ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року Справа № 902/858/15

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Саврій В.А. , суддя Миханюк М.В.

секретар судового засідання Величко К.Я.

за участю представників сторін:

кредиторів - не з'явились,

банкрута - Коломієць М.О.,

апелянта - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ПАТ "Банк "Київська Русь" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 05 лютого 2019 року щодо розгляду позовної заяви ПАТ "Банк "Київська Русь" № 5101/16 від 07.12.2017 року про визнання недійсним договору на організацію та проведення продажу майна банкрута, укладеного між ліквідатором Василиком В.В. та ТОВ "Клірингова палата",

в межах справи № 902/858/15

за заявою Публічного акціонерного товариства "Дікергофф Цемент Україна"

до Приватного підприємства "Хілл"

про визнання банкрутом

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 05 лютого 2019 року в задоволенні позовної заяви ПАТ "Банк "Київська Русь" № 5101/16 від 07.12.2017 року (вх. № 06-54/528/17 від 12.12.2017 року) про визнання недійсним договору на організацію та проведення продажу майна банкрута - ПП "Хілл", укладеного між ліквідатором Василиком В.В. та ТОВ "Клірингова палата", у справі № 902/858/15 відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, ПАТ "Банк "Київська Русь" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу місцевого господарського суду скасувати та прийняти нову ухвалу, якою заяву ПАТ "Банк "Київська Русь" № 5101/16 від 07.12.2017 року (вх. № 06-54/528/17 від 12.12.2017 року) про визнання недійсним договору на організацію та проведення продажу майна банкрута - ПП "Хілл" задоволити.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Вінницької області норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків, викладених в ухвалі місцевого суду, обставинам справи.

Ліквідатор у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обгрунтованою, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судове засідання предстаники апелянта та кредиторів не з'явились.

При цьому, колегія суддів зазначає, що ухвалою Північно-західного апеляційного суду від 22.04.2019 у справі №902/858/15 клопотання ПАТ "Банк "Київська Русь" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції залишено без задоволення.

Разом з тим, враховуючи те, що в суді апеляційної інстанції знаходяться всі матеріали справи №902/858/14, при цьому, ухвалою місцевого господарського суду від 04.03.2019 зупинено провадження у справі № 902/858/15 до перегляду Північно-західним апеляційним господарським судом ухвали Господарського суду Вінницької області від 05.02.2019 року у справі № 902/858/15, та зважаючи на заперечення представника банкрута щодо відкладення розгляду справи на іншу дату та в зв'язку з запланованою відпусткою головуючої судді Коломис В.В., колегія суддів прийшла до висновку про відсутність правових підстав для відкладення розгляду справи.

Крім того, ухвалою апеляційного суду від 02 квітня 2019 року явка представників сторін обов'язковою не визнавалась.

Також не підлягає задоволенню клопотання ТОВ "ФК "Веста" про відкладення розгляду справи, оскільки останнє не є учасником провадження у даній справі.

Безпосередньо в судовому засіданні представник банкрута вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обгрунтованою, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника банкрута, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Господарського суду Вінницької області від 04.10.2016 року визнано Приватне підприємство "Хілл" банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців та призначено ліквідатором боржника арбітражного керуючого Болховітіна В.М.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 07.09.2017 року припинено повноваження арбітражного керуючого Болховітіна В.М. як ліквідатора ПП "Хілл" у справі № 902/858/15, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Василика В.В.

12 грудня 2017 року до суду від ПАТ "Банк "Київська Русь" надійшла позовна заява про визнання недійсним договору на організацію та проведення продажу майна банкрута, укладеного між ліквідатором Василиком В.В. та ТОВ "Клірингова палата" у справі № 902/858/15.

Вказана заява обгрунтована наступним:

- невідомо чи належним чином був проведений ліквідатором за короткий час конкурс по відбору організатора аукціону з продажу майна ПП "Хілл";

- оголошення про проведення другого повторного аукціону було опубліковано на сайті ВГСУ 15.11.2017 року із кінцевим терміном подачі заяв для участі в другому повторному аукціоні та сплати гарантійного внеску в сумі 29 041 351,09 грн. до 16.11.2017 року, що обмежило участь в аукціоні потенційних покупців;

- Банком не було надано згоди на зниження ціни майна, що знаходиться у заставі Банку;

- до складу цілісного майнового комплексу станом на дату проведення другого повторного аукціону не включено 53 одиниці транспортних засобів.

Наведені вище обставини за твердженнями позивача є підставою для визнання недійсним договору на організацію та проведення продажу майна банкрута, укладеного між ліквідатором Василиком В.В. та ТОВ "Клірингова палата".

