ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року Справа № 916/1716/18
м.Одеса проспект Шевченка, 29

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді М.А. Мишкіної,

суддів Л.О. Будішевської, С.В. Таран

секретар судового засідання Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від ТОВ "ПАРИТЕТ" - Кравченко Р.Ю. - за довіреністю;

від ПрАТ "АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГО Україна" - Ожога С.А. - за довіреністю

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРИТЕТ"

на рішення господарського суду Одеської області від 14 січня 2019 року

у справі №916/1716/18

за позовом Приватного акціонерного товариства "АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГО Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ПАРИТЕТ"

про стягнення 54 475,40грн.

суддя суду першої інстанції: О.В. Цісельський

дата і місце ухвалення рішення: 14.01.2019р., 15:27год., м. Одеса, господарський суд Одеської області, зала судових засідань №11

повний текст рішення складено 25.01.2019р.

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

У судовому засіданні 09.04.2018р. оголошувалась перерва згідно ст.216 ГПК України.

В судовому засіданні 23.04.2019р. згідно ст.ст.233,240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

14.08.2018р. Приватне акціонерне товариство «АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ «ІНГО Україна» (надалі - позивач, ПрАТ «АСК «ІНГО Україна») звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Паритет" (надалі - відповідач, ТОВ «Паритет»), в якому просило стягнути з відповідача 54475,40грн. страхового відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 18.07.2017р. між ТОВ «Паритет» та ТОВ "СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ" було укладено Договір перевезення вантажу автомобільним Транспортом №23/06-0049. У відповідності до заявки №24/11-0017 та міжнародної товарно-транспортної накладної, вантаж (скло) було прийнято відповідачем для перевезення за замовленням товариства з обмеженою відповідальністю "СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ", за маршрутом Болгарія - Україна. 19.04.2018р. під час розвантаження автомобілю НОМЕР_1, НОМЕР_2 було виявлено пошкодження вантажу (скло), що підтверджується актом №93 від 19.04.2018р. Зі змісту звіту про проведення інспекційних робіт №498, складеного ФОП Расіним А.А., вбачається, що внаслідок пошкодження вантажу Замовнику було спричинено шкоду в сумі 2 250,90 дол. США, що склало 58 856,02 грн. 01.02.2018р. між ПрАТ "АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ІНГО УКРАЇНА" та ТОВ "СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ" було укладено договір страхування №550217106.16, позивач визнав пошкодження вантажу страховим випадком та 07.05.2018р. сплатив ТОВ "СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ" 54475,40грн. Враховуючи, що пошкодження вантажу відбулось з вини перевізника (ТОВ «Паритет») виходячи з положень ч.1 ст.17 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956р., кошти в сумі 54475,40грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

З посиланням на норми ст.27 ЗУ «Про страхування», ст.ст.1172, 1187, 1194 ЦК України позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі

07.09.2018р. до суду надійшов відзив на позов в якому відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог, в якому, зокрема, зазначив, що перевізник повністю дотримувався інструкції та правил, встановлених замовником. Цілісність упаковки при отриманні товару порушена не була, а тому перевізник не може нести цивільно-правову відповідальність за пошкоджений товар при наявності непошкодженої упаковки.

07.09.2018р. відповідач подав до суду клопотання про призначення судової експертизи у справі, у задоволенні якого судом було відмовлено протокольною ухвалою від 20.11.2018р.

15.11.2018р. позивач подав суду відповідь на позов, в якій не погодився із зазначеними у відзиві доводами.

04.12.2018р. відповідач вдруге звернувся до суду із клопотанням про призначення судової експертизи, у задоволенні якого судом було відмовлено протокольною ухвалою від 07.12.2018р.

Рішенням господарського суду Одеської області від 14.01.2019р. (суддя О.В.Цісельський) позов задоволено - стягнуто з ТОВ «ПАРИТЕТ» на користь ПрАТ «АКЦІОНЕРНА СТРАХОВА КОМПАНІЯ ІНГО Україна» суму в розмірі 54475,40грн. та судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1762 грн.

