ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2019м. ДніпроСправа № 904/3280/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Назаренко Н.Г. за участю секретаря судового засідання Клевець К.В., розглянувши справу

за позовом Комунального підприємства "ТЕПЛОЕНЕРГО" Дніпровської міської Ради, м. Дніпро

до Акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ", м. Дніпро

про стягнення суми 32 510,74 грн.

Представники:

Від позивача ОСОБА_1 - представник за довіреністю № 3 від 02.01.2019

Від відповідача ОСОБА_2 - адвокат за довіреністю б/н від 05.09.2018

СУТЬ СПОРУ:

Комунальне підприємство "Теплоенерго" Дніпровської міської Ради звернулося до господарського суду з позовною заявою про стягнення з публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш" основного боргу в сумі 21 481 грн. 20 коп., 3% річних - 1489 грн. 81 коп., інфляційних втрат - 8 915 грн. 52 коп. та пені - 624 грн. 21 коп. та судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору №050721 про постачання теплової енергії від 20.11.2013 року, в частині повної та своєчасної оплати за надані у період з 01.10.2014 по 30.04.2016 та з 01.10.2017 по 30.04.2018 року послуги з теплопостачання.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2018 року у справі №904/3280/18, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 11.12.2018, позов задоволено повністю. Стягнуто з публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш" на користь комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради суму основного боргу у розмірі 21 481 грн. 20 коп., 3% річних - 1 489 грн. 81 коп., інфляційних втрат - 8 915 грн. 52 коп., пені - 624 грн. 21 коп., судового збору - 1762 грн.

Постановою Верховного Суду від 08.02.2019, Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш" задоволено частково. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 11.12.2018 та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 04.09.2018 у справі №904/3280/18 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

05.03.2019 справа № 904/3280/18 надійшла до Господарського суду Дніпропетровської області.

Протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями від 05.03.2019 справа 904/3280/18 передана на розгляд судді Назаренко Н.Г.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 11.03.2019 справу №904/3280/18 прийнято до свого провадження за правилами загального позовного. Призначено підготовче засідання на 01.04.2019.

В судовому засіданні 01.04.2019 представник Позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку з наданням обґрунтувань позовних вимог з врахуванням висновків, викладених в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.02.2019.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2019 підготовче судове засідання відкладено до 22.04.2019.

03.04.2019 позивач подав до суду письмові пояснення щодо обґрунтування заявлених позовних вимог, в яких зазначив, що з моменту укладення додаткової угоди позивач набув всіх прав креди тора у зобов'язанні, окрім права вимоги за зобов'язаннями споживачів, що існували перед комунальним підприємством «Дніпропетровські міські теплові мережі», які виникли до часу укладення вказаної угоди. При цьому позивач вказав, що набув право вимоги за зобов'язаннями спожи вачів, що існували перед комунальним підприємством «Дніпропетровські міські теплові ме режі», лише з 06.11.2017 року, тобто з моменту укладення Акту приймання - передачі №1, за яким заборгованість відповідача була включеною до «Реєстру дебіторської заборгованості споживачів за спожиту теплову енергію станом на 01.11.2017 року.» розміщеному у Додатку №1 до вказаного вище Акту. Зазначена передача дебіторської заборгованості була здійснена на виконання рішен ня Дніпровської міської ради від 19.07.2017 року №24/23 «Про надання дозволу на пере дачу з балансу КП «Дніпропетровські міські теплові мережі» на баланс КП «Теплоенерго» основних фондів та інших активів, заборгованості за пільги та субсидії», яким, згідно із пунктом 42 Додатку до рішення, позивачу було передано на баланс дебіторську заборгова ність перед КП «Дніпропетровські міські теплові мережі».

З урахуванням вищезазначеного, позивач стверджує, що моментом відліку часу коли позивач дізнався про порушення свого права є 06.11.2017 року (дата складення Акту приймання - передачі №1, за яким заборгованість відповідача була включеною до «Реєстру дебіторської заборгованості споживачів за спожиту теплову енергію станом на 01.11.2017року.»).

Таким чином, на думку позивача КП «Теплоенерго» звернулось із даним позовом до відповідача у межах строку позовної давності, який відрахований з моменту коли позивач дізнався про порушення свого права. За викладеного позивач просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

22.04.2019 відповідач надав до суду заперечення проти позовної заяви про стягнення заборгованості та штрафних санкцій в яких зазначив, що пропуск строку позовної давності позивачем вважає очевидним.

