номер провадження справи 18/17/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2019 справа № 908/143/19

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Носівець В.В.,

при секретарі судового засідання: Чубар М.В.

розглянув матеріали справи № 908/143/19

за позовом приватного акціонерного товариства "Запорізьке кар'єроуправління" (69041, м. Запоріжжя, вул. Дніпровські зорі, 1; адреса для листування: 69037, м. Запоріжжя, вулиця Незалежної України, 39-А)

до відповідача публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14)

про стягнення 409816,26 грн.

учасники справи:

від позивача: Мелькевич А.В., ордер ЗП № 113761 від 08.04.2019;

від відповідача: Ремига О.В., довіреність № 54 від 01.01.2019

Приватним акціонерним товариством "Запорізьке кар'єроуправління" подано до господарського суду Запорізької області позов про стягнення з публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" 409816,26 грн. основного боргу по оплаті наданих послуг з утримання технологічних мереж згідно договору № 1-49 від 01.01.2013.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.01.2019 справу № 908/143/19 передано на розгляд судді Носівець В.В.

Ухвалою суду від 22.01.2019 позовну заяву ПрАТ "Запорізьке кар'єроуправління" залишено без руху, надано йому строк для усунення недоліків.

Враховуючи усунення недоліків позовної заяви, ухвалою суду від 12.02.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі № 908/143/19, присвоєно справі номер провадження 18/17/19, призначено підготовче судове засідання на 12.03.2019; оголошувалась перерва у підготовчому засіданні до 02.04.2019 та до 10.04.2019.

У судовому засіданні 10.04.2019, за письмовою згодою представників всіх учасників справи, суд перейшов до розгляду справи по суті та оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що приватним акціонерним товариством "Запорізьке кар'єроуправління" та публічним акціонерним товариством "Запоріжжяобленерго" укладено договір № 1-49 від 01.01.2013 про спільне використання технологічних мереж, за період дії якого позивачем надано послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання, а відповідачем прийнято їх без зауважень, що підтверджується підписаними з обох сторін актами прийому-здачі наданих послуг за період з лютого 2013 року по листопад 2018 року. Разом з актами відповідачу, на виконання умов договору та у передбачені ним строки позивачем надано рахунки на оплату послуг. Відповідачем частково погашено заборгованість, що підтверджується банківськими виписками, а також заявами про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог та угодами про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, здійсненням повернення платежу. Таким чином, з урахуванням того, що всі акти здачі-прийняття послуг підписано сторонами, а отже, надано їх позивачем належно, а відповідачем прийнято без зауважень, строк оплати за послуги, надані у кожному місяці, настав. На момент звернення з цим позовом до суду за відповідачем рахується підтверджена заборгованість у розмірі 409816,26 грн. у період з травня 2016 року по листопад 2018 року (періоди прострочення позивачем зазначені у додаткових поясненнях, поданих суду 28.03.2019 та заяві про виправлення технічної описки у додаткових поясненнях, поданій 02.04.2019). Позивачем надано детальний розрахунок заборгованості, зазначено, що до вказаної суми не увійшла сума заборгованості за 2013 рік, оскільки строк позовної давності щодо цієї заборгованості сплив, за 2014 та 2015 роки заборгованість погашено повністю частковими оплатами та зустрічним припиненням зобов'язання. Заборгованість у розмірі 409816,26 грн. включає: 80269,85 грн. (2016 рік), 169293,12 грн. (2017 рік), 160253,29 грн. (2018 рік). Позивач, зазначив, що відповідно до підписаного сторонами акту звірки станом на 15.05.2018 заборгованість відповідача складає 335651,88 грн. Крім того, наявність заборгованості фактично визнано відповідачем у відповіді від 19.06.2018 № 007-52/9855 на претензію позивача, до якої додано проект договору реструктуризації № 1-49/1 від 01.07.2018 щодо надання розстрочки боржнику у погашенні заборгованості. Посилаючись на приписи на ст.ст. 16, 526, 601, 612 ЦК України позивач просив позов задовольнити.

Відповідач проти позову заперечив. У відзиві, поданому до суду 04.03.2019, зазначив, посилаючись на умови договору, зокрема п. 7.1 спірного договору, що позивач просить стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 409816,26 грн. за послуги з утримання технологічних електричних мереж, однак ні в позові, ні в заяві про усунення недоліків позивачем не зазначені розрахункові періоди виникнення основного зобов'язання. Отже вважає, що позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами заявлену до стягнення суму заборгованості у розмірі 409816,26 грн.; позивачем не надано жодного доказу щодо направлення відповідачу рахунків, актів прийому-здачі, податкових накладних. Позивач безпідставно зазначає, що відповідач фактично визнав заборгованість, що підтверджується відповіддю на претензію від 19.06.2018 № 007-52/9855, оскільки зазначена відповідь фактично містить обставини критичного фінансового стану відповідача та не містить визнання відповідачем боргу перед позивачем в розмірі 335651,88 грн. Також є безпідставними посилання позивача на договір реструктуризації № 1-49/1 від 01.07.2018, оскільки цей договір не підписаний позивачем, а отже є неукладеним. Вважає, що вимоги не доведені належними та допустими доказами, просив у позові відмовити.