Рішення вмотивоване посиланням на норми ст.ст.22, 509,626-628, 1166 ЦК України, ч.1 ст.222, ст.224 ГК України, ч.1 ст.1, ст.9, ч.1, 2 ст.17, Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956р. та обґрунтоване наступним:

- згідно заявки №24/11-0017 та міжнародної товарно - транспортної накладної, вантаж (скло) було прийнято відповідачем для перевезення, водій ОСОБА_7, автомобіль "DAF" д.н. НОМЕР_6, напівпричеп д.н. НОМЕР_3, маршрут Болгарія - Україна. Дане перевезення вантажу є міжнародним, а тому регулюється положеннями Конвенції;

- вартість вантажу була визначена в інвойсі №501542238, згідно умов Конвенції сума завданого збитку має розраховуватись виходячи з вартості вантажу визначеної в інвойсі №501542238, розмір заподіяних збитків був визначений на підставі акту №93 від 19.04.2018р., звіту №498 про проведені інспекційні роботи ФОП Расін А.А. та бухгалтерської довідки №65 від 23.04.2018р. ТОВ "СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ";

- відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами обставини, що пошкодження вантажу сталось внаслідок обставин, передбачених ч.ч.2, 4 ст.17 Конвенції, а тому він має відшкодувати завдані збитки;

- відповідачем вантаж було прийнято цілісним, а доставлено у пошкодженому стані, у суду наявні підстави для покладення саме на відповідача обов'язку з відшкодування збитків, сплачених позивачем ТОВу "СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ" у зв'язку з чим, стягненню з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 54475,40грн.;

- водієм відповідача не було перевірено стан вантажу в тарі на час його завантаження для перевезення та не було встановлено його пошкодження, у зв'язку з чим водій й не скористався правом відмовитись від його перевезення, а прийнявши вантаж для перевезення без відповідних заперечень - несе повну відповідальність за збереження вантажу під час його перевезення;

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ТОВ «Паритет» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на неповне з'ясування господарським судом обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків господарського суду обставинам справи.

Апеляційна скарга вмотивована посиланням на положення п.п. 22.6.2 та 22.6.3 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, ст.ст. 133, 134 Статуту автомобільного транспорту, п.п. 3.2, 3.3, 3.4 Договору №23/06-0049, ч. 2 ст.17 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає наступне:

- відповідно до умов Договору №23/06-0049 від 18.07.2017р. та з урахуванням індивідуальних особливостей перевезення вантажу (скло), окрім міжнародних актів, застосовується також і національні акти, які в даному випадку є Спеціальною нормою для даних правовідносин. Саме в Правилах перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997р., враховуються особливості скла та законодавець окремо виділив розділ для чіткої та об'єктивної оцінки, щодо перевезення та поводження з вантажем-скло;

- в примірнику відповідача міжнародно-транспортної накладної № 903684 МД: 3020Т1917 - в графі 24 відсутні будь-які. зауваження вантажоотримувача, щодо стану та наявності пошкоджень. Запис: «вантаж прийшов пошкодженим згідно Акту вхідного контролю №93 від 19.04.18р.» з'явився тільки в примірнику, що надав позивач суду в копії. Підписаний обома сторонами Акт № ТІА-0000830 здачі-прийняття робіт (надання, послуг) від 19.04.2018р. засвідчував відсутність жодних претензій до перевізника ТОВ «Паритет».

- під час розвантаження вантажу на складі Замовника, стан тари, в якій перевозився вантаж - скло відповідав цілісності та стану, зазначеному в міжнародно-транспортній накладній;

- при виявлені ушкоджень не отримано ніяких претензій від TОB «Сейф Гласс Факторі». Не зроблено відповідних записів, щодо кількості та розміру шкоди в грошовому еквіваленті, які заподіяні вантажоодержувачу. Представники вантажоодержувача не визначили причин і суму, на яку зменшилась вартість вантажу, та письмового повідомлення про відшкодування збитків Перевізник не отримував, як того вимагають умови Договору та Правила. Перевізника не було сповіщено належним чином про ініціативу по виклику експерта чи інших інспекцій, щодо визначення причин і суми, на яку зменшилась вартість вантажу від Вантажоодержувача. Не призначена експертиза, згідно п.13.7. Правил, яка проводиться у присутності представників Перевізника і Замовника. Результати експертизи оформляються актом. Акт експертизи підписується експертами й особами, які були присутні при проведенні експертизи;

- при прийнятті рішення суд не дослідив підписаний сторонами Договір, Звіт експерта Расіна А.А. та наявні в матеріалах справи документи, неправильно визначився із характером спірних правовідносин, не застосував закон, який підлягає застосуванню, зокрема ст.627-629 ЦК України, пункти b,c,d ч,4 ст.17 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19 травня 1956 року, в зв'язку з чим прийняв помилкове рішення, яке підлягає скасуванню.