Місцевий господарський суд, розглянувши вказану заяву, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються дані вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для її задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно ч.1 ст.41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі - Закон про банкрутство) ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

В силу ч.2 ст.44 Закону про банкрутство ліквідатор має право самостійно проводити торги на аукціоні відповідно до законодавства або залучити на підставі договору організатора аукціону - юридичну особу, яка відповідно до установчих документів має право проводити торги. Організатор аукціону не може бути заінтересованою особою стосовно кредитора чи боржника.

Згідно ч.8 ст.44 Закону про банкрутство спори, які виникають при проведенні та виконанні результатів аукціонів, у тому числі про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна, розглядаються в межах провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.49 Закону про банкрутство, продаж майна боржника в провадженні у справі про банкрутство здійснюється в порядку, встановленому цим Законом, шляхом проведення торгів у формі аукціону, за винятком майна, продаж якого відповідно до законодавства України здійснюється шляхом проведення закритих торгів. Продажу підлягають всі види майна боржника, призначеного для здійснення господарської діяльності, за винятком прав і обов'язків, які не можуть бути передані іншим особам.

За змістом ч.ч. 4-6 ст.49 Закону про банкрутство суб'єктами аукціону є його замовник, організатор та учасники. Замовником є ліквідатор, призначений господарським судом у порядку, встановленому цим Законом. Організатором аукціону є визначена замовником фізична або юридична особа, що має ліцензію на проведення торгів і з якою замовник аукціону уклав договір на проведення аукціону. Організатор аукціону визначається замовником за конкурсом, що проводиться у визначеному замовником порядку, основними критеріями якого вважаються наявність ліцензії, достатній, але не менш як три роки, досвід проведення аукціонів, запропонована найменша сума винагороди. Організатором аукціону не може бути заінтересована особа стосовно боржника, кредиторів та замовника аукціону.

Згідно ч.1 ст.51 Закону про банкрутство за договором про проведення аукціону організатор аукціону зобов'язується за свій рахунок провести аукціон та укласти договір з його переможцем, а замовник - сплатити організаторові аукціону обумовлену договором винагороду.

Як вбачається з матеріалів справи, Болховітіним В.М. було передано Василику В.В., серед іншого, документи, що підтверджують проведення конкурсу на організатора аукціону з продажу майна боржника. За наслідками проведеного конкурсу, згідно протоколу від 28.08.2017 року організатором аукціону було визначено ТОВ "Клірингова палата".

В подальшому, 12.09.2017 року між ліквідатором ПП "Хілл" Василиком В.В. (замовник) та ТОВ "Клірингова палата" (організатор) аукціону був укладений договір про проведення аукціону, згідно п.1 якого визначено, що метою даного договору є реалізація майна (згідно додатку № 1 до даного договору, що є невід'ємною частиною даного договору) підприємства-банкрута ПП "Хілл" шляхом організації та проведення аукціонів: аукціон з продажу цілісного майнового комплексу; повторний аукціон з продажу цілісного майнового комплексу; другий повторний аукціон з продажу цілісного майнового комплексу.

Згідно ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч.ч. 1-6 ст.203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

В силу ч.ч. 1-2 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Водночас, позивачем не надано суду доказів на підтвердження неправомірності визначення організатора аукціону з продажу майна ПП "Хілл" та укладення оспорюваного договору.

Поряд з цим, слід зазначити, що положеннями Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не передбачено погодження кандидатури торгуючої організації з комітетом кредиторів боржника чи заставним кредитором та обов'язкового затвердження кандидатури судом.

Також, судами обох інстанцій встановлено, що 18.09.2017 року на офіційному сайті Вищого господарського суду України ТОВ "Клірингова палата" було оприлюдено оголошення про проведення аукціону з продажу майна боржника - ПП "Хілл" (дата проведення - 18.10.2017 року).

Водночас, 18.10.2017 року на офіційному сайті Вищого господарського суду України, ТОВ "Клірингова палата" було оприлюдено повідомлення про визнання аукціону з продажу майна ПП "Хілл" таким, що не відбувся, в зв'язку з відсутністю заявок на участь в аукціоні.

Крім того, 15.11.2017 року організатором аукціону оприлюдено оголошення про проведення повторного аукціону з продажу майна боржника - ПП "Хілл" (дата проведення - 14.12.2017 року; кінцева дата/час представлення заявок на участь у торгах: 16.11.2017 року).

Відповідно до ч.1 ст.52 Закону про банкрутство, організатор аукціону повинен провести аукціон протягом двох місяців з дня укладення договору про проведення аукціону, якщо інше не встановлено законом або договором.