У відповіді на відзив, яка надійшла до суду 12.03.2019, позивач не погодився з доводами відповідача, наведеними у відзиві, які спростовуються наявними у матеріалах справи підписаними актами приймання-передачі послуг відповідачу з 2015 по 2018 роки. Позивачем подано 28.03.2019 клопотання про долучення до матеріалів додаткових доказів - копії податкових накладних з квитанціями про реєстрацію в ЄРПН, яке судом задоволено.

Позивачем 09.04.2019 подано до суду клопотання про витребування доказів від Офісу великих платників податків ДФС інформації щодо включення до податкової звітності відповідача податкових накладних, у задоволенні якого судом відмовлено.

Від відповідача 09.04.2019 надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів контррозрахунку ПАТ «Запоріжжяобленерго», копії банківської виписки від 14.03.2013.

У судовому засіданні 10.04.2019 відповідач підтримав заяву про розстрочення виконання рішення, подану 09.04.2019, просив розстрочити виконання рішення суду на 12 місяців з дня ухвалення такого рішення, зі сплатою сум щомісячно рівними частинами, у зв'язку з тяжким фінансовим становищем.

Позивач заперечив проти розстрочення виконання рішення суду на дванадцять місяців.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши представників учасників справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Запорізьке кар'єроуправління» (власник мереж, позивач у справі) та Відкрите акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" (користувач, відповідач у справі) 01.01.2013 уклали договір № 1-49 про спільне використання технологічних мереж (надалі - договір).

Відкрите акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго" перейменовано на публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго", що підтверджується п. 1.1 Статуту Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», затвердженим 23.04.2018.

За умовами п. 1.1 договору власник мереж зобов'язується забезпечити технічну можливість передачі (транзиту) електричної енергії власними технологічними мережами в точки приєднання електроустановок користувача та (або) інших суб'єктів господарювання (далі - субспоживачі), передачу електричної енергії яким забезпечує користувач, а користувач своєчасно сплачувати вартість послуг власника мереж з утримання технологічних електричних мереж спільного використання та інші послуги відповідно до умов цього договору.

Згідно п. 4.1 Договору користувач зобов'язаний здійснювати оплату за використання електричних мереж власника мереж за розрахунковий період. Розрахунок плати за використання електричних мереж власника мереж здійснюється згідно з Додатком № 4 «Порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж».

Сторонами погоджено у п. 7.1 договору, що розрахунковим вважається період з 00 годин першого числа до 24 годин останнього числа поточного місяця.

Згідно з п. 7.2 Договору вартість послуг власника мереж з утримання технологічних електричних мереж спільного використання зазначена у Додатку № 4 «Порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж», розробленому відповідно до «Методики обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж», затвердженої постановою НКРЕ від 12.06.2008 року № 691, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.08.2008 року за № 732/15423, виходячи із узгодженого Відділом НКРЕ у Запорізькій області «Кошторису витрат на утримання технологічних електричних мереж Власника мереж», що є невід'ємною частиною договору.

У пункті 7.3 Договору зазначено, що за підсумками розрахункового періоду Власник мереж у термін до 5 числа місяця наступного за розрахунковим направляє Користувачу рахунок. Сума платежу визначається, виходячи з Додатку № 4 «Порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж» з урахуванням сум платежів, що надійшли від Користувача.

Разом з рахунком Власник мереж направляє Користувачу:

- податкову накладну виписану по факту надання послуг (у разі, якщо Власник мереж є платником ПДВ);

- підписані уповноваженою особою Власника мереж та скріплені його печаткою два примірника «Акту прийому-здачі наданих послуг» (додаток № 5).

Відповідно до п. 7.4 Договору оплата Користувачем послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання здійснюється платіжним дорученням на підставі виставленого Власником мереж рахунка та оформленого «Акта прийому-здачі наданих послуг» у термін, що не перевищує 20 днів з дня отримання документів, зазначених у п. 7.3 Договору.

Додатком № 4 до Договору визначено, що сума відшкодування Власнику мереж за надані послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання з урахуванням ПДВ складає 10378,14 грн. за кожний місяць, а всього за рік - 124537,68 грн.