Також скаржником подано клопотання про залучення до матеріалів доказів, які не були подані до господарського суду з підстав що не залежали від заявника: копії свого примірника, міжнародної транспортної накладної (№ 903.684 МД 3020Т1917) та копії Акту № ПА-0000830 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 19.04.2018р.

В обґрунтування клопотання скаржник зазначає, що під час розгляду справи представники ТОВ «ПАРИТЕТ» не мали змоги надати для ознайомлення суду першої інстанції такі докази, що зазначають відсутність претензій з боку Замовника послуг, а саме оригіналу свого примірника, міжнародно-транспортної накладної (№ 903.684 МД 3020Т1917) - де в графі 24 відсутні будь-які зауваження Вантажоотримувача щодо виявлення пошкоджень під час здачі вантажу, також не мали змоги надати для ознайомлення оригінал примірника Акту № ПА-0000830 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 19.04.2018р. (в якому відсутні також претензії за перевезення вантажу), оскільки вказані документи були загублені після проведення документальної планової виїзної перевірки Головним управлінням ДФС в Одеській області вимог законодавства України з питань державної митної справи, що була проведена, починаючи з 11 вересня 2018 року за адресою відповідача і тривала 30 робочих днів. Тому під час розгляду справи ТОВ «ПАРИТЕТ» не мало змоги довести існування вищезазначених накладної та Акту, про існування оригіналів вищезазначених документів скаржнику стало відомо тільки після того як було додатково перевірено всі документи, які були перед цим передані на ознайомлення перевіряючим від Головного управлінням ДФС в Одеській області, дані документи були загублені на момент звернення. В додатки до клопотання надані документи на підтвердження обґрунтованості клопотання копія наказу №6413 від 28.08.2018р., копія повідомлення від 28.08.2018р. №1762-1410, копія запиту б/н від осіб, що перевіряли підприємство на надання документів, копія запиту до директора департаменту транспортної логістики ТОВ «ПАРИТЕТ», копія відповіді директора департаменту транспортної логістики ТОВ «ПАРИТЕТ».

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.03.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «ПАРИТЕТ; ухвалою від 21.03.2019р. справу призначено до розгляду в судове засідання.

22.03.2019р. від ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач зазначає, що не погоджується з поданою апеляційною скаргою та вважає дану скаргу безпідставною та необґрунтованою.

В обґрунтування своєї позиції позивач зазначає, зокрема, наступне:

- оскільки перевезення було міжнародним, положення Правил та Статуту, на які посилається відповідач не розповсюджуються на дані перевезення;

- позивач не є стороною в договорі №23/06-0049, до того ж позивач не звертається з позовом про стягнення збитків на підставі вищезазначеного договору, а звертається з позовом в порядку регресу, відповідно між сторонами виникли позадоговірні правовідносин, які регулюються положеннями закону, зокрема Конвенції;

- основним доказом, який підтверджує факт пошкодження вантажу під час його перевезення є акт №93 від 19.04.2018р., підписаний водієм перевізника ОСОБА_7, який є працівником відповідача;

- твердження водія ОСОБА_7 про те, що під час руху не виникло жодних аварійних ситуацій та надані відповідачем докази швидкості руху автомобіля «ВІАТ» д.н. НОМЕР_6, напівнричеп д.н. НОМЕР_3 не спростовують вину відповідача та не звільнять від відповідальності останнього.

08.04.2019р. скаржником подано заяву щодо пояснень до апеляційної скарги, в якій він зазначає, що не погоджується з відзивом на апеляційну скаргу та вважає, що доводи відзиву не спростовують аргументи по суті апеляційної скарги. У поясненнях скаржник, зокрема, (як і у відзиві на позовну заяву) ставить під сумнів звіт ФОП Расіна А.А., зазначаючи, що страхові виплати здійснюються на підставі страхового акту (ч.1 ст.25 ЗУ «Про страхування»). Також вказує, що у звіті №498 зазначено не працюючих на підприємстві відповідача осіб - ОСОБА_9 та ОСОБА_10, державні номера автомобіля та напівпричепа, зазначені у Звіті та у заявці на страхову виплату відрізняються.

