ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
УХвала

про залишення позову без розгляду

"22" квітня 2019 р. м. Ужгород Справа № 907/120/19

Суддя Господарського суду Закарпатської області Ремецькі О.Ф.,

За участю секретаря судового засідання Сінкіна Е.В.

розглянувши позовну заяву Берегівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Сасівської сільської ради, с. Сасово до фізичної особи - підприємця Криванич Я.І. про визнання недійсним договору оренди та повернення приміщення

За участю представників:

прокурор - Данча М.М., прокурор відділу прокуратури Закарпатської області

від позивача - Клюса В.Ю., сільський голова

від відповідача - Криванич І.В., представник за довіреністю

в с т а н о в и в:

Берегівська місцева прокуратура звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом в інтересах держави в особі Сасівської сільської ради до фізичної особи - підприємця Криванич Я.І. про визнання недійсним договору оренди та зобов'язання повернення приміщення, посилаючись на порушення вимог ст.ст. 6, 203, 215, 216, 236 Цивільного кодексу України, ст.207 Господарського кодексу України.

Ухвалою суду від 18.03.2019 позовну заяву залишено без руху з підстав, викладених у ній.

Прокурором усунуто недоліки позовної заяви, про що суду подано відповідну заяву.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 28.03.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду у порядку загального позовного провадження, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі № 907/120/19 на 22 квітня 2019 р. на 11:30 год.

Відповідач 18.04.2019 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає в повному обсязі з підстав, наведених у відзиві. Зокрема вказує, що прокурором порушено нормативний порядок представництва держави в суді, що створює конфлікт повноважень органів прокуратури з повноваженнями органів місцевого самоврядування. Зазначає, що прокурором листом № 92-16-19/1227 вих19 від 07.03.19р. повідомлено Сасівського сільського голову про намір звернутись до Господарського Суду з позовною заявою про визнання недійсним договору оренди комунального майна та повернення майна, однак в той же день 07.03.19р.за № 92-16-19/1228 вих19 така заява направлена до Господарського суду тим самим позбавив сторони права на оскарження, чим грубо порушено встановлені норми закону. Крім того, наголошує, що станом на 15.04.2019 року заборгованість по орендній платі відсутня, сільська рада не має жодних матеріальних або інших претензій до відповідача. Щодо не проведення оцінки майна до укладення договору оренди, вказує, що проведення експертної оцінки спірного приміщення входить до компетенції балансоутримувача, крім того, це не може бути підставою для визнання договору оренди недійсним. Також, заперечує проти поданої оцінки орендованого майна, висновок щодо якого надано прокурору оцінювачем Якимчук О.П., оскільки оцінювача взагалі жодного разу не було на місці, будинок культури розміщено на 2-му поверсі будівлі торгового комплексу, а ключи від орендованого приміщення знаходяться тільки у відповідача. У зв'язку з чим, відповідач просить суд перевірити дані обставини і законність експертної оцінки орендованого мною приміщення.

Представник позивача у судовому засіданні усно підтримав доводи відповідача, з підстав викладених у відзиві відповідача. Крім того, повідомлено, що згідно рішення 26 сесії сьомого скликання Сасівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області від 03.04.209 року №384 достроково розірвано за згодою сторін договір оренди нерухомого майна - приміщення пристосоване до Будинку культури, що знаходиться в комунальній власності Сасівської сільської ради, площею 370,4 кв.м, що розташований за адресою: с.Сасово, вул.Головна (Леніна), 140, орендоване згідно договору оренди від 11.07.2017 року.

Розглянувши надані матеріали справи судом встановлено підстави для залишення позову прокурора без розгляду з огляду на наступне.

За змістом частини 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 53 цього Кодексу передбачено участь у судовому процесі органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. При цьому передумовою участі органів та осіб, зазначених у цій статті, в господарському процесі є набуття ними господарського процесуального статусу органів та осіб, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, і наявність процесуальної правосуб'єктності, яка охоплює процесуальну правоздатність і процесуальну дієздатність.

На відміну від осіб, які беруть участь у справі (позивач, відповідач, третя особа, представник), відповідні органи та особи повинні бути наділені спеціальною процесуальною правоздатністю, тобто здатністю мати процесуальні права та обов'язки органів та осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Така процесуальна правоздатність настає з моменту виникнення у цих осіб відповідної компетенції або передбачених законом повноважень. Необхідною умовою зазначеної участі є норми матеріального права, які визначають випадки такої участі, тобто особи, перелічені у статті 53 Господарського процесуального кодексу України, можуть звернутися до суду із позовною заявою або беруть участь у процесі лише у випадках, чітко встановлених законом.