Додатковою угодою № 2 від 01.11.2013 до Договору сторонами вирішено викласти у новій редакції Додаток № 4, умови якої починають діяти з 01 січня 2014 року. Так, відповідно до Додатку № 4 сума відшкодування Власнику мереж за надані послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання складає 10439,17 грн. за кожний місяць.

Додатковою угодою № 6 від 23.12.2014 до Договору, умови якої починають діяти з 01 січня 2015 року, сторонами вирішено викласти Додаток № 4 у новій редакції: сума відшкодування за надані послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання з урахуванням ПДВ становить 12409,08 грн. за кожний місяць.

Згідно Додаткової угоди № 7 від 01.11.2015 до Договору, умови якої починають діяти з 01 січня 2016 року, викладено у новій редакції Додаток № 4, відповідно до сума відшкодування Власнику мереж за надані послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання складає 10648,25 грн. за кожний місяць.

Додатковою угодою № 11 від 01.12.2016 до Договору, умови якої починають діяти з 01 січня 2017 року, викладено у новій редакції п. 7.3 Договору, а також Додаток № 4. У пункті 7.3 зазначено, що за підсумками розрахункового періоду Власник мереж

- у термін до 5 числа місяця наступного за розрахунковим направляє Користувачу рахунок та підписані уповноваженою особою Власника мереж та скріпленою його печаткою два примірники «Акту прийому-здачі наданих послуг» (додаток № 5). Сума платежу визначається, виходячи з Додатку № 4 «Порядок обрахування плати за спільне використання технологічних електричних мереж»;

- у терміни передбачені законодавством зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до Додатку № 4 сума відшкодування Власнику мереж за надані послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання складає 14107,76 грн. за кожний місяць.

Додатковою угодою № 15 від 01.12.2017 до Договору, умови якої починають діяти з 01 січня 2018 року вирішено питання про викладення у новій редакції п. 7.2 Договору, а також Додатку № 4.

Пунктом 7.2 Договору (в редакції додаткової угоди № 15 від 01.12.2017) зазначено, що вартість послуг з утримання технологічних електричних мереж спільного використання зазначена у Додатку № 4, відповідно до якого сума відшкодування Власнику мереж за надані послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання складає 14525,81 грн. за кожний місяць.

Згідно пункту 11.4 договору цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31.12.2013. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення цього терміну не буде заявлено однією із сторін про відмову від цього договору або його перегляд. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством.

На виконання умов договору ПрАТ "Запорізьке кар'єроуправління" надано відповідачу послуги з утримання технологічних електричних мереж спільного використання у період з січня 2013 року по листопад 2018 року, що підтверджується актами прийому-здачі наданих послуг та рахунками за цей період.

Зазначені акти прийому-здачі наданих послуг підписані обома сторонами, скріплені печатками та підтверджують прийняття відповідачем послуг без жодних зауважень та претензій.

Відповідач зобов'язання щодо оплати отриманих послуг здійснив частково, що підтверджується банківськими виписками за період з лютого 2013 року по червень 2017 року, а також заявами про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, підписаними у період з вересня 2017 року по листопад 2018 року, та угодами про припинення зобов'язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, підписаними у період з березня 2015 року по серпень 2017 року, здійсненням повернення платежу за березень 2015 року.

Таким чином, у відповідача наявна непогашена заборгованість у розмірі 409816,26 грн. за період з травня 2016 року по листопад 2018 року, що включає: 80269,85 грн. (2016 рік), 169293,12 грн. (2017 рік), 160253,29 грн. (2018 рік).

Відповідач свої зобов'язання щодо своєчасної та повної оплати отриманих послуг за договором від 01.01.2013 № 1-49 не здійснив, чим порушив умови договору.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань щодо оплати отриманого товару, позивач за захистом своїх порушених прав та законних інтересів звернувся з позовом до суду.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши надані докази, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 409816,26 грн. основного боргу підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини (ст. 11 ЦК України).

Приписами ст. 6 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За правилами ч. 1 ст. 193 ГК України, ст. 526 ЦК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Аналогічні приписи містять ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України.

Нормами ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Обставини справи свідчать, що позивачем виконані, а відповідачем прийняті без зауважень передбачені договором послуги, що підтверджується підписаними обома сторонами Актами здачі-прийняття послуг.

Жодних зауважень щодо якості наданих послуг від відповідача на адресу позивача не надходило, сторони претензій одна до одної не мали. Проте, відповідач свої зобов'язання щодо оплати вартості виконаних робіт, всупереч умов договору та вимог закону, в повному обсязі та в обумовлений договором строк не виконав, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість за договором у сумі 409816,26 грн. за період травень 2016 року - листопад 2018 року.

