ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"11" квітня 2019 р.Справа № Б-39/13-10

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатого В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

розглянувши заяву ПАТ "Фідобанк" з грошовими вимогами до боржника (вх. № 35451 від 20.12.2018 р.) по справі

за заявою ФОП Потапов Ігор Іванович, м. Харків
про визнання банкрутом ФОП Потапов Ігор Іванович, м. Харків

за участю :

представника ПАТ "Фідобанк" - Горбачова О.А.

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 26.07.2010 р. ФОП Потапова І.І. визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором арбітражного керуючого Фоміна Г.В.

Ухвалою суду від 20.03.2012 р. продовжено строк ліквідаційної процедури на 6 місяців, тобто до 26.01.2012 р.

Ухвалою суду від 02.08.2012 р. задоволено клопотання ПАТ «СЕБ Банк», усунено арбітражного керуючого Фоміна Г.В. від виконання обов'язків ліквідатора банкрута та призначено ліквідатором у справі арбітражного керуючого Сасіну К.О.

Ухвалою суду від 07.04.2015 р. скаргу ПАТ "Фідобанк" (вх. № 6507 від 18.02.2015 р.) задоволено, усунено арбітражного керуючого Сасіну К.О. від виконання покладених на неї обов'язків ліквідатора ФОП Потапова І.І., призначено ліквідатором ФОП Потапова І.І. арбітражного керуючого Тищенко О.І.

Ухвалою суду від 12.10.2017 р. звільнено арбітражного керуючого Тищенко О.І. від виконання обов'язків ліквідатора у справі та призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Бондаренко В.А.

До суду від ПАТ "Фідобанк" надійшла заява (вх. № 35451 від 20.12.2018 р.) з грошовими вимогами до боржника у сумі 14807861,35 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд призначив заяву ПАТ "Фідобанк" з грошовими вимогами до боржника (вх. № 35451 від 20.12.2018 р.) до розгляду на 19.02.2019 р.

В судове засідання 19.02.19 р. учасники процесу не з'явились, витребуваних документів не надали.

Враховуючи неявку в судове засідання учасників процесу та необхідність отримання необхідних для розгляду заяви ПАТ "Фідобанк" документів, суд відклав розгляд вказаної заяви на 19.03.2019 р.

До суду від ліквідатора надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У зв'язку з відрядженням судді Усатого В.О., призначене судове засідання не відбулось.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку призначити до розгляду заяву ПАТ "Фідобанк" з грошовими вимогами до боржника (вх. № 35451 від 20.12.2018 р.).

Від ПАТ "Фідобанк" надійшли докази сплати судового збору за подачу заяви з вимогами до боржника.

В судовому засіданні представник ПАТ "Фідобанк" надав усні пояснення щодо своєї заяви, зазначивши, що до реєстру вимог кредиторів внесені вимоги банку в сумі 5877421,71 грн. за розрахунком станом на 26.07.2010 р. У зв'язку з тим, що станом на 05.11.2018 р. курс долара США змінився, кредитор просить суд задовольнити вимоги банку в частині курсової різниці в сумі 14807861,35 грн., яку додатково включити до реєстру вимог кредиторів боржника.

Ліквідатор у засідання суд не з'явився, відзиву на заяву ПАТ "Фідобанк" не надав.

Заслухавши представника ПАТ "Фідобанк", розглянувши матеріали справи, суд вважає можливим розглянути заяву кредитора за наявними у справі доказами на підставі ст. 81 ГПК України.

Розглянувши заяву ПАТ "Фідобанк" з грошовими вимогами до боржника, судом встановлено наступне.

Провадження по справі про банкрутство ФОП Потапова І.І. здійснюється відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції закону від 14.09.1992 р. №2343-ХІІ, що діяла до 19.01.2013 р., за особливою процедурою банкрутства суб'єкта підприємницької діяльності - громадянина, у відповідності до ст. ст. 47-49 Закону.

Постановою суду від 26.07.2010 р. ФОП Потапова І.І. визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатора, встановлено строк у 40 днів для пред'явлення вимог кредиторів до банкрута. Постанову надіслано всім відомим кредиторам.

Згідно матеріалів справи, у встановлений судом строк від ПАТ "СЕБ Банк" (правонаступником якого є ПАТ "Фідобанк") надійшла заява (вх.№ 17491 від 26.08.2010) з грошовими вимогами до ФОП Потапова І.І. за кредитним договором №П_001/73_08 від 20.08.2008 р., відповідно до якого боржнику були надані грошові кошти в сумі 700000,00 дол. США зі сплатою 12,5 процентів річних, що за розрахунком на 26.07.2010 р. відповідно до курсу НБУ становить загальну суму 5877421,71 грн.

В забезпечення виконання умов кредитного договору між сторонами укладено іпотечний договір №П_001/73_08-ІД від 20.08.2008 р., предметом якого стали нежитлові будівлі літ. А-2, пл. 1422,6 кв.м., літ. Б-2 пл. 39,5 кв.м., що розташовані за адресою: м. Харків, пр. П'ятидесятиріччя ВЛКСМ, 55-А.

Ліквідатором вимоги ПАТ "СЕБ Банк" (правонаступником якого є ПАТ "Фідобанк") розглянуто, визнано в повному обсязі в сумі 5877421,71 грн. та включено до реєстру вимог кредиторів в сумі 5777728,71 грн. - основний борг та в сумі 99693,00 грн. - штрафні санкції до третьої черги задоволення, як зобов'язання забезпечені заставою майна, про що у встановленому порядку повідомлено заявника.