У судовому засіданні 09.04.2019р. частково задоволено клопотання ТОВа «Паритет» - залучено до матеріалів справи копію Міжнародної товарно-транспортної накладної №101000/2018/903684 та відмовлено у залученні Акту № ПА-0000830 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 19.04.2018р., оскільки ТОВом «Паритет» не доведено суду апеляційної інстанції неможливості подання цього доказу суду першої інстанції.

15.04.2019р. позивач надіслав суду апеляційної інстанції заяву про проведення судового засідання, призначеного на 23.04.2019р., 15.00 в режимі відеоконференції із дорученням проведення відеоконференції Північному апеляційному господарському суду; у задоволенні заяви відмовлено ухвалою суду від 22.04.2019р. у зв'язку із резервуванням залів судових засідань Північним апеляційним господарським судом 23.04.2019р. з 14.20год. до 16.00год.

В засіданні суду апеляційної інстанції 23.04.2019р. представник скаржника підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги з підстав законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.

Судом першої інстанції встановлені, а також додатково встановлені при апеляційному розгляді справи такі обставини.

18.07.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПАРИТЕТ» (Перевізник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ» (Замовник) було укладено Договір перевезення вантажу автомобільним транспортом №23/06-0049 (а.с.10-11), за умовами п.1.1 якого Перевізник зобов'язується прийняти в обумовлені строки та відповідно доставити, ввірений йому Замовником, або відправником, зазначеним Замовником в пункт призначення та видати його уповноваженій на отримання вантажу особі, а Замовник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідно до п.2.2 Договору №23/06-0049 перевезення здійснюються згідно даного договору, Статуту автомобільного транспорту та порядку, передбаченому діючим законодавством України. При міжнародних перевезеннях також згідно з умовами Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів, Митної Конвенції про міжнародні перевезення вантажів автотранспортом.

Перевізник приймає на себе відповідальність за збереження в дорозі вантажу Замовника, що перевозиться (п.4.4 Договору №23/06-0049).

Відповідно до п.6.1 Договору №23/06-0049 Перевізник несе матеріальну відповідальність за збереження вантажу від повної або часткової втрати, псування або пошкодження при перевезенні в розмірі фактичних збитків, якщо не доведе, що збитки виникли не з його вини. Всі претензії з приводу стану вантажу пред`являються до моменту його вивантаження з транспортного засобу Перевізника, при цьому виклик офіційного представника Перевізника за рахунок Замовника є обов'язковим.

При цьому 01.02.2018р. між Приватним акціонерним товариством «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (Страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ» (Страхувальник) було укладено договір страхування №550217106.18 (а.с.13-19). У відповідності до умов страхування, Страховик взяв на себе зобов'язання при настанні страхового випадку відшкодувати Страхувальнику матеріальну шкоду відповідно до умов даного договору та в межах страхової суми, а Страхувальник зобов'язався сплатити страхову премію у визначеному розмірі та в узгоджені сторонами договірні строки (п.1.1. договору). Предметом договору є майнові інтереси Страхувальника, які не суперечать закону, пов'язані з перевезенням вантажу (включаючи навантаження та розвантаження), а саме: скло тоноване, яке перевозиться автомобільним, залізничним та морським транспортом (п.2.1 договору). Страховою сумою є 100% вартість вантажів, що підлягають страхуванню за цим Договором. Ця вартість вказується Страхувальником в звіті про здійснення перевезення за 365 днів (п.3.1 договору).

10.04.2018р. між сторонами була укладена додаткова угода №1 до Договору добровільного страхування вантажу №550217106.18 від 01.02.2018р. (а.с.20), якою викладено в іншій редакції розділ 3 Договору від 01.02.2018р., зокрема, пункт 3.1 викладено в наступній редакції: «Страховою сумою є 110% дійсної вартості вантажів, що підлягають страхуванню за цим Договором. Дійсна вартість визначається як вартість Вантажу за ціною виробника та/або постачальника, включаючи витрати по перевезенню, зберіганню, фрахт, митні витрати, комісія тощо».

