ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"24" квітня 2019 р. м ХарківСправа № 922/1176/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Погорелової О.В

розглянувши матеріали

позовної заяви Заступника прокурора Харківської області, м. Харків в інтересах держави, в особі Міністерства освіти і науки України, м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптима", м. Харків (перший відповідач) , Товариства з обмеженою відповідальністю "Альфа", м. Харків (другий відповідач) , Харківської державної академії фізичної культури, м. Харків (третій відповідач)
про визнання недійсними додаткових угоди до договору про спільну діяльність

ВСТАНОВИВ:

Заступник прокурора Харківської області звернувся до господарського суду Харківської області з позовом, в інтересах держави, в особі Міністерства освіти і науки України до ТОВ "Оптима", ТОВ "Альфа" та Харківської державної академії фізичної культури, в якому просить суд визнати недійсними з моменту укладання додаткові угоди до Договору про спільну діяльність №1/30-09 від 30.09.2004, укладені між Харківською державною академією фізичної культури, Товариством з обмеженою відповідальністю Альфа та Товариством з обмеженою відповідальністю Оптима, а саме: додаткову угоду № 3 від 15.01.2006; додаткову угоду № 5 від 13.09.2006; додаткову угоду № 6 від 29.12.2006; додаткову угоду № 7 від 25.06.2007; додаткову угоду № 8 від 27.06.2007; додаткову угоду № 9 від 29.12.2011; додаткову угоду № 9 від 10.12.2013.

В обґрунтування позовних вимог прокурор вказує на те, що спірні додаткові угоди суперечать приписам ст. 92 Земельного кодексу України, а також пункту 20 частини 1 статті 6 Закону України Про управління об'єктами державної власності, Постанові Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 296 про затвердження Порядку укладення державними підприємствами, установами, організаціями, а також господарськими товариствами, у статутному капіталі яких частка держави перевищує 50 відсотків, договорів про спільну діяльність, договорів комісії, доручення та управління майном, Розпорядженню Кабінету Міністрів України від 07 травня 2008 року № 703-р Питання укладення деяких договорів.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, зважаючи на наступне.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Втім, прокурором до позовної заяви не подано доказів оплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру розмір судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір", у разі коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Як вбачається з прохальної частини позовної заяви, прокурор просить суд визначити недійсними вісім додаткових угод до спірного договору.

Отже, відповідно до пп. 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду цієї позовної заяви прокурор повинен оплатити судовий збір у розмірі 15368,00 грн. (по 1921,00 грн. за кожну немайнову вимогу).

Втім, прокурором до позовної заяви додано платіжне доручення №836 від 09.04.2019 про оплату судового збору у розмірі 1921,00 грн. Отже, сума не доплаченого судового збору становить 13447,00 грн.

Згідно до ч. 2 ст. 164 ГПК України, позивач зобовязаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до статті 91 ГПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Пунктом 5.27 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003, чинний від 01.09.2003) встановлено, що відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Разом з цим, додані до позовної заяви додатки не містять належних відміток про їх засвідчення, передбачених п. 5.27 ДСТУ 4163-2003, перелічених вище.

Відповідно до ч. 5 ст. 162 ГПК України у разі пред'явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

Згідно з положеннями статті 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу (ч. 4 ст. 53 ГПК України).

Відповідно до ст. 23 Закону України Про прокуратуру представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом (ч.1). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч.3). Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб'єктом владних повноважень (ч.4).

З наведених норм господарського процесуального законодавства, а також приписів Закону України Про прокуратуру випливає, що прокурор є процесуальним позивачем у справі тобто особою, яка ініціює відкриття провадження у справі на захист прав і інтересів інших осіб у випадках, коли це прямо дозволено законом.

При цьому відповідно до Закону України "Про прокуратуру" підставами представництва прокуратурою інтересів держави є наявність порушення або загрози порушення інтересів держави та не здійснення або неналежне здійснення захисту цих інтересів органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб'єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, та за відсутності такого органу.

В свою чергу інтереси держави мають чітко формулюватися й умотивовуватися прокурором. Звертаючись до суду, прокурор повинен обґрунтувати та довести наявність підстав для здійснення представництва.

Саме лише посилання в позовній заяві прокурора на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження (невжиття з боку Міністерства освіти і науки України заходів, направлених на захист інтересів держави), не достатньо для встановлення судом правових підстав для представництва.

Доведення цих підстав здійснюється у загальному порядку відповідно до вимог ст. 74 Господарського процесуального кодексу України шляхом подання належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів.

Суд також звертає увагу, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.09.2018 по справі № 924/1237/17.

Зокрема, як встановлено судом, прокурор в позовній заяві визначив Міністерство освіти і науки України як орган, уповноважений здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, проте документального підтвердження невжиття останнім заходів щодо захисту інтересів держави матеріали позовної заяви не містять. Крім того, докази надіслання прокурором на адресу міністерства освіти і науки України повідомлення про підготовку даної позовної заяви для подання до господарського суду Харківської області відсутні та до позовних матеріалів прокурором не подано. Як і відсутнє само повідомлення.

Таким чином, з огляду на зазначені обставини та з урахуванням положень ч. 4 ст. 53 ГПК України, суд дійшов висновку, що прокурор не надав належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону, які підтверджують необхідність здійснення прокурором представництва в суді законних інтересів держави в особі Міністерства освіти і науки України.

Згідно з ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом пяти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч. 2 ст. 174 ГПК України).

За наведених обставин, оскільки подана позовна заява не відповідає вимогам статті 164 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне залишити її без руху та надати прокурору строк для усунення вищевказаних недоліків.

Суд звертає увагу прокурора на те, що відповідно до ч. 4 ст. 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 162, 164, 172, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Заступника прокурора Харківської області - залишити без руху.

Прокурору протягом п'яти днів з дня вручення цієї ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме надати суду:

- докази оплати судового збору у встановлених порядку та розмірі;

- належним чином засвідчені докази додані до позовної заяви;

- належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону, які підтверджують необхідність здійснення прокурором представництва в суді законних інтересів держави в особі Міністерства освіти і науки України.

Роз'яснити прокурору що в разі усунення недоліків у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому ст. 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Ухвала підписана 24 квітня 2019 року.

Суддя ОСОБА_1