Кредитор ПАТ "Фідобанк" звернувся до суду із заявою, в якій просить врахувати курсову різницю та додатково внести до реєстру вимог кредиторів вимоги ПАТ "Фідобанк" в сумі 14807861,35 грн. за розрахунком станом на 05.11.2018 р., які забезпечені іпотекою майна.

Відповідно до п.8 ч.1 ст.20 ГПК України, господарські суди розглядають справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Суд зазначає, що згідно ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 1-2 ст. 192 ЦК України).

Такі випадки передбачені ст. 193, ч. 4 ст. 524 ЦК України, Законом України від 16.04.1991 р. № 959-XII "Про зовнішньоекономічну діяльність", Декретом Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 р. № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", Законом України від 23.09.1994 р. № 185/94-ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті".

Згідно ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом з тим ч.2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до Положення (стандарт) бухгалтерського обліку "Вплив змін валютних курсів", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10.08.2000 р. N 193 та Порядку відображення в обліку операцій в іноземній валюті, затвердженого Наказом Державного казначейства України від 24.07.2001 р. № 126, іноземна валюта - валюта інша, ніж валюта звітності.

Курсова різниця - різниця, яка є наслідком відображення однакової кількості одиниць іноземної валюти в національну валюту України при різних валютних курсах. Курсові різниці визначаються за монетарними статтями балансу.

Монетарні статті - статті балансу, що відображають грошові кошти в касі, на рахунках в установах банків, а також такі активи і зобов'язання, що будуть отримані чи сплачені у фіксованій чи визначеній сумі грошей або їх еквівалентів.

До монетарних статей відносяться грошові кошти в іноземній валюті, що знаходяться в касі чи на банківському рахунку підприємства; дебіторська заборгованість за відправлені нерезиденту товари, по якій очікується дохід в іноземній валюті; кредиторська заборгованість, що виникла внаслідок отримання підприємством товарів у нерезидента на умовах наступної оплати та для погашення якої, як очікується, підприємство сплатить певну суму грошових коштів в іноземній валюті.

Виходячи з поняття "курсова різниця", можна виділити чотири періоди, за які здійснюється перерахунок заборгованості в іноземній валюті для визначення курсових різниць. Це періоди між:

- датою відображення операції в бухгалтерському обліку і датою фактичного здійснення розрахунків;

- датою відображення операції в бухгалтерському обліку і датою складання бухгалтерської звітності за звітний період;

- датою складання бухгалтерської звітності за попередній звітний період і датою фактичного здійснення розрахунку;

- датою складання бухгалтерської звітності за попередній звітний період і датою складання бухгалтерського звіту за звітний період.

Курсові різниці розраховуються за положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку.

Тобто, курсові різниці застосовуються у фінансовій звітності підприємств при веденні бухгалтерського обліку.

Судом встановлено, що ПАТ "Фідобанк" до своєї заяви не додано доказів врахування курсової різниці в бухгалтерському обліку банку.

ПАТ "Фідобанк" свою заяву з вимогами до боржника обґрунтовує тим, що включення вимог банку до реєстру вимог кредиторів боржника не припиняє зобов'язальних правовідносин між сторонами та не звільняє банкрута від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання. Курс долара США відносно гривні значно зріс з моменту заявлення банком своїх вимог у справі про банкрутство, а боржником до цього часу заборгованість не погашена. Також, банк зазначає, що здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти та стягнення курсової різниці чинним законодавством не заборонено.

Таким чином, ПАТ "Фідобанк" посилаючись на неналежне виконанням боржником своїх зобов'язань, просить суд додатково внести до реєстру вимог кредиторів вимоги банку, які забезпечені іпотекою майна в сумі 14807861,35 грн.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Виходячи із норм чинного законодавства кредитор має довести неправомірність дій боржника, причинний зв'язок між противоправною дією та шкодою, що є обов'язковою умовою відповідальності та застосування господарських санкцій.

Суд зазначає, що коливання курсу валют, що призвело до курсової різниці, не можна розцінювати як неправомірні дії боржника, що призвели до позбавлення кредитора можливості отримати прибуток.

Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд у своїй постанові від 30.05.2018 р. у справі 750/8676/15-ц.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Суд встановлено, що ПАТ "Фідобанк" відповідно до норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" реалізував своє право на звернення до суду та ліквідатора із заявою з грошовими вимогами до банкрута ФОП Потапова І.І., визначивши свої вимоги за кредитним договором №П_001/73_08 від 20.08.2008 р. та вказавши, що саме 5877421,71 грн. є повним розміром заборгованості, включаючи заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за відсотками та пеню, за розрахунком станом на 26.07.2010 р. - дата визнання боржника банкрутом.

Враховуючи те, що ПАТ "Фідобанк" самостійно визначив спосіб захисту свого права, самостійно визначив заборгованість у валюті гривні України, погодився із рішенням ліквідатора, щодо включення до реєстру вимог кредиторів вимог банку саме в сумі 5877421,71 грн., суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви ПАТ "Фідобанк" з грошовими вимогами до боржника (вх. № 35451 від 20.12.2018 р.) у зв'язку з чим відмовляє в її задоволені .

Керуючись ст. ст. 22-32, 47-49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ст. 232-235 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити ПАТ "Фідобанк" в задоволенні заяви (вх. № 35451 від 20.12.2018 р.) з грошовими вимогами до боржника

Ухвалу направити ліквідатору, ПАТ "Фідобанк".

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в строки, передбачені ст. 256 ГПК України, шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складено та підписано 15.04.2019 р.

Суддя Усатий В.О.