ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2019 р. Справа№ 910/15295/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Чорногуза М.Г.

суддів: Хрипуна О.О.

Агрикової О.В.

в порядку письмового провадження, відповідно до п. 13 ст. 8 ГПК України

розглянувши матеріали апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

на рішення Господарського суду міста Києва від 03 січня 2019 року (повний текст складено 03.01.2019 р.)

у справі № 910/15295/18 (суддя Гумега О.В.)

за позовом Акціонерного товариства "ОТП Банк",

до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві,

про повернення помилково перерахованих грошових коштів в розмірі 149411,47 грн.,-

в с т а н о в и в :

1.ІСТОРІЯ СПРАВИ:

1.1. короткий зміст позовних вимог

1.1.1. Акціонерне товариство "ОТП Банк" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про повернення помилково перерахованих грошових коштів в розмірі 149411,47 грн.

1.1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок технічного збою, який відбувся 22.05.2018, позивачем помилково перераховано грошові кошти на рахунки Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, а саме: платіж в розмірі 83478,46 грн. Банком двічі проведено згідно платіжного доручення № 1 від 22.05.2018 з рахунку НОМЕР_5 платника ОСОБА_3, РНОКПП НОМЕР_1 у АТ "ОТП Банк" на рахунок НОМЕР_3 отримувача: ГУПФУ в м. Києві (Код ) у УДКСУ у Печерському районі; платіж в розмірі 65933,01 грн. Банком двічі проведено згідно платіжного доручення № 2 від 22.05.2018 з рахунку НОМЕР_4 платника ОСОБА_4, РНОКПП НОМЕР_2 у АТ "ОТП Банк" на рахунок НОМЕР_3 отримувача: ГУПФУ в м. Києві (Код ) у УДКСУ у Печерському районі. Оскільки наведені кошти помилково перераховані позивачем на рахунок відповідача та набуті ним без достатньої правової підстави, відповідач їх у добровільному порядку не повертає, позивач звернувся з даним позовом до суду про примусове стягнення коштів з відповідача.

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції;

1.2.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 03 січня 2019 року у справі №910/15295/18 позов задоволено повністю.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги;

1.3.1. Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулось з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 03.01.2019 р. у справі № 910/15295/18, в якій просить оскаржуване рішення скасувати із закриттям провадження у справі № 910/15295/18.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:

2.1. Розподіл справи

2.1.1. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 січня 2019 року, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у судовій справі № 910/15295/18 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Чорногуз М.Г., судді - Агрикова О.В., Хрипун О.О.

2.1.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі №910/15295/18, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 03 січня 2019 року у справі № 910/15295/18 вирішено розглядати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

2.2. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу;

2.2.1. У апеляційній скарзі відповідач зазначає, що справа № 910/15295/18 має розглядатись в порядку адміністративного судочинства, оскільки позивач оскаржує дії/бездіяльність суб'єкта владних повноважень, що відповідачем обґрунтовано в т.ч. з посиланням на постанову Верховного Суду у справі №К/9991/22832/12; відповідно довідок №03-05-55-4/6315 від 29.08.2018 та № 03-05-55-4/6314 від 29.08.2018 отримувачем платежу зазначено УДКС у Печерському районі, а не Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

2.2.2. Також відповідач вказує, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів відповідно до Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

2.3.1. Позивач у відзиві зазначає, що не оскаржує дії відповідача чи його бездіяльність саме як суб'єкта владних повноважень, а звертається як до контрагенту клієнтів банку, які перераховували на його користь через АТ "ОТП БАНК" збір за придбання нерухомого майна, однак внаслідок технічного збою у програмному забезпеченні банківської установи відбулося подвоєння зазначених платежів, а на вимогу позивача відповідач відмовився повернути кошти, які були списані з рахунку банку, що стало підставою звернення до суду, а також про відсутність підстав враховувати постанову касаційного суду у справі №К/9991/22832/12 з огляду на відмінність обставин справ та підстав позовів.

