ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2019 р. Справа №914/1322/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

ОСОБА_1,

секретар судового засідання Гула Б.Я.

розглянув апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Краківський ринок від 12.03.2019

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 06.03.2019 (суддя Козак І.Б.)

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Краківський ринок про визнання неправомірними дій старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2 щодо відкриття 11.02.2019 виконавчих проваджень №58333968 та №58334187, а також про визнання неправомірними та скасування постанови ВП №58333968 про відкриття виконавчого провадження від 11.02.2019, постанови про арешт коштів та майна ТзОВ Краківський ринок від 11.02.2019 та постанови ВП №58334187 про арешт коштів ТзОВ Краківський ринок від 14.02.2019

у справі № 914/1322/18

за позовом заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі органів, уповноважених здійснювати функції у спірних відносинах:

- Міністерства оборони України, м. Київ

- Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова

до Товариства з обмеженою відповідальністю Краківський ринок, м. Львів

про стягнення 415 962,79 грн,

представники сторін:

- від позивачів не зявилися,

- від відповідача ОСОБА_3,

- від органу ДВС ОСОБА_2

20.07.2018 до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява заступника військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі органів, уповноважених здійснювати функції у спірних відносинах Міністерства оборони України та Квартирно-експлуатаційного відділу (надалі КЕВ) м. Львова про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю (надалі ТзОВ) Краківський ринок на користь КЕВ м. Львова 415 962,79 грн неустойки за користування орендованим майном за час прострочення (а.с. 5-10, т.1).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 04.12.2018 (а.с. 143-150, т.1) вказаний позов повністю задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача-2 заборгованість у розмірі 415 962,79 грн., а на користь прокуратури судовий збір у розмірі 6 239,44 грн. Вказаним рішенням одночасно було розстрочено його виконання на 12 місяців шляхом щомісячної сплати відповідачем на користь позивача-2 суми в розмірі 34 663,57 грн. починаючи з грудня 2018 року.

21.01.2019 Господарським судом Львівської області видано два накази на виконання цього рішення (а.с. 155, 156, т.1):

1) про стягнення з ТзОВ "Краківський ринок" на користь КЕВ м. Львова 415 962,79 грн. заборгованості;

2) про стягнення з ТзОВ "Краківський ринок" на користь Військової прокуратури Західного регіону України 6 239,44 грн. судового збору.

19.02.2019 до Господарським судом Львівської області від відповідача надійшла скарга на дії державного виконавця (а.с. 13-14, т.2), згідно якої він просив визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС м. Львова ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_2 щодо відкриття 11.02.2019 виконавчих проваджень №58333968 та №58334187, а також визнати неправомірними та скасувати постанови ВП №58333968 про відкриття виконавчого провадження від 11.02.2019 та про арешт коштів та майна ТзОВ Краківський ринок від 11.02.2019, а також постанови ВП №58334187 про арешт коштів ТзОВ Краківський ринок від 14.02.2019.

У своїй заяві відповідач покликався на те, що рішенням Господарського суду Львівської області у даній справі сплата заборгованості була розстрочена на один рік, в той час як стягувач звернувся до державної виконавчої служби для примусового виконання рішення 08.02.2019. Також станом на 08.02.2019 відповідачем здійснено всі платежі згідно графіка, визначеного у рішенні суду. Таким чином, оскільки строк виконання зобовязань за рішенням ще не настав, відповідач вважає, що стягувач не мав жодних підстав для звернення у виконавчу службу, а дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження та накладення арештів також є неправомірними та передчасними.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 06.03.2019 відмовлено в задоволенні даної заяви (а.с. 140-148, т.2).