За змістом частин 3 - 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах не може тлумачитися розширено.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною 3 цієї норми прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.

За змістом частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються. У першому випадку прокурор набуває права на представництво, якщо відповідний суб'єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, яка проте є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, передбачає досудове з'ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

При цьому захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Підстави представництва прокурором інтересів держави з'ясовуються насамперед судом першої інстанції, який має досить широкий розсуд (дискрецію) в оцінці підстав звернення прокурора.

Водночас, Європейський Суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово звертав увагу на участь прокурора в суді на боці однієї зі сторін як обставину, що може впливати на дотримання принципу рівності сторін. Оскільки прокурор або посадова особа з аналогічними функціями, пропонуючи задовольнити або відхилити … скаргу, стає противником або союзником сторін у справі, його участь може викликати в однієї зі сторін відчуття нерівності (рішення у справі "Ф.В. проти Франції" (F.W. v. France) від 31.03.2005, заява 61517/00, пункт 27).

Крім того, існує категорія справ, де підтримка прокурора не порушує справедливого балансу. Так, у справі "Менчинська проти Російської Федерації" (рішення від 15.01.2009, заява № 42454/02, пункт 35) ЄСПЛ висловив таку позицію (у неофіційному перекладі):

"Сторонами цивільного провадження виступають позивач і відповідач, яким надаються рівні права, в тому числі право на юридичну допомогу. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великого числа громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави".

Водночас, ЄСПЛ уникає абстрактного підходу до розгляду питання про участь прокурора у цивільному провадженні. Розглядаючи кожен випадок окремо Суд вирішує наскільки участь прокурора у розгляді справи відповідала принципу рівноправності сторін.

У Рекомендаціях Парламентської Асамблеї Ради Європи від 27.05.2003 № 1604 (2003) "Про роль прокуратури в демократичному суспільстві, заснованому на верховенстві закону" щодо функцій органів прокуратури, які не відносяться до сфери кримінального права, передбачено важливість забезпечити, щоб повноваження і функції прокурорів обмежувалися сферою переслідування осіб, винних у скоєнні кримінальних правопорушень, і вирішення загальних завдань щодо захисту інтересів держави через систему відправлення кримінального правосуддя, а для виконання будь-яких інших функцій були засновані окремі, належним чином розміщені і ефективні органи.

Саме із такого розуміння наведених положень законодавства виходив суд при розгляді даного спору.

Аналогічні правові позиції викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 19.03.2019 року у справі № 910/2491/18 та від 20.09.2108 року у справі №924/1237/17.

Як встановлено судом, прокурором подано позовну заяву в інтересах держави в особі Сасівської сільської ради про визнання недійсним договору оренди та зобов'язання повернення приміщення, посилаючись на порушення вимог ст.ст. 6, 203, 215, 216, 236 Цивільного кодексу України, ст.207 Господарського кодексу України обґрунтовуючи тим, що спірний договір оренди суперечить вимогам законодавства України, інтересам держави та суспільства в цілому, оскільки укладений з порушенням істотних умов та є підставою для визнання його недійсним. Зокрема зазначає, що експертна оцінка нерухомого майна, переданого за договором оренди не проводилась, Сасівською сільською радою несправедливо визначений розмір орендної плати на території населеного пункт, що вважає прямим порушенням інтересів держави, а сільську раду - одним із порушників інтересів держави. Подання позову прокурором обумовлене тим, що укладення спірного договору оренди комунального майна з порушенням чинного законодавства призводить до невизначеності у правовідносинах щодо використання вказаного майна територіальної громади, зокрема не сприяє в повному обсязі надходженню доходів до місцевого бюджету з метою їх подальшого використання для забезпечення завдань і функцій держави та місцевого самоврядування. Наголошено, що в результаті укладання оспорюваного прокурором договору створені умови для неправомірного розпорядження об'єктом нерухомого майна, що належить комунальної власності територіальної громади Сасівської сільської ради. Передача в оренду комунального майна без його попередньої оцінки суперечить вимогам ст. 11 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та може призвести до ненадходження у місцевий бюджет коштів, які в подальшому можна використати на нагальні потреби відповідної територіальної громади. Вказано, Сасівською сільською радою своєчасно не вживаються достатні заходи задля усунення цих порушень, та приведення спірного договору у відповідність до Закону України «Про оренду державного та комунального майна». А зволікання органу місцевого самоврядування щодо усунення порушень закону може привести до пропущення строку позовної давності на звернення до суду щодо визнання недійсним спірного договору.

