ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"19" квітня 2019 р. Справа № 921/31/19

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Суддя-доповідач Дубник О.П.

суддів Зварич О.В.

Кравчук Н.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "ЕйПіЕс Україна" б/н від 02.04.2019 (вх. №01-05/1392/19 від 15.04.2019)

на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 11.03.2019 (суддя Гирила І.М., повний текст складено 14.03.2019)

у справі № 921/31/19

за позовом: Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит", м. Київ

до відповідача-1: Приватного підприємства "Тернопільська фірма "Меблі", вул. Фабрична, 24, м. Тернопіль

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "АРІОЛ", м. Тернопіль

до відповідача-3: Приватного підприємства "АРІОЛ- Тернопіль", м. Тернопіль

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, м. Київ

про стягнення солідарно заборгованості в загальній сумі 95 937 759,55 грн,

ВСТАНОВИВ:

До Західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга правонаступника позивача - ТОВ "ЕйПіЕс Україна" б/н від 02.04.2019 (вх. №01-05/1392/19 від 15.04.2019) на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 11.03.2019 (суддя Гирила І.М., повний текст складено 14.03.2019) у справі № 921/31/19, якою заяву Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" за №083-3-592/19 від 13.02.2019 (вх. №3130 від 21.02.2019) про зменшення розміру позовних вимог прийнято до розгляду та повернуто Публічному акціонерному товариству "Банк "Фінанси та Кредит" з Державного бюджету України суму сплаченого судового збору в розмірі 614 779,00 грн.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.04.2019 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді (судді -доповідача) Дубник О.П., суддів Зварич О.В. та Кравчук Н.М.

Згідно з ст.129 Конституції України встановлені основні засади судочинства, до яких віднесено, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ст.14 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Крім того, доступ до правосуддя в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до п.37 рішення від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" Європейський суд з прав людини нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.42 ГПК України учасники справи мають право оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках.

Згідно з ч.1 ст.254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається (ч.2 ст.254 ГПК України).

Частиною 1 статті 255 ГПК України визначено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

За приписами ч. 1 ст. 255 ГПК України окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції: 1) про відмову у видачі судового наказу; 2) про забезпечення доказів, відмову в забезпеченні доказів, скасування ухвали про забезпечення доказів; 3) про забезпечення позову, заміну заходу забезпечення позову; 4) про скасування забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову, відмову у скасуванні чи заміні заходів забезпечення позову; 5) про зустрічне забезпечення, зміну чи скасування зустрічного забезпечення; 6) про повернення заяви позивачеві (заявникові); 7) про відмову у відкритті провадження у справі; 8) про передачу справи на розгляд іншого суду; 9) про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк; 10) про затвердження мирової угоди; 11) про призначення експертизи; 12) про зупинення провадження у справі; 13) про закриття провадження у справі; 14) про залишення позову (заяви) без розгляду; 15) окрема ухвала; 16) про стягнення штрафу в порядку процесуального примусу; 17) у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; 18) про внесення, відмову у внесенні виправлень у рішення; 19) про відмову ухвалити додаткове рішення; 20) про роз'яснення чи відмову у роз'ясненні судового рішення; 21) про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами; 22) про поновлення, відмову у поновленні пропущеного строку для пред'явлення наказу до виконання; 23) про внесення чи відмову у внесенні виправлень до виконавчого документа, визнання чи відмову у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 24) щодо відстрочки або розстрочки виконання рішення, ухвали, постанови, зміну способу та порядку їх виконання; 25) про розгляд скарг на рішення, дії (бездіяльність) органів Державної виконавчої служби, державного виконавця, приватного виконавця; 26) про заміну чи відмову у заміні сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження; 27) про поворот виконання чи відмову у повороті виконання; 28) про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, чи нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку; 29) щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України; 30) про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами; 31) про відмову у відкритті провадження у справі про скасування рішення третейського суду; 32) про повернення заяви про скасування рішення третейського суду; 33) про повернення заяви про видачу наказу за рішенням третейського суду без розгляду; 34) про залишення без розгляду заяви про відновлення втраченого судового провадження; 35) про відновлення чи відмову у відновленні повністю або частково втраченого судового провадження.

Встановлений наведеною правовою нормою перелік ухвал, що підлягають оскарженню, є вичерпним і не містить такої ухвали як ухвала про прийняття до розгляду заяви про зменшення розміру позовних вимог та повернення судового збору.

Суд звертає увагу скаржника на те, що ухвала Господарського суду Тернопільської області від 11.03.2019 у справі № 921/31/19 до переліку, наведеного у частині 1 статті 255 Господарського процесуального кодексу України, не входить, а тому не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Згідно з ч.3 ст.255 ГПК України, заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 260 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

За таких обставин, апеляційна скарга правонаступника позивача - ТОВ "ЕйПіЕс Україна" б/н від 02.04.2019 (вх. №01-05/1392/19 від 15.04.2019) на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 11.03.2019 у справі № 921/31/19 підлягає поверненню скаржнику на підставі п. 4 ч. 5 ст. 260 ГПК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 260 ГПК України про повернення апеляційної скарги постановляється ухвала, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Керуючись ст.ст. ст. 42, 234,254, 255, ч. 5 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу ТОВ "ЕйПіЕс Україна" б/н від 02.04.2019 (вх. №01-05/1392/19 від 15.04.2019) на ухвалу Господарського суду Тернопільської області від 11.03.2019 у справі № 921/31/19 з доданими матеріалами всього на 28 арк. повернути скаржнику.

2. Копію цієї ухвали надіслати учасникам справи.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки визначені ст.ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач Дубник О.П.

Суддя Зварич О.В.

Суддя Кравчук Н.М.