Відповідно до заявки ТОВа «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ» №24/11-0017 (а.с.12) та міжнародної товарно-транспортної накладної, вантаж (скло) загальною вартістю 7878,15дол.США було прийнято ТОВ «ПАРИТЕТ» у Болгарії для перевезення, водій ОСОБА_7, автомобіль «DAF», державний номер НОМЕР_4, напівпричеп державний номер НОМЕР_3, маршрут Болгарія-Україна.

19.04.2018р. вантаж був доставлений ТОВом «ПАРИТЕТ» до місця призначення - м.Бердичев.

У міжнародній товарно-транспортній накладній №101000/2018/903684 (копія якої міститься на а.с.21 та була надана суду позивачем в додатки до позовної заяви) міститься відмітка про те, що вантаж прибув пошкоджений згідно Акту вхідного контролю №93 від 19.04.2018р.

Разом з цим, у копії примірнику вищезазначеної накладної, наданої відповідачем в додатки до апеляційної скарги та залученої апеляційним господарським судом до матеріалів справи відмітка про пошкодження вантажу відсутня (а.а.196-197).

Також в матеріалах справи (а.с.22) міститься копія Акту №93 від 19.04.2018р. вхідного контролю якості сировини (скла), матеріалів (плівка ПВБ), в якому зазначено, що із 7 партій (по 70шт.) при візуальному контролі виявлено, що 2 партії биті всі, в одній партії - приблизно 40 листів биті.

Акт був складений у присутності водія ТОВ «Паритет» ОСОБА_7, що підтверджується його особистим підписом на Акті та визнається ним у заяві свідка від 30.11.2018р. (а.с.134).

20.04.2018р. ТОВ «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ» у м.Бердичев, за участю, зокрема, водія ОСОБА_9 (саме так прізвище водія зазначено в акті), Комісією був складений Акт про дефекти сировини матеріалів, напівфабрикатів та комплектуючих (а.с.32-33), в якому зафіксований дефект у вигляді тріщини у трьох ящиках з маркуванням: 17ВР105408 (бита вся), 17ВР105379 (бита вся), 17ВР105411 (40 листів биті). Висновки комісії: так як даний дефект знаходиться всередині пачки листів, цілісність упаковки не порушена, комісія прийняла рішення: 1. прийняти на склад дану сировину; 2. ВТК перевірити пошкоджені пачки зі склом на другому стані вхідного контролю на дільниці порізу. Інформацію про результати контролю передати до комерційного відділу службі постачання відрізу після проведення контролю. 3. Службі постачання проінформувати у письмовому вигляді постачальника сировини у найкоротші терміни за результатами висновків ВІК.

Відповідно до звіту №498 (мовою оригіналу) «О проведённых инспекционных работах «Сюрвейерский осмотр товарно-материальных ценностей: листового зеленого флоат-стекла торговой марки SISEKAM толщиной 2,2мм. в ящиках, определение размера материального ущерба в результате боя стекла во время транспортировки груза из Болгарии» від 20.04.2018р. (а.с.23-28), складеного ФОП Расіним А.А., була проведена інспекція товарно-матеріальних цінностей зеленого скла торговельної марки SISEKAM, товщиною 2,2мм, яке упаковано у дерев`яні ящики. Замовник інспекції АСК «ІНГО Україна», місце інспекції: склад вантажоотримувача ТОВ «SAFE GLASS FACTORY LLC», розташований за адресою: Житомирська область, м.Бердичев, вул.Низгорецька, 16. Інспекція проведена за участю 5 представників ТОВ «SAFE GLASS FACTORY LLC», представника ТОВ «Паритет» водія-експедитора ОСОБА_10 та ФОП Расіна А.А. - незалежного експерта Расіна А.А.

При проведенні інспекції встановлено, що три вантажних місця (ящика) мають пошкоджене (бите) скло. При підрахунку пошкодженого товару встановлений бій 70 листів зеленого флоат-скла в ящиках номери 17ВР105408 (бій усього скла в ящику) та 17ВР105379 (бій усього скла у ящику). Крім того, в ящику №17ВР105411 встановлено бій 40 листів скла. Даний товар не придатний для подальшого використання на виробництві.

