ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11.04.2019р. Справа №905/72/19

за позовом: Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодобаське №1» (юридична адреса: 85670, Донецька область, м.Вугледар, вул.Магістральна, 4, )

до відповідача: Акціонерного товариства «Українська залізниця» (юридична адреса: 03680, м.Київ, вул.Тверська, 5, ) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (юридична адреса: 84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, 22, )

про стягнення 1659,56 грн

Суддя: Паляниця Ю.О.

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодобаське №1», м.Вугледар звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Київ в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», м.Лиман про стягнення збитків, заподіяних у звязку із нестачею вугілля під час перевезення вантажу в розмірі 1659,56 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що під час здійснення перевезення за залізничною накладною №50540590 залізницею було допущено на шляху прямування незбереження вантажу у вагоні №61838983, про що складений комерційний акт №482004/310 від 10.07.2018р.

Ухвалою суду від 11.02.2019р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі №905/72/19, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач у відзиві б/н від 22.02.2019р. просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що позивачем не було надано належних доказів понесення збитків, а саме відсутні документи на підтвердження оплати відповідного вантажу.

У відповіді б/н б/д на відзив Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» позивач зазначав, що факт нестачі підтверджується комерційним актом, а розмір збитків довідкою про вартість втраченого вугілля та розрахунком знижок і надбавок.

Заперечення на відповідь на відзив, подання яких в силу норм ч.4 ст.161 Господарського процесуального кодексу України є правом, а не обовязком відповідача, до господарського суду не надходили.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив:

Відповідно до ч.1 ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення перевізник зобов'язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу відповідно до ч.3 ст.909 Цивільного кодексу України та ч.2 ст.307 Господарського кодексу України підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6 Статуту залізниць України визначає, що накладна це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

04.07.2018р. за залізничною накладною №50540590 Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодобаське №1» (вантажовідправник) зі станції відправлення Південнодонбаська Донецької залізниці на станцію Покровськ Донецької залізниці відвантажило в адресу Приватного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Мирноградська» (вантажоодержувач), зокрема, у вагоні №61838983 вугілля камяне, поверхня вантажу нижча рівня бортів вагону, вантаж промарковано подовжньою смугою жовтого кольору 200 мм по усій довжині вагону. Виходячи зі змісту відомості вагонів накладної №50540590 маса нетто у вагоні №61838983 63200 кг.

Зважування вантажу у вагоні №61838983 здійснювалось на справних 150 т статичних вагах, огляд-перевірку яких згідно з технічним паспортом ЗВВТ №0361 було проведено у червні 2018 року, ваги визнані придатними для зважування вантажу.

Під час прибуття вагону на станцію призначення Покровськ Донецької залізниці на підставі ст.24 Статуту залізниць України була проведена перевірка та виявлена невідповідність фактичної маси вантажу тій масі, яка зазначена вантажовідправником у накладній.

Так, з посиланням на складений станцією Покровськ Донецької залізниці акт загальної форми №1073 від 10.07.2018р. була проведена перевірка маси вантажу у вагоні №61838983, про що складено комерційний акт №482004/310 від 10.07.2018р., відповідно до якого встановлено, що брутто у вагоні №61838983 становить 83650 кг, тара 23000 кг, нетто 60650 кг, що менше документу на 2550 кг.

У комерційному акті №482004/310 від 10.07.2018р. також відображено, що поверхня вантажу у вагоні №61838983 нижче бортів на 30 см, маркування відсутнє, потоптано; праворуч над 2 люком виїмка 130 см х 130 см х 40 см, над 3 люком 150 см х 130 см х 20 см; вантаж прибув у справному вагоні, люка зачинені, течі вантажу немає. Переваження вантажу у вагоні №61838983 здійснювалось на справних 150 т статичних вагах станції.

Суд приймає до уваги встановлені комерційним актом сліди доступу до вантажу, виїмки над люками у спірному вагоні, відсутність маркування, ознаки втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п.10 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Таким чином, комерційний акт повинні підписати три працівники залізниці. Однак, зазначена норма не виключає можливості залучення до складення комерційного акта й інших працівників залізниці.

Аналогічна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.06.2018р. у справі №910/3930/17, від 18.06.2018р. у справі №910/11397/17.

Спірний комерційний акт підписано наступними особами: зам. ДС ОСОБА_1, робітниками станції ОСОБА_2, ОСОБА_3

Таким чином, за висновками суду, комерційний акт №482004/310 від 10.07.2018р. за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правил складання актів, внаслідок чого приймається судом в якості належного доказу на підтвердження факту незбереження вантажу під час його перевезення.

Статтею 12 Закону України «Про залізничний транспорт» та ст.110 Статуту залізниць України передбачено, що залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях. Стаття 110 Статуту залізниць України також передбачає, що залізниця несе відповідальність за збереження вантажу з часу його прийняття до перевезення і до моменту видачі одержувачу.