2.3.1. ГУ ДКСУ у місті Києві листом №05-08/2716-9501 направив за належністю звернення банку до УПФУ у м. Києві, а відповідач відмовився повертати кошти, порекомендувавши Банку звернутись до суду.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ:

3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи;

3.1.1. Позивачем здійснено 22.05.2018, перерахування грошових коштів на рахунок Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на підставі платіжного доручення №1 від 22.05.2018 на суму 83478,46 грн., платником відповідно до якого є ОСОБА_3 з рахунку НОМЕР_5, відкритого в АТ "ОТП Банк", а також проведено платіж на рахунок відповідача на підставі платіжного доручення №2 від 22.05.2018 на суму 65933,01 грн., платником відповідно до якого є ОСОБА_4 з рахунку НОМЕР_4, відкритого в АТ "ОТП Банк" (а.с. 16, 18).

3.1.2. Як вбачається із пояснень позивача, внаслідок технічного збою, який відбувся 22.05.2018 ним було помилково перераховано кошти повторно в сумі 83478,46 грн. за платіжним дорученням №1 від 22.05.2018 з рахунку НОМЕР_5 платника ОСОБА_3 у АТ "ОТП Банк" на рахунок НОМЕР_3 отримувача ГУПФУ в м. Києві (відповідач) у УДКСУ у Печерському районі, а також повторно помилково перераховано кошти в сумі 65933,01 грн. за платіжним дорученням №2 від 22.05.2018 з рахунку НОМЕР_4 платника ОСОБА_4 у АТ "ОТП Банк" на рахунок НОМЕР_3 отримувача ГУПФУ в м. Києві (відповідач) у УДКСУ у Печерському районі.

3.1.3. Вказані грошові кошти в загальному розмірі 149411,47 грн., які двічі надійшли на рахунок відповідача було списано з рахунків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 лише один раз, що підтверджується виписами по рахунках (а.с. 17, 19). Повторне помилкове перерахування відбулося з кореспондентського рахунку позивача, відкритого в Національному банку України, за рахунок власних коштів банку, на підтвердження чого позивачем надано довідки №03-05-55-4/6315 від 29.08.2018 та №03-05-55-4/6314 від 29.08.2018 (а.с. 20, 21).

3.1.4. 22.05.2018 позивачем направлено поштою на адресу УДКСУ у Печерському районі листи №55-1-2327 від 22.05.2018 та №55-1-2635 від 22.05.2018 із повідомленням про здійснення помилково перерахованого переказу та з проханням повернути зазначену суму протягом трьох робочих днів з дати надходження такого повідомлення, докази чого наявні у матеріалах справи (а.с. 31, 32).

3.1.5. Листом №05-08/2716-9501 від 13.08.2018 Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві зазначені листи позивача направлено за належністю до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві (а.с. 30).

3.1.6. 07.09.2018 позивачем повторно надіслано через електронну пошту Національного банку України до обслуговуючого відповідача банку (УДКСУ у Печерському районі) повідомлення №55-1-13205 від 07.09.2018 та №55-1-13206 від 07.09.2018 з проханням підтвердити зарахування коштів на користь УДКСУ у Печерському районі (а.с. 22-29).

3.1.7. 18.09.2018 позивач надіслав одержувачу грошових коштів повідомлення №55-1-2327 від 22.05.2018 та №55-1-2635 від 22.05.2018 про здійснення помилкового переказу з проханням повернути зазначену суму протягом трьох робочих днів з дати надходження такого повідомлення та 27.08.2018 через електронну пошту Національного банку України надіслав до обслуговуючого відповідача банку (УДКСУ у Печерському районі) повідомлення №55-1-1397 від 27.08.2018 та №55-1-13198 від 27.08.2018 з проханням підтвердити зарахування коштів на користь УДКСУ у Печерському районі (а.с. 35).

3.1.8. Листом №84186/05 від 28.09.2018 відповідач підтвердив той факт, що на рахунок ГУПФУ в м. Києві двічі було зараховано кошти у сумі 65933,01 грн. за платіжним дорученням №2 від 22.05.2018 та кошти в сумі 83478,46 грн. за платіжним дорученням №1 від 22.05.2018. На підтвердження зазначеного відповідачем до вказаного листа додано фрагмент виписки по рахунку НОМЕР_3 (а.с. 36, 37).

3.2. доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції;

3.2.1. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що, відповідач (набувач) зобов'язаний повернути позивачу (потерпілому) суму помилково перерахованих коштів в загальному розмірі 149411,47 грн., оскільки підстава набуття відповідачем цих коштів у нього відсутня.