За висновками інспекції наданий для інспекції товар - зелене флоат-скло, торговельної марки SISEKAM, товщиною 2,2мм, який прибув на адресу вантажоотримувача ТОВ «SAFE GLASS FACTORY LLC» м.Бердичев за міжнародною товарно-транспортною накладною СМR №б/н від 14.04.2018р. Invoice № від 14.04.2018р. у вантажному напівпричепі НОМЕР_7/НОМЕР_3 частково пошкоджений при його транспортуванні. Всього пошкоджено товару (бій скла) у кількості 180 листів на загальну суму 2250,90USD (без урахування вартості митних платежів, ПДВ та фрахту). Вартість придатних залишків бою - листового скла при його здачі на повторну переробку становитиме 5738,27грн.

19.04.2018р. ТОВ «Сейф Гласс Факторі» подало ПрАТ «АСК «Інго Україна» повідомлення про настання випадку за договором страхування №550217106.18, який має ознаки страхового - скло бите у трьох пачках, попередня сума збитку - 59301,49грн. (а.с.42).

02.05.2019р. ТОВ «Сейф Гласс Факторі» подало позивачу заяву на виплату страхового відшкодування (а.с.41).

03.05.2018р. АСК «ІНГО Україна» був складений страховий Акт №364922 за договором страхування 550217106.8, в якому зазначено, що на підставі заяви страхувальника та наданих страхувальником документів та їх перевірки виявлено пошкодження вантажу (скла) під час прийому на складі в Бердичеві (авто НОМЕР_5/НОМЕР_3), сума збитку і результаті даного страхового випадку складає 59003,35грн., сума страхового відшкодування, дорівнює сумі збитку з вирахуванням встановленої договором франшизи в розмірі 4527,95грн. і складає 54475,40грн. (а.с.43).

07.05.2018р. позивач виплатив ТОВ «Сейф Гласс Факторі» 54475,40грн. (платіжне доручення №5311 від 07.05.2018р.) страхового відшкодування (а.с.44).

21.06.2018р. АСК «ІНГО Україна» надіслала відповідачу претензію №2073 з вимогою перерахувати позивачу кошти страхового відшкодування, виплаченого ТОВу «Сейф Гласс Факторі» - 54475,40грн. (а.с.45-46), яка отримана відповідачем 04.07.2018р. (а.с.47) та залишена відповідачем без реагування.

Звертаючись до суду з позовом позивач зазначив, що кошти у сумі 54475,40грн. підлягають стягненню з відповідача на його користь, оскільки пошкодження вантажу сталося з вини перевізника - ТОВ «Паритет», отже саме відповідач повинен відшкодувати позивачу кошти, які були виплачені позивачем за страховий випадок ТОВу «Сейф Гласс Факторі» як страхове відшкодування.

Суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги, дійшовши висновку про те, що відповідачем вантаж було прийнято цілісним, а доставлено у пошкодженому стані, отже наявні підстави для покладення саме на відповідача обов'язку з відшкодування збитків, сплачених позивачем ТОВу «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ» у зв'язку з чим, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають грошові кошти в сумі 54475,40грн.

Колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду з огляду наступного.

Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певні дії (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу, у тому числі із договору.

Стаття 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін в силу положень ч.2 ст.598 цього Кодексу допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно із ст.ст.908, 909 ЦК України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами). Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору перевезення вантажу.

Перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

За приписами статті 9 Конституції України та ст. 19 ЗУ «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Якщо міжнародним договором України, який набрав чинності в установленому порядку, встановлено інші правила, ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Законом України «Про приєднання України до Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів» закріплено, що Україна приєдналася до зазначеної Конвенції, а згідно листа Міністерства закордонних справ України від 16.05.2007р. №72/14-612/1-1559 «Щодо набуття чинності міжнародними договорами» ця Конвенція набрала чинності для України 17.05.2007р.

З огляду на умови договору на перевезення вантажу від 18.07.2017р. та враховуючи, що обставини даного спору виникли при виконанні договору міжнародного перевезення вантажу автомобільним транспортом, в якому відповідач виступав перевізником, на спірні правовідносини поширюються положення Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів.

Відповідно до ч.1 ст.1 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19.05.1956р. і Протоколу до Конвенції 1978р., ця Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

Відповідно до ст. 9 Конвенції вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником.