При цьому прокурор зазначив, що органом, уповноваженим державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, є Сасівська сільська рада, яка у даному конкретному випадку виступає орендодавцем об'єкта нерухомого майна комунальної власності та відповідно - представляє інтереси територіальної громади у даній сфері правовідносин та який не вжив заходів щодо стягнення спірної заборгованості у судовому порядку, що, на думку прокурора, свідчить про неналежне виконання зазначеним органом своїх повноважень.

Позивач - Сасівська сільська рада які є самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю щодо здійснення захисту прав та охоронюваних законом інтересів у спірних правовідносинах у судовому порядку.

Прокурором при зверненні із цим позовом належним чином не обґрунтовано підстав для здійснення представництва інтересів держави в особі зазначеного позивача, у відповідності до вимог вищенаведених положень законодавства.

Крім цього, суд зазначає, що саме лише посилання у позовній заяві прокурора на те, що орган, уповноважений здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, неналежним чином здійснює відповідні повноваження із захисту державних інтересів, без доведення цього відповідними доказами, не є підставою для прийняття судом рішення у такому спорі по суті, оскільки за змістом статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва.

При цьому, вказуючи, на те, що Сасівська сільська рада, незважаючи на тривалий час порушення будь-яких заходів на усунення порушень під час користування нерухомим майном комунальної власності до цього часу не вживала, прокурором направлено листа позивачу №9216-19/1227вих19 від 07.03.19 про наміри подачі позову до господарського суду Закарпатської області одночасно подано даний позов №92-16-19/1228вих19 від 07.03.2019, що позбавило позивача можливості вжити заходів для захисту інтересів держави як уповноваженим органом. Інших доказів на підтвердження нездійснення чи неналежного здійснення захисту інтересів держави з боку позивача прокурором надано не було.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що у наведеному випадку немає передбачених законом виключних підстав для звернення прокурора до суду за захистом інтересів держави; наявності правових підстав для представництва прокурором не підтверджено та судом не встановлено.

Пунктом 1 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

Враховуючи відсутність у прокурора процесуальної дієздатності у даній справі, позов Берегівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Сасівської сільської ради до фізичної особи - підприємця Криванич Я.І. про визнання недійсним договору оренди та зобов'язання повернення приміщення відповідно до вимог п. 1 ч.1 ст. 226 ГПК України слід залишити без розгляду.

Згідно ч. 2 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Пунктом 4 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" (положення якого при вирішенні питання повернення судового збору є спеціальними по відношенню до норм Господарського процесуального кодексу України) передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв'язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів).

З огляду на наведене, сума сплаченого судового збору за подання вказаного позову у сумі 42859,10 грн. підлягає поверненню з Державного бюджету прокуратурі Закарпатської області.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 226, п. 2 ст. 232, 233, 240 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Берегівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Сасівської сільської ради до фізичної особи - підприємця Криванич Я.І. про визнання недійсним договору оренди та зобов'язання повернути приміщення залишити без розгляду.

Повернути Прокуратурі Закарпатської області (отримувач: прокуратура Закарпатської області, код 02909967, банк отримувача: Державна казначейська служба України, код банку 820172, рахунок № 8475 код класифікації видатків бюджету - 2800) з Державного бюджету України судовий збір в сумі 42859,10 грн. (сорок дві тисячі вісімсот п'ятдесят дев'ять грн. 10 коп.), сплачений згідно платіжного доручення №173 від 13 березня 2019 року.

Повернути Прокуратурі Закарпатської області, м. Ужгород оригінал платіжного доручення №173 від 13 березня 2019 року.

Оригінал вказаної ухвали, засвідчений гербовою печаткою надіслати Прокуратурі Закарпатської області, м. Ужгород.

Направити копію ухвали сторонам у справі.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://zk.arbitr.gov.ua/sud5008/gromadyanam/csz/.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів з дня складання її повного тексту у порядку передбаченому ч. 2 ст. 255 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала підписана 24.04.2019.

Суддя Ремецькі О.Ф.