Частина 1 ст.55 Закону про банкрутство передбачає, що аукціон визнається таким, що не відбувся, у разі: відсутності учасників або наявності на торгах лише одного учасника; коли жоден з учасників не запропонував ціну, вищу за стартову (початкову вартість); несплати в установлений строк переможцем належної суми за придбане майно. Рішення про визнання аукціону таким, що не відбувся, приймається організатором у триденний строк після виникнення підстави для такого визнання.

Згідно ч.1 ст.58 Закону про банкрутство організатор аукціону не пізніше як за 15 робочих днів до дня початку аукціону оприлюднює на веб-сайті державного органу з питань банкрутства та Вищого господарського суду України (при проведенні електронних торгів - також на своєму веб-сайті) оголошення про проведення аукціону, а також письмово повідомляє про проведення аукціону власника майна, замовника та інших осіб, визначених замовником.

За змістом ч.1 ст.59 Закону про банкрутство оголошення про проведення аукціону на веб-сайті повинно містити відомості про: майно, що продається, його характеристику та місцезнаходження; час та місце проведення аукціону (для електронних торгів - веб-сайт, на якому проводяться електронні торги, та період часу, протягом якого проводяться торги); початкову вартість та відомості про можливість її зниження на тому ж аукціоні; розмір та порядок внесення гарантійного внеску; можливість надання переможцю податкової накладної; продавця майна (найменування, місцезнаходження, засоби зв'язку); порядок, місце, строк і час представлення заявок на участь в торгах; порядок оформлення участі в торгах, перелік документів і вимоги, що пред'являються учасникам, до їх оформлення; порядок і критерії виявлення переможця торгів; строки платежів, реквізити рахунків, на які вносяться платежі; організатора аукціону (найменування, місцезнаходження, засоби зв'язку); спосіб отримання додаткової інформації про проведення аукціону.

Отже, Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не визначено терміну для подання заявок на участь в аукціоні та сплати гарантійного внеску.

Поряд з цим, ТОВ "Клірингова палата" надано суду 29.01.2019 року копії платіжних доручень, а саме: № 2 від 15.11.2017 року; № 3 від 15.11.2017 року; № 4 від 15.11.2017 року та № 49 від 15.11.2017 року на підтвердження сплати ТОВ "Дім цукру" та ТБ "Брацлавська" гарантійних внесків в сумі 29 041 351,09 грн. для участі в аукціоні 14.12.2017 року з продажу майна ПП "Хілл".

Отже, матеріалами справи підтверджується те, що у встановлений організатором аукціону строк для сплати гарантійних внесків, заявниками були сплачені відповідні кошти.

Відтак, дії ТОВ "Клірингова палата" щодо оприлюднення 15.11.2017 року оголошення про проведення повторного аукціону з продажу майна боржника - ПП "Хілл" із кінцевим терміном подання заявок на участь у торгах, а саме: 16.11.2017 року, не свідчать про порушення ТОВ "Клірингова палата" інтересів кредиторів боржника та обмеження можливості покупців взяти участь у відповідному аукціоні.

Слід також зазначити, що законодавством передбачено певні гарантії публічності проведення аукціонів з продажу майна боржника шляхом публікації оголошень на веб-сайтах ВГСУ та Міністерства юстиції України, які дозволяють заставному кредитору не тільки контролювати дотримання процедури проведення аукціонів, але й вжити додаткових заходів щодо поширення такої публічної інформації про продаж заставного майна на інших медійних ресурсах, які б допомогли розширити коло потенційних покупців та сприяти більшій конкуренції під час проведення аукціону.

Відповідна правова позиція наведена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.06.2018 року по справі № 914/701/17.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, ПАТ "Банк "Київська Русь" звернулось до суду із заявою № 5344/16 від 27.12.2017 року про визнання недійсними результатів аукціону з продажу майна банкрута у справі № 902/858/15, в якій заявник просить суд: визнати недійсними результати аукціону з продажу майна ПП "Хілл" у справі № 902/858/15, який відбувся 14.12.2017 року; застосувати наслідки недійсності результатів аукціону з продажу майна у справі № 902/858/15 про банкрутство ПП "Хілл", який відбувся 14.12.2017 року, а саме визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений за результатами аукціону з продажу майна у справі №902/858/15, про банкрутство ПП "Хілл", який відбувся 14.12.2017 року.

Ухвалою місцевого господарського суду вказана заява призначена до розгляду в судовому засіданні. Отже, судом буде надаватись оцінка стосовно продажу майна банкрута - ПП "Хілл" цілісним майновим комплексом.