Якщо вантажна накладна не містить спеціальних застережень перевізника, то, якщо не доведено протилежне, припускається, що вантаж і його упаковка були зовні в належному стані в момент прийняття вантажу перевізником, і що кількість вантажних місць, а також їх маркування та нумерація відповідали заявам, які містилися у вантажній накладній.

Відповідно до ч.1 ст.17 Конвенції перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки.

Згідно ч.2 ст. 17 Конвенції перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата вантажу, його ушкодження чи затримка його доставки стались внаслідок дій або недогляду позивача, внаслідок інструкцій позивача, не викликаних діями або недоглядом з боку перевізника, внаслідок дефекту вантажу чи внаслідок обставин, уникнути яких перевізник не міг і наслідки яких він не міг відвернути.

Відповідно до ч.4 ст. 17 Конвенції за умови дотримання пунктів 2-5 статті 18, перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата чи ушкодження вантажу є наслідком особливого ризику, нерозривно пов'язаного з однією чи декількома з перерахованих нижче обставин:

a) з використанням відкритих безтентових транспортних засобів, якщо таке використання було погоджене і чітко зазначене у вантажній накладній;

b) з відсутністю чи дефектами упаковки, у випадках, коли вантажі, що перевозяться без упаковки чи без належної упаковки, за своєю природою піддаються псуванню чи пошкодженню;

c) з обробкою, навантаженням, складуванням чи вивантаженням вантажу відправником або одержувачем, чи особами, які діють від імені відправника або вантажоодержувача;

d) з природними властивостями деяких вантажів, внаслідок яких вони піддаються повній або частковій втраті чи пошкодженню, зокрема, внаслідок поломки, корозії, гниття, усушки, нормального витоку або дії молі чи шкідників;

e) з недостатністю або неадекватністю маркування чи нумерації вантажних місць;

f) з перевезенням худоби.

За положенням ч.1 ст.18 Конвенції тягар доказу того, що втрата вантажу, його ушкодження чи затримка доставки викликані обставинами, зазначеними в п. 2 ст. 17, лежить на перевізнику.

Згідно із ч.1 ст.23 Конвенції якщо, відповідно до положень цієї Конвенції, перевізник зобов'язаний компенсувати повну або часткову втрату вантажу, така компенсація розраховується на підставі вартості вантажу в місці і під час прийняття його для перевезення.

Вартість вантажу зазначена у міжнародній транспортній накладній №101000/2018/ 903684 МД 3020Т1917 - 7878,15 дол.США, інвойсі №501542238, а розмір заподіяних збитків на підставі Акту №93 від 19.04.2018р., визначеній у звіті №498 ФОП Расіна А.А. та згідно бухгалтерської довідки ТОВ «СЕЙФ ГЛАСС ФАКТОРІ» №65 від 23.04.2018р.

Відповідно до статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно із ст.224 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно із ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було прийнято вантаж для перевезення цілісним (міжнародна транспортна накладна №101000/2018/ 903684 МД 3020Т1917), а доставлено у пошкодженому стані, отже наявні підстави для покладення саме на відповідача обов'язку з відшкодування завданих збитків згідно ч.1 ст.17 Конвенції.

Матеріалами справи підтверджено (платіжне доручення №5311 від 07.05.2018р.), що позивач відшкодував ТОВу «Сейф Гласс Факторі» збитки, які були заподіяні цьому товариству під час транспортування вантажу(скла) з Болгарії до України.

Відповідно до ст.27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже ці кошти підлягають стягненню в порядку регресу з ТОВ «Паритет» на користь позивача на підставі ч.1 ст.1191 ЦК України та ст.27 ЗУ «Про страхування».

Відповідно до ч.1 ст.73, ч.1 ст.74, ч.1 ст.76, ч.1 ст.77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

ТОВ «Паритет» ані під час розгляду справи судом першої інстанції, ані під час апеляційного перегляду справи не було доведено належними та допустимими доказами обставини, що пошкодження вантажу сталось внаслідок обставин, передбачених ч.ч.2, 4 ст.17 Конвенції, отже місцевий господарський суд дійшов правомірного висновку про те, що саме відповідач має відшкодувати позивачу завдані збитки, які утворились під час перевезення вантажу (скла), на підставі ч.1 ст.17 Конвенції у розмірі, що визначений згідно ст.23 Конвенції.

