СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" квітня 2019 р. Справа № 922/3153/18

Cхідний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого (доповідача): судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3
розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу Приватної фірми Альфа-Україна Лізинг, м. Мерефа Харківської області
на рішення господарського суду Харківської області
від21.01.2019р. (повний текст підписано 28.01.2019р.)
у справі № 922/3153/18 (суддя Добреля Н.С.)
за позовом: до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Медичний центр М.Т.К., м. Київ Приватної фірми Альфа-Україна Лізинг, м. Мерефа Харківської області
простягнення 28230,84 грн.

В С Т А Н ОВ И В:

У листопаді 2018 року до господарського суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Медичний центр М.Т.К., м. Київ (далі Позивач) з позовом до Приватної фірми Альфа-Україна Лізинг, м. Мерефа Харківської області (далі Відповідач) про стягнення 28230,84 грн.

Рішенням господарського суду Харківської області від 21.01.2019 позовні вимоги задоволені частково: з Відповідача на користь Позивача стягнуто суму основного боргу у розмірі 25768,03 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1608,29 грн. В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Відповідач, не погодившись з прийнятим рішенням, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить спірне рішення господарського суду скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення господарським судом норм матеріального та процесуального права України, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, скаржник вважає, що суд першої інстанції прийняв рішення з порушенням вимог чинного законодавства та дійшов помилкового висновку щодо доведеності та обґрунтованості позовних вимог, оскільки Позивач, згідно п. 3.1. Договору мав поставляти товар лише на підставі замовлень Покупця, які відображають волевиявлення Відповідача на отримання товару, які в матеріалах справи відсутні. Скаржник звертає увагу суду на те, що видаткові накладні, надані Позивачем на підтвердження здійснення відпуску товару, не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки не містять даних, які дозволяють ідентифікувати особу, що отримала від Позивача товар.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.03.2019р. у справі № 922/3153/18 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватної фірми Альфа-Україна Лізинг, м. Мерефа Харківської області на рішення господарського суду Харківської області від 21.01.2019 та встановлено строк учасникам справи до 01.04.2019 включно надати до Східного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу з доказами його (доданих до нього документів) надсилання іншим учасникам справи. Вказаною ухвалою також повідомлено учасників справи про розгляд апеляційної скарги без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в світлі ч.10 ст.270 цього Кодексу, оскільки ціна позову в означеній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Клопотань від учасників справи не надходило.

За таких обставин, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу від Позивача не надходило.

Враховуючи положення ч.ч.13, 14 ст.8 ГПК України, фіксація розгляду апеляційної скарги у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) не здійснюється.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені наступні обставини:

укладення 19.01.2018 року між сторонами Договору поставки № 145/18-ХК, у відповідності до умов якого Позивач зобов`язався поставити та передати у власність відповідача лікарські засоби, медичні вироби, харчові продукти для спеціального дієтичного споживання, косметичні засоби (товар), у кількості, асортименті та цінами і в строки згідно видаткових накладних, а Відповідач зобов`язався прийняти та оплатити його на умовах даного договору.

здійснення поставки товару Відповідачу за видатковими накладними (а.с. 17-54 т.1 ) на загальну суму 28 230,84 грн.;

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, посилався на неналежне виконання Відповідачем своїх зобов'язань в частині своєчасної оплати вартості поставленого товару, у звязку з чим просив суд стягнути з Відповідача на користь Позивача суму заборгованості у розмірі 28230,84 грн.

Відповідач у суді першої інстанції проти позову заперечував, зазначаючи, що видаткові накладні, оформлені з порушенням норм чинного законодавства, частина з них не містять підпису уповноваженої особи та печатки Відповідача, а в матеріалах справи відсутні заявки на поставку товару. Повідомляв, що внаслідок закриття низки аптек Відповідачем було втрачено певну кількість первинних бухгалтерських документів, зокрема, щодо спірних поставок, отже Відповідач не може самостійно перевірити стан розрахунків з Позивачем.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності факту поставки Позивачем та отримання Відповідачем товару за спірними накладними на загальну суму 25768,03 грн. та неналежного виконання Відповідачем зобов'язань щодо своєчасної оплати вартості поставленого товару. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення 2462,81 грн., суд дійшов висновку про їх недоведеність через відсутність на деяких спірних видаткових накладних підпису уповноваженої особи Відповідача та печатки підприємства.

Колегія суддів погоджується з такими висновками господарського суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як стверджує апелянт, надані Позивачем видаткові накладні не відповідають Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", а тому вимоги Позивача є необґрунтованими. Однак, такі доводи апеляційної скарги щодо порушення судом приписів чинного законодавства спростовуються наступним.

За вимогами ч.ч. 1,2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно вимог ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання не допускається.