Щодо доводів ПАТ "Банк "Київська Русь", що останній не надавав згоди на зниження ціни майна, що знаходиться у заставі Банку, а також посилання Банку на відсутність волевиявлення з його боку, як заставного кредитора, на необмежене зменшення ціни майна на другому повторному аукціоні, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 07.09.2017 року у справі №902/858/15 надано згоду на продаж майна банкрута - ПП "Хілл" (код 13333298), яке є предметом забезпечення ПАТ "Банк Київська Русь".

Зазначена вище ухвала суду в апеляційному порядку не оскаржувась та є чинною.

За змістом вказаної ухвали суду та матеріалів справи, 25.07.2017 року ПАТ "Банк Київська Русь" повідомив, що надає згоду на продаж майна, яке перебуває в іпотеці та заставі банку у складі ЦМК за стартовою ціною в розмірі сукупності усіх визнаних судом вимог кредиторів. Також, в листі зазначено, що у разі, якщо майно не буде реалізовано у вигляді ЦМК, подальший порядок продажу погоджувати з ПАТ "Банк "Київська Русь" окремо (в письмовому вигляді). У разі невиконання цієї умови, зазначена згода на продаж, яка надана банком втрачає чинність.

Частиною 4 ст.42 Закону про банкрутство встановлено, що майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду. Кошти, що залишилися після задоволення забезпечених вимог та покриття витрат, пов'язаних з утриманням, збереженням та продажем предмета забезпечення, підлягають включенню до складу ліквідаційної маси.

Відповідно до частин 1, 5 ст.44 Закону про банкрутство, після проведення інвентаризації та оцінки майна ліквідатор здійснює продаж майна банкрута такими способами: проведення аукціону; продаж безпосередньо юридичній або фізичній особі. Вибір способів продажу активів здійснюється ліквідатором з метою забезпечення його відчуження за найвищою ціною. Ліквідатор здійснює продаж майна боржника у вигляді цілісного майнового комплексу. У разі якщо продати майно боржника у вигляді цілісного майнового комплексу не вдалося, ліквідатор здійснює продаж майна боржника частинами.

З аналізу норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" вбачається, що згода (дозвіл) надається на реалізацію майна боржника в цілому, а не на кожну окрему дію, спрямовану на реалізацію майна боржника.

При цьому, Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" не містить положень, які б надавали забезпеченому кредитору право обирати умови та порядок реалізації заставного майна, в тому числі погоджувати початкову вартість чи склад лотів.

Отже, встановлення забезпеченим кредитором умов та обмежень до процедури реалізації майна банкрута суперечить положенням Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", зокрема викладеним в абзаці 2 частини 4 статті 42 вказаного Закону, якою встановлено, що продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, в будь-якому разі здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом. Іншого порядку продажу майна, в тому числі і заставного, у ліквідаційній процедурі, ніж встановленого Законом про банкрутство, не передбачено.

Відповідні правові позиції викладені у постановах Верховного суду від 28.03.2018 у справі №903/481/16, від 08.08.2018 року у справі №911/739/15.

Таким чином, наведені вище приписи законодавства, правові висновки Верховного Суду та наявність згоди суду на продаж заставного майна банкрута, спростовують твердження ПАТ "Банк "Київська Русь" щодо необхідності наявності волевиявлення Банку, як заставного кредитора, на зменшення ціни продажу майна на другому повторному аукціоні.

Відтак, обставини наведені ПАТ "Банк Київська Русь" стосовно відсутності згоди заставного кредитора на зниження ціни майна, що знаходиться в заставі Банку, не може бути підставою для визнання оспорюваного договору недійсним.

Також ПАТ "Банк "Київська Русь" не доведено, яким чином умови укладеного договору на організацію та проведення продажу майна банкрута суперечать вимогам ст.ст. 64-66 Закону про банкрутство, оскільки посилання скаржника на те, що ст.66 Закону про банкрутство передбачено можливість проведення другого повторного аукціону без зниження початкової вартості майна не свідчать, що умови договору не відповідають вказаній статті, оскільки остання лише визначає можливість проведення другого повторного аукціону без зниження початкової вартості майна, однак не встановлює такого імперативу.

Враховуючи викладене та зважаючи на те, що оспорюваний договір повністю відповідає вимогам, встановленим ст.ст. 51, 44-46 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а доводи ПАТ "Банк Київська Русь" стосуються, в основному, спору щодо визнання недійсними результатів аукціону, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним договору на організацію та проведення продажу майна банкрута - ПП "Хілл", укладеного між ліквідатором Василиком В.В. та ТОВ "Клірингова палата" у справі № 902/858/15.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Вінницької області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для ї скасування.

Керуючись ст.ст. 129, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ПАТ "Банк "Київська Русь" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 05 лютого 2019 року у справі №902/858/15 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

4. Справу №902/858/15 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "23" квітня 2019 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Миханюк М.В.