Скаржник в апеляційній скарзі посилається на положення ст.ст. 133, 134 Статуту автомобільного транспорту Української РСР, затверджений постановою Ради міністрів Української РСР №401 від 27.06.1956р., які не підлягають застосуванню при розгляді даної справи, оскільки відповідно до п.11 Статуту міжнародні перевезення вантажів, пасажирів та багажу автомобільним транспортом здійснюються в порядку, встановленому законодавством Союзу РСР.

Посилання скаржника в апеляційній скарзі на порушення під час прийняття вантажу приписів пунктів 13.6, 13.7 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997р. колегія суддів вважає недоречним, оскільки відповідно до Преамбули цих Правил правила не регламентують перевезення небезпечних, великовагових, великогабаритних вантажів, пошти та перевезення вантажів у міжнародному сполученні, оскільки такі перевезення мають свої особливості, що стосуються виконання комплексу вимог при вантажно-розвантажувальних роботах, власне процесу перевезення та його документального оформлення, а також узгодження таких правил із відповідними компетентними установами.

Твердження скаржника про те, що при виявленні пошкоджень не отримано ніяких претензій від ТОВ «Сейф Гласс Факторі», що зокрема, підтверджується Міжнародною товарно-транспортною накладною (примірник відповідача), на якій відсутні відмітки про пошкодження отриманого товару колегія суддів відхиляє, оскільки як вбачається з матеріалів справи, представниками замовника 19.04.2018р. (під час отримання вантажу у м.Бердичев) та 20.04.2018р. були складені акти, в яких зафіксовано пошкодження вантажу - биття скла у трьох ящиках.

Посилання скаржника на те, що згідно Акту б/н від 20.04.2018р. у висновках комісії зазначено «прийняти сировину» підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення слугувати неспроможні, оскільки у цьому Акті зафіксовано дефект у вигляді тріщини трьох ящиках вантажу.

Відповідно до ст.1 ЗУ «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно із ст.27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Вартість пошкодженого вантажу визначена у звіті №498 ФОП Расіна А.А. та становить 2250,90дол.США (без урахування вартості митних платежів, ПДВ та фрахту), вартість придатних залишків у разі повторної обробки битого скла - 5738,27грн. (а.с.26).

Позивачем була здійснена страхова виплата із розрахунку 2250,90дол.США, що складає 58856,02грн. станом на 19.04.2018р.; страхове відшкодування було виплачено з урахуванням франшизи у розмір 4527,95грн. та вартості придатних залишків у розмірі 5738,27грн.

Не погоджуючись із визначенням вартості пошкодженого вантажу, зазначеного у звіті ФОП Расіна А.А., відповідач не надав доказів та не зазначив іншої вартості такого пошкодження (яка б на його думку відповідала дійсній вартості пошкодженого вантажу), а вдався до акцентування уваги суду (у відзиві на позов та апеляційній скарзі) на невірне зазначення прізвища водія ТОВ «Паритет» «Клімаченко» замість «Кімаченко» та розбіжностях у буквах державного номеру Автомобіля «DAF», який здійснював перевезення вантажу за заявкою ТОВ «Сейф Гласс Факторі», що за усіма обставинами справи виглядає як звичайні описки.

Решта аргументів скаржника не спростовує обґрунтованість висновку місцевого господарського суду стосовно наявності підстав для стягнення з ТОВ «Паритет» 54475,40грн. збитків, завданих пошкодженням вантажу при здійсненні відповідачем міжнародного автомобільного перевезення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що оскаржуване рішення від 14.01.2019р. ухвалено судом першої інстанції відповідно до норм матеріального та процесуального права та підстави для його скасування чи зміни відсутні.

За таких обставин рішення господарського суду Одеської області від 14.01.2019р. залишається без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги), покладаються на скаржника, оскільки вимоги апеляційної скарги відхилені у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 14.01.2019р. у справі №916/1716/18 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на ТОВ «ПАРИТЕТ».

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст.ст.286,287 ГПК України.

Повна постанова складена 25 квітня 2019 року.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя Л.О.Будішевська

Суддя С.В. Таран