Постановляючи ухвалу, місцевий господарський суд виходив з наступного:

1) державним виконавцем не було допущено порушень чинного законодавства при відкритті оскаржуваних виконавчих проваджень, оскільки вони були відкриті не самовільно, а за заявою стягувачів у цій справі, тобто КЕВ м. Львова та Військової прокуратури Західного регіону України;

2) держаним виконавцем не було порушено вимог чинного законодавства при накладенні арештів на рахунки боржника, оскільки: а) для з'ясування фінансового і майнового стану боржника, державний виконавець у передбачений Законом спосіб здійснив запити до Державної фіскальної служби України про наявні рахунки ТзОВ «Краківський ринок» у банківських установах, на які отримав відповідь, що свідчить про те, що державний виконавець з'ясував обставини щодо наявності банківських рахунків, а не руху коштів по них (зокрема, щодо здійснення боржником часткового погашення заборгованості); б) в матеріалах справи відсутні докази того, що державного виконавця було повідомлено про те, що рахунки, на які накладено арешт, є рахунками із спеціальним режимом використання.

Дану ухвалу оскаржив відповідач з підстав неправильного дослідження судом першої інстанції обставин справи та оцінки доказів, а також неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим просить оскаржувану ухвалу скасувати та прийняти нову, якою задоволити скаргу на дії державного виконавця у повному обсязі.

При цьому, відповідач покликається на наступне:

1) рішенням господарського суду у даній справі сплата заборгованості була розстрочена строком на один рік і на виконання цього рішення боржник розпочав здійснення відповідних оплат та сплатив судовий збір, що свідчить про добросовісне виконання ТзОВ «Краківський ринок» рішення суду. Відомості про наявність рішення суду про розстрочення його виконання та здійснення ТзОВ «Краківський ринок» оплат у відповідності до визначеного судом графіку були доведені до відома державного виконавця та стягувача;

2) виходячи з положень ст. 11, 12, Закону України «Про виконавче провадження» та зважаючи на розстрочку виконання рішення суду у даній справі, відлік строку для предявлення виконавчого документу до примусового виконання мав би розпочатися саме з дня закінчення строку розстрочення, тому стягувач не мав права предявляти його до примусового виконання. За таких обставин, і заходи примусового виконання рішення, в разі несплати заборгованості, могли розпочинатися державним виконавцем лише після спливу зазначеного терміну. Тобто, усі вжиті стягувачем та державним виконавцем заходи були неправомірними і фактично мають своїм наслідком ігнорування рішення суду, а також тих обставин, що лягли в основу ухвалення рішення про розстрочку його виконання, а також завдали ТОВ «Краківський ринок» значної шкоди;

3) ТзОВ «Краківський ринок» неодноразово звертало увагу на своє скрутне фінансове становище, попри яке товариство продовжує вживати всіх заходів для виконання взятих зобовязань. Скрутний матеріальний стан та наявність невиконаних зобовязань перед іншими кредиторами і стали однією з підстав ухвалення судом рішення про розстрочку його виконання, проте, при прийнятті ухвали про відмову в задоволені скарги, суд не лише залишив ці ж самі аргументи поза увагою, а й не врахував, що обставини, що зумовлювали неможливість одномоментного виконання рішення суду лише ускладнились. Зважаючи на вказані обставини, а також положення ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, протоколу №1 до Конвенції та практики Європейського суду з прав людини, оскаржувані постанови органу ДВС підлягають скасуванню як такі, що порушують права та законні інтереси ТзОВ «Краківський ринок», в тому числі право на мирне володіння своїм майном.

Позивачі не виконали вимог ухвали Західного апеляційного господарського суду від 18.03.2019 та не подали відзивів на апеляційну скаргу.

Орган ДВС також не подав жодних письмових пояснень з приводу апеляційної скарги, однак в судовому засіданні 11.04.2019 усно заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги, а оскаржувану ухвалу просив залишити без змін.