Слід зазначити, що прийняття наданих позивачем послуг та розмір заборгованості відповідачем не заперечується, про що свідчить наданий відповідачем контррозрахунок суми заборгованості. Доводи відповідача, викладені у відзиві, є необґрунтованими і спростовуються матеріалами справи, надання послуг позивачем та прийняття їх відповідачем підтверджується первинними бухгалтерськими документами.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобов'язання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обов'язок щодо оплати наданих послуг з утримання технологічних електричних спільних мереж у розмірі 409816,26 грн., у встановлений договором строк, не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений позивачем.

Отже, вимога позивача про стягнення із відповідача 409816,26 грн. заборгованості за надані послуги задовольняється судом.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Позивач надав необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Доказів оплати наявної заборгованості пені відповідач суду не надав. Відповідач не скористався наданим йому законом правом відповідно до ст.ст. 73, 74 ГПК України, не надав до суду доказів, які могли б свідчити про належне виконання зобов'язань за договором щодо оплати за поставлений товар.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Пунктом 2 частини 6 статті 238 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі необхідності у резолютивній частині рішення суду вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Розглянувши заяву відповідача про розстрочення виконання рішення на 12 місяців, враховуючи заперечення з боку позивача, суд дійшов висновку, що вона підлягає задоволенню на наступних підставах.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує ступінь вини відповідача у виникненні спору, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка виконання судового рішення допускається у виняткових випадках і залежно від обставин справи. Тобто, господарський суд не зобов'язаний задовольняти заяву про розстрочку виконання судового рішення.

Господарсько-процесуальне законодавство не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами, встановленими ст. 86 ГПК України.

Відповідно до наданих відповідачем документів ПАТ "Запоріжжяобленерго" знаходиться у скрутному фінансовому становищі, дебіторська заборгованість станом на 01.01.2019 складає 2080,1 млн. грн., кредиторська заборгованість перед ДП «Енергоринок» станом на 01.01.2019 складає 698,5 млн. грн., заборгованість перед ПАТ "Запоріжжяобленерго" найбільш енергоємних підприємств складає 1018,30 грн. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 16.01.2019 № 36-р ПАТ "Запоріжжяобленерго" включено до переліку об'єктів великої приватизації державної власності.

Суд приймає до уваги факти та доводи, викладені відповідачем, дії відповідача, які свідчать про його намір погасити заборгованість, враховуючи матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, вважає за можливе задовольнити заяву відповідача та надати розстрочку виконання рішення щодо заборгованості в сумі 409816,26 грн. на 12 місяців, шляхом сплати щомісячно рівними частками: по 34151,35 грн. по 19 число кожного місяця з травня 2019 року по березень 2020 року та 34151,41 грн. у квітні 2020 року.

Судовий збір на підставі пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 233, 239, 236-242, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, ідентифікаційний код 00130926) на користь приватного акціонерного товариства "Запорізьке кар'єроуправління" (69041, м. Запоріжжя, вул. Дніпровські зорі, 1; адреса для листування: 69037, м. Запоріжжя, вулиця Незалежної України, 39-А, ідентифікаційний код 00110183) 409816,26 грн. (чотириста дев'ять тисяч вісімсот шістнадцять грн. 26 коп.) основного боргу, розстрочивши виконання рішення в цій частині на дванадцять місяців, шляхом сплати щомісячно рівними частками: 34151,35 грн. - по 19.05.2019, 34151,35 грн. - по 19.06.2019, 34151,35 грн. - по 19.07.2019, 34151,35 грн. - по 19.08.2019, 34151,35 грн. - по 19.09.2019, 34151,35 грн. - по 19.10.2019, 34151,35 грн. - по 19.11.2019, 34151,35 грн. - по 19.12.2019, 34151,35 грн. - по 19.01.2020, 34151,35 грн. - по 19.02.2020, 34151,35 грн. - по 19.03.2020, 34151,41 грн. - по 19.04.2020. Видати наказ.

3. Стягнути з публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" (69035, м. Запоріжжя, вул. Сталеварів, буд. 14, ідентифікаційний код 00130926) на користь приватного акціонерного товариства "Запорізьке кар'єроуправління" (69041, м. Запоріжжя, вул. Дніпровські зорі, 1; адреса для листування: 69037, м. Запоріжжя, вулиця Незалежної України, 39-А, ідентифікаційний код 00110183) 6147,24 грн. (шість тисяч сто сорок сім грн. 24 коп.) судового збору. Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст.ст. 240, 241 ГПК України 19.04.2019.

Суддя В.В. Носівець