На підставі клопотання сторін, у судовому засіданні 22.04.2019 винесено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі та перехід до розгляду справи по суті.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив.

Судовий процес фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

При розгляді справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 22.04.2019 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення в порядку ст. 240 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

20.11.2013 між Комунальним підприємством "Дніпропетровські міські теплові мережі" (постачальник) та Публічним акціонерним товариством "Дніпроважмаш" (відповідач - споживач) укладено договір про постачання теплової енергії №050721 (далі-договір), з урахуванням протоколу розбіжностей та додатків до нього.

Відповідно до п. 1.1 договору, за цим договором енергопостачальна організація бере на себе зобовязання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в необхідних йому обсягах, а Споживач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені договором.

Теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з Додатком 1 до цього договору у вигляді гарячої води на такі потреби:

опалення та вентиляцію в період опалювального сезону (172 діб);

гаряче водопостачання протягом року;

технологічні потреби відповідно з виробничою програмою;

кондиціювання повітря по мірі необхідності (п.2.1. договору).

Облік споживання теплової енергії проводиться за приладами обліку, встановленим на опалення та гвп пр. Петровського, 3 службові приміщення ПАТ «Дніпроважмаш» розрахунковим способом. (п.5.2. договору).

Тарифи на теплову енергію, що споживається згідно з цим договором встановлює Національна комісія регулювання ринку комунальних послуг України (п.6.1. договору).

Тариф для розрахунків по цьому договору складає: теплова енергія 1 Гкал, - 1008,34грн. (п.6.2 договору).

Розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводяться в грошовій формі відповідно до встановлених тарифів (п. 7.1. договору).

Згідно з п. 7.2. договору, розрахунковим періодом є календарний місяць по результатам якого підписується акт (в двох примірниках) на відпуск отримання теплової енергії по формі додатку 4.

Споживач зобовязаний не пізніше ніж за 5 днів до початку розрахункового періоду сплачувати енергопостачальній організації вартість теплової енергії згідно з її кількістю, передбаченою у додатку 1 до цього договору, по власним платіжним дорученням з указанням періоду за який він сплачує (п. 7.3. договору).

Відповідно до п. 7.4 договору, остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію проводиться споживачем впродовж 5 діб після одержання рахунку енергопостачальної організації, яка зобовязана направити його споживачу не пізніше 10 числа місяця слідуючого за розрахунковим. У випадку, утворення переплати, вона зараховується в рахунок наступних платежів.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 20 листопада 2016 (п.11.1. договору).

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін. (п. 11.4 договору).

Згідно з рішенням Дніпропетровської міської ради від 27.07.2016 № 28/12 "Про надання дозволу на передачу з балансу постачальника на баланс позивача об'єктів і мереж теплопостачання", акта приймання-передачі об'єктів і мереж теплопостачання, позивач отримав засоби теплопостачання.

Також встановлено, що у зв'язку з неможливістю постачальником виконувати обов'язки за договором, 27.09.2016 між Комунальним підприємством "Дніпропетровські міські теплові мережі" (енергопостачальна організація) та Публічним акціонерним товариством "Дніпроважмаш" (відповідач - споживач) між Комунальним підприємством "Теплоенерго" Дніпровської міської Ради (нова енергопостачальна організація - позивач) було укладено тристоронню додаткову угоду до договору (далі-додаткова угода).

Відповідно до п. 1.1.1. додаткової угоди, у порядку та на умовах визначених цією угодою, енергопостачальна організація передає новій енергопостачальній організації, а нова енергопостачальна організація набуває прав і обовязків, належних енергопостачальній організації за основним договором, укладеним із споживачем і стає стороною за основним договором.

Згідно з п. 1.1.2 додаткової угоди, у звязку з передачею обєктів і мереж теплопостачання на баланс новій енергопостачальній організації та надання ним послуг теплопостачання споживачу, останній приймає на себе зобовязання по виконанню основного договору.

Пунктом 1.1.6 додаткової угоди, з моменту укладення цієї угоди, енергопостачальна організація втрачає всі права та вимоги, що передбачені основним договором, якщо позивач не має заборгованості, або має кредиторську. При наявності дебіторської заборгованості, енергопостачальна організація має право скористатись правами за основним договором.

Відповідно до п. 2.1. додаткової угоди, згідно з постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.06.2016 №1210 «Про внесення змін до деяких постанов НКРЕКП» (а саме до постанови №1372 від 30.04.2015 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів (крім населення) КП «Теплоенерго») затверджено тариф на теплову енергію, що виробляється, транспортується та постачається КП «Теплоенерго». Теплова енергія 1Гкал 1121,74 грн. (без ПДВ), 1346,09 грн. з ПДВ.

Згідно з п.3.5. додаткової угоди, ця угода набуває чинності відповідно до ст. 631 ЦК України з 27.09.2016 і є невідємною частиною договору про постачання теплової енергії.

Рішенням Дніпровської міської ради від 19.07.2017 № 24/23 надано дозвіл на передачу основних фондів та інших активів згідно з переліком (додатком) заборгованості за пільги та субсидії з балансу постачальника на баланс позивача, на виконання якого, 06.11.2017 між постачальником та позивачем було складено акт приймання-передачі дебіторської заборгованості споживачів за спожиту теплову енергію, згідно додатку № 1 до цього акта.

Позивач зазначає, що з моменту складення акту приймання-передачі дебіторської заборгованості, тобто з 06.11.2017 позивач набув право вимоги за зобов'язаннями споживачів перед постачальниками, що виникли до моменту передачі на баланс позивача основних фондів, об'єктів і мереж теплопостачання.

Судом встановлено, що в період з жовтня 2014 року по квітень 2018 року, відповідач отримав послуги з теплопостачання на загальну суму 21 481,20 грн.

Отримання рахунків та актів виконаних робіт відповідачем підтверджується реєстром вручення рахунків КП Дніпропетровські міські теплові мережі та реєстром вручення рахунків КП Теплоенерго за особовим рахунком 050721. У кожній графі за відповідний розрахунковий місяць у вищезазначеному реєстрі, міститься підпис працівника відповідача та дата отримання рахунку та акту приймання - передачі теплової енергії.

Cума основного боргу розрахована позивачем на підставі наступних Рахунків:

Рахунок № 050721 від 31.10.2014 р. на суму 144,64 грн.,

Рахунок № 050721 від 30.11.2014 р. на суму 1036,58 грн.,

Рахунок № 050721 від 31.12.2014 р. на суму 1652,81грн.,

Рахунок № 050721 від 31.01.2015 р. на суму 1796,57 грн.,

Рахунок № 050721 від 28.02.2015 р. на суму 1322,27 грн.,

Рахунок № 050721 від 31.03.2015р. на суму 1409,57 грн.,

Рахунок № 050721 від 30.04.2015 р. на суму 670,02 грн.,

Рахунок № 050721 від 30.11.2015 р. на суму 1494,34 грн.,

Рахунок № 050721 від 31.12.2015 р. на суму 1624,93 грн.,

Рахунок № 050721 від 31.01.2016р. на суму 2070,10 грн.,

Рахунок № 050721 від 29.02.2016 р. на суму 1852,77 грн.,

Рахунок № 050721 від 31.03.2016 р. на суму 1230,90 грн.,

Рахунок № 050721 від 30.04.2016 р. на суму 330,97 грн.,

Рахунок № 050721 від 31.10.2017 р. на суму 518,89 грн.,

Рахунок № 050721 від 30.11.2017 р. на суму 1066,81 грн.,

Рахунок № 050721 від 30.11.2017 р. на суму -518,89 грн.,

Рахунок № 050721 від 31.12.2017р. на суму 807,80 грн.,

Рахунок № 050721 від 31.01.2018р. на суму 956,82 грн.,

Рахунок № 050721 від 28.02.2018 р. на суму 864,52 грн.,

Рахунок № 050721 від 31.03.2018 р. на суму 1026,08 грн.,

Рахунок № 050721 від 30.04.2018р. на суму 122,70 грн.

Факт отримання відповідачем послуг з теплопостачання, підтверджується актами прийому-передачі теплової енергії, що підписані посадовими особами КП Дніпропетровські міські теплові мережі, позивача, а також відповідача та скріплені їх печаткою.

Відповідач за послуги теплопостачання на суму 21 481,20 грн. не розрахувався, у зв'язку з чим позивач направив на адресу відповідача відповідну вимогу, яка залишилась без задоволення.

В звязку з неналежним виконанням відповідачем зобовязань з оплати послуг теплопостачання, позивач нарахував та просив суд стягнути з відповідача 21 418,20 грн. основного боргу, 1489,81 грн. 3% річних, 8915,52 грн. інфляційних втрат та 624,21 грн. пені., що і є причиною виникнення цього спору.

Вивчивши матеріали справи та надані сторонами документи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову на підставі наступного.

Субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 193 ГК України).

Згідно ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов'язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги теплопостачання за період з жовтня 2014 року по квітень 2018 року у сумі 21 481,20 грн.

З огляду на положення умов договору, строк оплати теплової є таким, що настав.

Доказів оплати вартості опалення у сумі у сумі 21 481,20 грн. відповідач не надав.

При цьому, відповідачем в ході розгляду справи подано відзив на позовну заяву та заперечення, в яких відповідач посилався на пропущення позивачем строків позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості у розмірі 8 032,46 грн. за наступними рахунками: Рахунок №050721 від 31.10.2014 р. на суму 144,64 грн., Рахунок № 050721 від 30.11.2014 р. на суму 1 036,58 грн., Рахунок №050721 від 31.12.2014 р. на суму 1 652,81грн., Рахунок № 050721 від 31.01.2015 р. на суму 1 796,57 грн., Рахунок № 050721 від 28.02.2015 р. на суму 1 322,27 грн., Рахунок № 050721 від 31.03.2015р. на суму 1 409,57 грн., Рахунок № 050721 від 30.04.2015 р. на суму 670,02 грн.

Позивач вважає, що звернувся до суду в межах трирічного строку позовної давності, посилаючись на те, що з моменту укладення додаткової угоди позивач набув всіх прав кредитора у зобов'язанні, окрім права вимоги за зобов'язаннями споживачів, що існували перед комунальним підприємством «Дніпропетровські міські теплові мережі», які виникли до часу укладення вказаної угоди. При цьому позивач вказав, що набув право вимоги за зобов'язаннями споживачів, що існували перед комунальним підприємством «Дніпропетровські міські теплові мережі», лише з 06.11.2017 року.

За твердженням позивача моментом відліку часу коли позивач дізнався про порушення свого права є 06.11.2017 року (дата складення Акту приймання - передачі №1, за яким заборгованість відповідача була включеною до «Реєстру дебіторської заборгованості споживачів за спожиту теплову енергію станом на 01.11.2017року.»).

Таким чином, на думку позивача КП «Теплоенерго» звернулось із даним позовом до відповідача у межах строку позовної давності, який відрахований з моменту коли позивач дізнався про порушення свого права.

Згідно зі статтями ст. 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

У Цивільному кодексі України позовну давність визначено як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Тобто позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав.

При цьому відповідно до частин першої та п'ятої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ст. 262 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Отже, заміна первісного кредитора новим кредитором не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності - строку, у межах якого позивач міг звернутися з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості на підставі вищезгаданих рахунків.

За таких обставин суд приходить до висновку, що КП «Теплоенерго», як новий кредитор за укладеною додатковою угодою, яка набрала чинності з 27.09.2016, міг скористатись своїм правом на звернення до суду з вимогами до відповідача про стягнення заборгованості:

За рахунком №050721 від 31.10.2014 р. на суму 144,64 грн. до 13.11.2017;

За рахунком № 050721 від 30.11.2014 р. на суму 1 036,58 грн. до 16.12.2017;

За рахунком №050721 від 31.12.2014 р. на суму 1 652,81грн. до 20.01.2018;

За рахунком № 050721 від 31.01.2015 р. на суму 1 796,57 грн. до 12.02.2018;

За рахунком № 050721 від 28.02.2015 р. на суму 1 322,27 грн. до 12.03.2018;

За рахунком № 050721 від 31.03.2015р. на суму 1 409,57 грн. до 14.04.2018;

За рахунком № 050721 від 30.04.2015 р. на суму 670,02 грн. до 20.05.2018.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з даною позовною заявою 23.07.2018, тобто з порушенням трирічного строку позовної давності за вищенаведеними рахунками на загальну суму 8 032,46 грн.

Згідно частини четвертої статті 267 наведеного Кодексу, сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як зазначив Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях від 20.09.2011 у справі ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти Росії", та від 22.10.1996 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 8 032,46 грн. основного боргу, у звязку з пропуском позивачем строків позовної давності.

При цьому, позовна вимога щодо стягнення основного боргу у розмірі 13 448,74 грн. за рахунками № 050721 від 30.11.2015 р. на суму 1 494,34 грн., № 050721 від 31.12.2015 р. на суму 1 624,93 грн., № 050721 від 31.01.2016р. на суму 2 070,10 грн., № 050721 від 29.02.2016 р. на суму 1 852,77 грн., № 050721 від 31.03.2016 р. на суму 1 230,90 грн., № 050721 від 30.04.2016 р. на суму 330,97 грн., № 050721 від 31.10.2017 р. на суму 518,89 грн., № 050721 від 30.11.2017 р. на суму 1066,81 грн., № 050721 від 30.11.2017 р. на суму -518,89 грн., №050721 від 31.12.2017р. на суму 807,80 грн., № 050721 від 31.01.2018р. на суму 956,82 грн., № 050721 від 28.02.2018 р. на суму 864,52 грн., № 050721 від 31.03.2018 р. на суму 1 026,08 грн., № 050721 від 30.04.2018р. на суму 122,70 грн., заявлена позивачем у межах встановленого строку позовної давності.

За таких обставин суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 13 448,74 грн.

Також, позивач просив суд стягнути з відповідача 1 489,81 грн. 3% річних, 8 915,52 грн. інфляційних втрат та 624,21 грн. пені.

В силу п.1 ст. 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У відповідності до п. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з частиною 6 статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 Цивільного кодексу України).

Перевіривши здійснені позивачем розрахунки пені за загальний період з 19.12.2017 по 10.07.2018, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення пені у повному обсязі на суму 624,21 грн.

Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми.

Позивач просить суд стягнути з відповідача 3 % річних у сумі 1 489,81 грн. за період з 13.11.2014 по 10.07.2018, нарахованих за прострочення відповідачем оплати послуг за період з жовтня 2014 року по квітень 2018 року.

Згідно з ч. 1 ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Враховуючи, що судом було відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення основної заборгованості у сумі 8 032,46 грн., у звязку з пропуском позивачем строків позовної давності за вищенаведеними рахунками, суд приходить до висновку про часткове стягнення 3% річних за період з 16.12.2015 по 10.07.2018 на суму 675,19 грн., які були нараховані на основну заборгованість, яка була заявлена позивачем у межах строків позовної давності.

В решті позовних вимог про стягнення 3% річних на суму 814,62 грн. суд відмовляє.

Щодо нарахування інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Так, п. 3.2. Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. № 14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" встановлено, що згідно з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур'єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Згідно з ч. 1 ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Враховуючи, що судом було відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення основної заборгованості у сумі 8 032,46 грн., у звязку з пропуском позивачем строків позовної давності за вищенаведеними рахунками, суд приходить до висновку про часткове стягнення інфляційних втрат за період з січня 2016 по квітень 2018 на суму 2 838,64 грн., що нараховані на основну заборгованість, яка заявлена позивачем у межах строків позовної давності.

В решті позовних вимог про стягнення інфляційних втрат на суму 6 076,88 грн. суд відмовляє.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати у разі часткового задоволення позову покладаються на позивача та відповідача, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 165, 233, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської Ради до Публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш" про стягнення основного боргу в сумі 21 481 грн. 20 коп., 3% річних 1489 грн. 81 коп., інфляційні втрати 8915 грн. 52 коп. та пені у розмірі 624 грн. 21 коп. задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпроважмаш" (49000, м. Дніпро, вул. Сухий острів, буд. 3, ідентифікаційний код 00168076) на користь Комунального підприємства "Теплоенерго" Дніпровської міської ради (49000, м. Дніпро, пр. Д.Яворницького, 37, ідентифікаційний код 32688148) основного боргу в сумі 13 448 грн. 74 коп. (тринадцять тисяч чотириста сорок вісім грн. 74 коп.), 3% річних 675 грн. 19 коп. (шістсот сімдесят пять грн. 19 коп.), інфляційні втрати 2 838 грн. 64 коп. (дві тисячі вісімсот тридцять вісім грн. 64 коп.), пеню у розмірі 624 грн. 21 коп. (шістсот двадцять чотири грн. 21 коп.), судовий збір в сумі 1388 грн. 50 коп. (одна тисяча триста вісімдесят вісім грн. 50 коп.), про що видати наказ.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 8 032,46 грн., 3% річних на суму 814,62 грн. та інфляційних втрат на суму 6 076,88 грн. відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судові рішення справі набирають законної сили відповідно до ст.ст. 241, 284 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25.04.2019

Суддя ОСОБА_3