Прокурор та позивачі не забезпечили явку своїх представників в судове засідання, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду за адресами, відомості про які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення їм ухвал суду.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду апеляційної скарги по суті, а також на те, що явка учасників судового процесу не визнавалася обовязковою, колегія суддів вважає, що розгляд апеляційної скарги можливо завершити без представників позивачів.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідача та органу ДВС, оцінивши подані сторонами доводи та докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали, з огляду на наступне:

Як було зазначено вище, на виконання рішення суду у даній справі, 21.01.2019 було видано два накази: 1) про стягнення з ТзОВ "Краківський ринок" на користь КЕВ м. Львова 415 962,79 грн заборгованості; 2) про стягнення з ТзОВ "Краківський ринок" на користь Військової прокуратури Західного регіону України 6 239,44 грн. судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що ТзОВ «Краківський ринок» на виконання рішення суду у даній справі здійснило три платежі в розмірі 34663,57 грн. на підставі платіжних доручень №3378 від 20.12.2018, №3408 від 21.01.2019, №3469 від 18.02.2019, а також платіж на суму 6 239,44 грн. на підставі платіжного доручення №3470 від 18.02.2019.

11.02.2019 старшим державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львова Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_2 на підставі відповідних заяв стягувачів винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень:

1) №58333968 від 11.02.2019 з примусового виконання наказу №914/1322/18 від 21.01.2019 про стягнення з ТзОВ «Краківський ринок» на користь Військової прокуратури Західного регіону України 6239,44 грн. судового збору;

2) №58334187 від 11.02.2019 з примусового виконання наказу №914/1322/18 від 21.01.2019 про стягнення з ТзОВ «Краківський ринок» на користь КЕВ м. Львова заборгованості в сумі 415 962,79 грн.

11.02.2019 державний виконавець також винесла постанови про накладення арешту на все майно боржника у виконавчих провадженнях №58333968 та №58334187.

Постановою державного виконавця від 11.02.2019 виконавчі провадження №58334187 та №58333968 було обєднано у зведене виконавче провадження №58341100.

14.02.2019 державним виконавцем на підставі ст. 18, 56 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про накладення арешту на кошти боржника в межах суми звернення стягнення з урахуванням суми виконавчого збору та витрат виконавчого провадження (422 858,67 грн.), що містяться на рахунках у ПАТ «Кредобанк» та ПАТ КБ «Приватбанк», а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення цієї постанови, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом

19.02.2019 ТзОВ «Краківський ринок» звернулося до старшого державного виконавця Максимів О.І. із заявами про закриття виконавчих проваджень №58333968 та №58334187 у зв'язку із самостійним виконанням боржником рішення Господарського суду Львівської області від 04.12.2018.

Також 19.02.2019 ТзОВ «Краківський ринок» подало державному виконавцю заяву про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.8 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у звязку з тим, що рішенням Господарського суду Львівської області від 04.12.2018 у даній справі було розстрочено його виконання на 12 місяців шляхом щомісячної сплати ТзОВ «Краківський ринок» на користь КЕВ м. Львова суми в розмірі 34 663,57 грн. починаючи з грудня 2018 року. До вказаної заяви боржник долучив копію вказаного рішення суду.

28.02.2019 боржник надав державному виконавцю докази часткового погашення заборгованості за рішенням суду.

Листом №В-11/8625 від 04.03.2019 державний виконавець повідомив боржника про відсутність підстав для винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, а також про відсутність підстав для скасування раніше вжитих заходів щодо примусового виконання рішення.

Окрім того, з матеріалів справи вбачається, що у звязку з частковим виконанням відповідачем своїх зобовязань за рішенням суду у даній справі, ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.03.2019 у даній справі було визнано таким, що не підлягає виконанню в частині 110 230,15 грн. наказ Господарського суду Львівської області від 21.01.2019 про стягнення з ТзОВ "Краківський ринок" на користь КЕВ м. Львова 415 962,79 грн. заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Частиною 1 ст.3 цього Закону передбачено, що примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, серед іншого, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження (ч.1, 5 ст. 26 цього Закону).