3.2.2. Також є вірними висновки суду першої інстанції про безпідставність доводів відповідача щодо необхідності розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства, оскільки у даному випадку вимогами позивача є не оскарження дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень, а є вимоги, які виникли на підставі цивільних правовідносин між сторонами у зв'язку із помилковим перерахуванням грошових коштів.

3.3. чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду;

3.3.1. Листом №05-08/2716-9501 від 13.08.2018 Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві листи позивача щодо повернення помилково перерахованих коштів направлено за належністю до Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві, який в свою чергу відмовився повернути кошти, які були списані з рахунку банку, вказане свідчить про порушення прав позивача на володіння та розпорядження власними коштами.

4. ДЖЕРЕЛА ПРАВА:

4.1. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

4.1.1. У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї

4.1.2. Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч.10 ст.270 ГПК України).

4.1.3. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін - матеріали справи не містять.

4.1.4. За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться

4.1.5. Враховуючи положення зазначених правових норм з урахуванням відсутності клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

4.1.6. Відповідно до частини 2 п. 2.36 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Національного банку України №22 від 21.01.2004 вказано, що банк, який помилково переказав кошти, зобов'язаний негайно надіслати повідомлення неналежному отримувачу (безпосередньо або через банк, що обслуговує цього отримувача) про здійснення йому помилкового переказу та про потребу повернути зазначену суму протягом трьох робочих днів з дати надходження такого повідомлення.

4.1.7. У відповідності до п. 2.35 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку

4.1.8. Повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів (п. 3 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів).

4.1.9. Зі змісту ст. 35 Закону України "Про платіжні системи та перекази коштів в Україні" вбачається, що неналежний отримувач зобов'язаний протягом трьох робочих днів від дати надходження повідомлення банку-порушника про здійснення помилкового переказу ініціювати переказ еквівалентної суми коштів банку-порушнику.

4.1.10. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

4.1.11. Згідно ч. 2 статті 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

4.1.12. Відповідно до приписів ст.ст. 11, 202 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

4.1.13. Відповідно до приписів ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

4.1.14. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також не залежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого інших осіб чи наслідком події.

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:

5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу

5.1.1. Той факт, що Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві листи позивача щодо повернення помилково перерахованих коштів направило за належністю до відповідача, який листом відмовив позивачу у поверненні коштів, свідчить про те, що позивач використавши можливі способи поновлення вказаних прав, правильно обрав спосіб захисту та звернувся до суду з вимогою про повернення помилково перерахованих грошових коштів на підстав ст. 1212 ЦК України.

5.1.2. Доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції положень Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, не спростовують обов'язку відповідача повернути безпідставно набуті кошти.

5.1.3. У постанові Верховного Суду від 08.05.2018 р. у справі №826/1001/15 викладено висновки, відповідно до яких сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду. Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 19 КАС України адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватноправовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Відповідно до п.п. 1, 6 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку зі здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці; у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Положеннями ст.ст. 1212, 1213 ЦК України встановлено обов'язок повернення майна саме особою, яка набула це майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Враховуючи те, що позовні вимоги у даній справі виникли з приватноправових відносин, у яких відповідач виступає як суб'єкт, яким безпідставно набуто помилково перераховані позивачем кошти, а не як суб'єкт владних повноважень, колегія суддів зазначає про безпідставність доводів відповідача щодо непідсудності даної справи господарському суду та необхідності закриття провадження у справі.

5.1.4. Колегією суддів відхиляються посилання відповідача на постанову Верховного Суду у справі №К/9991/22832/12 з огляду на відмінність обставин справ та підстав позовів.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:

6.1.1. Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

6.1.2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03 січня 2019 року у справі №910/15295/18 залишити без змін.

6.1.3. Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 03 січня 2019 року у справі №910/15295/18 залишити без задоволення.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:

7.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Господарського суду міста Києва від 03 січня 2019 року у справі №910/15295/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03 січня 2019 року у справі №910/15295/18 залишити без змін.

3. Судові витрати, у вигляді витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, покласти на Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

4. Справу №910/15295/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Дата складення повного тексту - 16 квітня 2019 р.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.О. Хрипун

О.В. Агрикова