Зобов'язанням, у свою чергу, є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст.509 Цивільного кодексу України).

Стаття 174 Господарського кодексу України передбачає, що господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно зі статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Фактичне отримання Відповідачем поставленого товару підтверджується підписом представника Відповідача в графі „отримав(ла)" на видаткових накладних та засвідченням підпису представника Відповідача печаткою підприємства на іншій частині видаткових накладних, отже прийнятий Відповідачем без заперечень.

За приписами частини 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до пункту 4.3.1 Договору, оплата товару здійснюється шляхом відтермінування платежу протягом 30 (тридцяти) календарних днів з моменту отримання товару Відповідачем на підставі відвантажувальних документів.

З огляду на дату останньої видаткової накладної (20.06.2018), враховуючи умови відтермінування платежу (20.07.2018р.), суд апеляційної інстанції вважає, що строк оплати Відповідачем отриманого від Позивача товару є таким, що настав в силу приписів ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України.

Щодо тверджень, викладених в апеляційній скарзі, стосовно того, що в додатках до позовної заяви Позивачем не подано замовлень покупця, і тому Відповідач не визнає обґрунтованість постачання товару за Договором, оскільки Позивач мав поставляти товар лише за вищевказаними документами, колегія суддів зазначає, що як свідчать матеріали справи, відповідач даний товар прийняв без будь-яких зауважень та заперечень, чим підтвердив належне виконання Позивачем умов Договору поставки. Наведене свідчить про волю Відповідача на прийняття товару без замовлень, передбачених п.3.1. Договору поставки.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та бухгалтерську звітність в Україні", первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Видаткові накладні містять інформацію про найменування, кількість, ціну, вартість товару, осіб, які повноважні передати товар та отримати, підписи зазначених осіб, а також відтиски печаток сторін.

На спірних видаткових накладних (а.с.17- 54 т. 1), проставлений підпис уповноваженого на отримання товару представника Відповідача, а також міститься печатка Приватної фірми Альфа-Україна Лізинг, доказів протилежного суду не надано.

Щодо доводів Відповідача про невідповідність наданих Позивачем накладних вимогам вищезазначеного закону, то судом першої інстанції було проаналізовано правовідносини сторін за даним Договором в частині, що не оскаржується сторонами, внаслідок чого встановлений аналогійний порядок оформлення видаткових накладних, товар за якими був оплачений Відповідачем.

Згідно з частиною 2 статті 207 Цивільного кодексу України, правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства та скріплюється печаткою.

В матеріалах справи відсутні докази підробки печатки Приватної фірми Альфа-Україна Лізинг, передачі печатки від керівника іншій особі та докази того, що будь-яку особу притягнуто до відповідальності за незаконне використання печатки Приватної фірми Альфа-Україна Лізинг. Відповідачем не надано суду доказів того, що на видаткових накладних проставлено підписи неуповноваженої на це особи та відтиск печатки Приватної фірми Альфа-Україна Лізинг є підробленим.

Таким чином, Відповідач, заперечуючи проти факту здійснення поставок, не надав суду будь-яких доказів неотримання товару, визначеного в спірних накладних, доказів реагування у передбаченому законом порядку з приводу фальсифікації накладних, незаконного використання його печатки, незаконного отримання товару від імені Відповідача сторонніми особами тощо.

Також Відповідачем не надано доказів відсутності у його бухгалтерському та податковому обліку зазначених господарських операцій.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням умов укладеного між сторонами договору, підписання відповідачем видаткових накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", зміст яких із зазначенням кінцевої дати для оплати товару фіксує факт здійснення господарських операцій, є підставою виникнення обов'язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

За таких обставин, враховуючи невиконання Відповідачем зобов'язань стосовно здійснення оплати вартості поставленого товару, наявність підстав для стягнення суми основної заборгованості у розмірі 25768,03 грн., висновок суду першої інстанції про задоволення позову в цій частині є правомірним.

Також колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення 2462,81 грн., оскільки відсутність підписів уповноважених осіб Відповідача та печатки підприємства на видаткових накладних № МТК248736 від 11.06.2018 року на суму 248,07 грн. та № МТК260050 від 18.06.2018 року на суму 2214,74 грн., не підтверджує факту здійснення поставки товару Відповідачу за вказаними накладними.

З урахуванням наведеного, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Харківської області від 21.01.2019 у справі № 922/3153/18 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги відносяться на Відповідача.

Керуючись ст.ст. 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватної фірми Альфа-Україна Лізинг, м. Мерефа Харківської області залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 21.01.2019 у справі № 922/3153/18 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції покласти на Приватної фірми Альфа-Україна Лізинг, м. Мерефа Харківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 25.04.2019

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя Д.О. Попков

Суддя В.І. Пушай