Відповідно до ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його предявлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк предявлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обовязковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ предявлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю. У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами.

З матеріалів справи не вбачається наявності підстав для повернення державним виконавцем наказів Господарського суду Львівської області від 21.01.2019 у даній справі без виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути предявлені до примусового виконання протягом трьох років. Відповідно до ч. 2 вказаної статті, строки, зазначені в частині першій, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до п.6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за № 512/5 (у редакції наказу від 29.09.2016 за № 2832/5), у разі пред'явлення до виконання виконавчого документа, за яким надана розстрочка виконання, виконавче провадження відкривається в частині, за якою сплинув строк сплати.

Як випливає з матеріалів справи, стягувачі КЕВ м. Львова та Військова прокуратура Західного регіону України звернулися до Шевченківського ВДВС м. Львова із заявами про примусове виконання наказів у справі №914/1322/18 в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

При цьому, наказ Господарського суду Львівської області від 21.01.2019 про стягнення з ТзОВ "Краківський ринок" на користь КЕВ м. Львова 415 962,79 грн. заборгованості, який є виконавчим документом в розумінні Закону України «Про виконавче провадження», не містить жодних відомостей про розстрочку у стягненні суми заборгованості.

Таким чином, за відсутності підстав для повернення обох наказів Господарського суду Львівської області від 21.01.2019 у даній справі без прийняття їх до виконання, державний виконавець був зобовязаний відкрити виконавчі провадження за обома наказами.

З наведеного вище вбачається, що при відкритті виконавчих проваджень, державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законом України «Про виконавче провадження», у звязку з чим відсутні підстави для визнання неправомірними його дій в цій частині.

Стосовно вимог про визнання неправомірними та скасування постанов про арешт майна та постанови про арешт коштів ТзОВ «Краківський ринок», судова колегія зазначає наступне:

Відповідно до ст.ст. 52, 65, 66 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. У разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів у обсязі, достатньому для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з обороту або обмежуваного в обороті) незалежно від того, хто фактично використовує це майно.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення. Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п'ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Скаржник стверджує, що державний виконавець не мав права накладати арешт на всю суму заборгованості, оскільки частина з неї вже погашена боржником та оскільки рішенням суду передбачено стягнення заборгованості із розстроченням на один рік.

Однак, як було зазначено вище, станом на момент предявлення стягувачами виконавчих документів у даній справі до органу державної виконавчої служби, державний виконавець не був обізнаний із тією обставиною, що виконання одного з виконавчих документів було розстрочене на підставі рішення суду, а також не був обізнаний про факт часткового погашення боржником заборгованості в добровільному порядку.

Таким чином, при накладенні арештів на майно та кошти боржника у повній сумі, державний виконавець діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законом України «Про виконавче провадження», у звязку з чим відсутні підстави для визнання неправомірними його дій в цій частині та скасування постанов від 11.02.2019 та від 14.02.2019.

Водночас, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ч. 4 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони зобовязані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обовязкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Таким чином, попри те, що немає підстав для визнання неправомірними дій державного виконавця щодо відкриття виконавчих проваджень, а також визнання неправомірними та скасування постанов державного виконавця про накладення арешту на майно та кошти боржника, боржник вправі оскаржувати подальші дії чи бездіяльність державного виконавця, що виникають в ході виконавчого провадження із врахуванням тих обставин, що державного виконавця було повідомлено про часткове добровільне виконання рішення суду, а також про те, що рішення суду повинно виконуватися із розстрочкою.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів відхиляє доводи скаржника, як необґрунтовані та такі, що не базуються на положеннях чинного законодавства.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку про обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, як такої, що постановлена відповідно до обставин справи та з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 271, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 06.03.2019 у справі №914/1322/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Краківський ринок без задоволення.

Судовий збір за перегляд ухвали в апеляційному порядку покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 287 ГПК України.

Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови складено 24.04.2019.

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік