договором.

У звязку з чим, ухвалою господарського суду Запорізької області від 05.03.2019 р. №908/2687/18 залучено Чернігівську селищну раду Чернігівського району Запорізької області як правонаступника Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, до участі у справі № 908/2687/18 в якості відповідача, одночасно виключивши її з числа третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача; залучено до участі у справі №908/2687/18 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

Згідно статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело прав. Перша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним, а держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення законів.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії встановлено, що ст. 1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту правомірних очікувань щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. Правомірні очікування виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому вона мала усі підстави вважати, що таке рішення є дійсним та розраховувати на певний стан речей. З наведеного слідує висновок про те, що по-перше, особа, якій відповідним рішенням надано право користування земельною ділянкою, набуває право власності на майно у вигляді правомірних очікувань щодо набуття у майбутньому права володіння майном (право оренди) ще до укладення відповідного договору оренди на виконання даного рішення, по-друге, після укладення відповідного договору оренди у особи виникає право мирно володіти майном, яким є майнові права (право оренди) протягом певного строку. При цьому, право власності на майно у вигляді як правомірних очікувань, так і майнового права (права оренди), є об'єктом правового захисту згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції та національного законодавства України.

Судом встановлено, що позивач під час дії спірного договору оренди землі належним чином виконував свої обов'язки, а саме своєчасно та в повному обсязі сплачував орендну плату за договором, земельну ділянку використовує за цільовим призначенням, з дотриманням вимог чинного законодавства щодо охорони довкілля. Зазначене підтверджується листом Чернігівської селищної ради Чернігівського району запорізької області від 19.11.2018 № 01-13/2636, довідкою Токмацького управління ГУ ДФС у Запорізькій області від 16.11.2018 № 40253/10/08-01-54-08-016 про відсутність заборгованості з платежів.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів в порядку ст.ст. 76, 77 ГПК України, які б свідчили про неналежне виконання позивачем своїх обов'язків за договором оренди землі від 29.10.2008 р. №72.

Отже, користуючись земельною ділянкою з 2008 р. та виконуючи належним чином умови договору, позивач мав законні сподівання на поновлення строку дії договору після спливу його дії, оскільки на спірній земельній ділянці позивачем здійснюється господарська діяльність з вирощування сільськогосподарських культур, що є метою діяльності господарства.

Таким чином, позивач у даній справі діючи добросовісно та у повній відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 33 Закону України Про оренду землі завчасно надіслав відповідачу лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі з доданим проектом додаткової угоди, продовжує користуватися земельною ділянкою, ані Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, ані Чернігівська селищна рада Чернігівського району Запорізької області відповідно до частини 6 статті 33 Закону України "Про оренду землі" у строк протягом одного місяця після закінчення строку дії договору не надіслало позивачу листа заперечення щодо поновлення строку спірного договору оренди земельної ділянки.

Відповідач позовні вимоги визнав повністю, про що усно заявив суду в судовому засіданні 02.04.2019 р. Крім того, в письмових поясненнях від 11.03.2019 р. просить позов задовольнити в редакції, запропонованій позивачем.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Пунктом 6 ст. 236 ГПК України визначено, що якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб, тому дійшов висновку про можливість прийняття визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч., ч. 1-4 ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обовязок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до стаття 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування заявлених позовних вимог та відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, судовий збір покладається на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін.

Позивачем заявлено суду клопотання про залишення за ним судових витрат зі сплати судового збору.

Зважаючи на те, що поновлення договору оренди землі вимагає укладення додаткової угоди на наступний день за днем закінчення строку дії такого договору, а Чернігівська селищна рада Чернігівського району Запорізької області не мала законодавчої можливості в позасудовому порядку поновити спірний договір оренди землі від 29.10.2008 р. саме з 07.11.2018 р., оскільки станом на цей день ще не мала необхідного обсягу дієздатності, а також те, що відповідач у справі у спірних правовідносинах є лише правонаступником Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області щодо прав і обовязків за спірним договором, з огляду на викладене заявлене клопотання позивача підлягає задоволенню та судові витрати зі сплати судового збору судом покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-79, 86, 129, 233, 236 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати поновленим договір оренди землі від 29.10.2008 р., зареєстрований Токмацьким МРВ ЗРФ ДП Центр ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 07.11.2008 р. за № 72, на десять років шляхом укладання додаткової угоди в наступній редакції:

ДОДАТКОВА УГОДА № 1

до Договору оренди землі

від 29 жовтня 2008 року № 72

смт. Чернігівка Запорізької області ____________ 20 ___ року

Чернігівська селищна рада Чернігівського району Запорізької області в особі селищного голови ОСОБА_6, який діє на підставі Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, з однієї сторони, надалі Орендодавець, та Фермерське господарство Гогунського Андрія Владленовича в особі голови ОСОБА_7, що діє на підставі Статуту, з іншої сторони, надалі Орендар, а разом іменуються сторони, уклали дану Додаткову угоду про таке:

1. Поновити дію договору оренди землі від 29 жовтня 2008 року, зареєстрованого Токмацьким МРВ ЗРФ ДП Центр ДЗК 07 листопада 2008 року за № 72 терміном на 10 років.

2. Інші умови Договору залишити без змін.

3. Ця додаткова угода є невідємною частиною Договору.

РЕКВІЗИТИ ОСОБА_8 СТОРІН

ОРЕНДОДАВЕЦЬ ОРЕНДАР

Чернігівська селищна рада Фермерське господарство

Чернігівського району Запорізької області Гогунського Андрія Владленовича

71202, Запорізька область, 71202, Запорізька область,

Чернігівський район, Чернігівський район,

смт. Чернігівка, смт. Чернігівка,

вул. Українська, 57 вул. Соборна, 383

______________ В.О.ОСОБА_9ОСОБА_7

Повне рішення складено 12.04.2019 р.

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.