Згідно з ч.1 ст.23 Закону України «Про залізничний транспорт» перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що за незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин. Аналогічні за змістом приписи містяться у ст.113 Статуту залізниць України, ч.2 ст.924 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, нестачу вантажу у разі, коли вантаж прибув у непошкодженому вагоні і якщо немає ознак втрати вантажу під час перевезення. Відповідачем в порядку норм ст.ст.13, 74 Господарського процесуального кодексу України не доведено суду, що недостача вантажу відбулась не з вини залізниці.

Статтею 920 Цивільного кодексу України встановлено, що у випадку порушення зобовязань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Відповідно до ст.26 Закону України «Про залізничний транспорт» обставини, які можуть служити підставою для матеріальної відповідальності перевізників вантажу, засвідчуються актами; порядок і терміни складення актів визначаються Статутом залізниць України.

Як передбачено у ст.130 Статуту залізниць України, пред'явленню залізниці позову, який випливає із цього Статуту, може передувати пред'явлення до неї претензії. Право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу мають одержувач - за умови пред'явлення накладної, комерційного акта і документа, що засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу. Якщо у складанні комерційного акта відмовлено, замість нього подається документ, що підтверджує скаргу про цю відмову. Накладна, вантажна, багажна і вантажобагажна квитанції та комерційний акт подаються лише в оригіналі.

Згідно з ч.1 ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

В силу норм ч.ч.1, 2 ст.114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, зокрема, за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі. Недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

За змістом п.2.7 роз'яснення №04-5/601 від 29.05.2002р. Президії Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею» згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної.

Як зазначав позивач, спірне перевезення відбулось на виконання договору №01-18/РВ від 19.02.2018р. поставки рядового вугілля, укладеного між Державним підприємством «Держвуглепостач» (покупець) та Державним підприємством «Шахтоуправління «Південнодобаське №1» (постачальник).

Згідно з п.п.1.1, 1.2 вказаного правочину постачальник зобовязався поставити покупцю рядове вугілля в асортименті, по реквізитах, з якісними характеристиками наведеними у відповідних специфікаціях до договору, які є його невідємними частинами. Покупець зобовязується прийняти вугілля, оплатити його вартість на умовах, встановлених даним договором.

За змістом розділу 2 укладеного постачальником та покупцем договору вугілля постачається залізничним транспортом у відкритих піввагонах рівномірно протягом місяця поставки (згідно планів перевезень) на умовах DDP залізнична станція призначення (у редакції Інкотермс 2000). Вугілля вважається поставленим постачальником і прийнятим покупцем тільки після одержання покупцем від постачальника оригіналів посвідчень про якість, рахунків-фактур, податкових накладних, підписаного з вантажоотримувачем акту звіряння поставок вугілля по кількості та якості та підписання сторонами акту приймання-передачі вугілля. Датою поставки є дата підписання акту приймання-передачі вугілля.

Відповідно до п.п.6.1, 6.3 договору №01-18/РВ від 19.02.2018р. покупець оплачує постачальнику вартість вугілля в національній валюті України шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок постачальника протягом 30 календарних днів з дати підписання відповідного акту приймання-передачі вугілля. Якщо фактична якість вугілля відрізняється від базової хоча б по одному з показників Аd , Wrt, вартість вугілля визначається із застосуванням до ціни вугілля знижок/надбавок, розмір яких сторонами зазначається у специфікаціях до цього договору.

На підставі акту прийому-передачі б/н від 19.07.2018р. до договору №01-18/РВ від 19.02.2018р., складеного Державним підприємством «Шахтоуправління «Південнодобаське №1» (постачальник) та Державним підприємством «Держвуглепостач» (покупець), його підписантами було засвідчено прийом-передачу рядового вугілля у загальній кількості 4771,25 тн (період поставки 04.07.2018р. 14.07.2018р., акт №27 від 19.07.2018р. звіряння по кількості та якості).

У відповідності до акту №27 від 19.07.2018р. звірення по кількості та якості у вагоні №61838983 (залізнична накладна №50540590, посвідчення якості №234) за даними постачальника (відправника) було відвантажено вугілля рядове марки ДГР 0-200 у кількості 63,2 тн, а прийнято покупцем (вантажоотримувачем) 60,65 тн вугілля.

На виконання вимог п.6.3 договору №01-18/РВ від 19.02.2018р. Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодобаське №1» надало Державному підприємству «Держвуглепостач» розрахунок знижок/надбавок, ціни та вартості вугілля до акту приймання-передачі по ДП «Шахтоуправління «Південнодобаське №1» за липень 2018 року до договору поставки №01-18/РВ від 19.02.2018р., за змістом якого фактична ціна 1 тн вугілля, направленого за залізничною накладною №50540590 у вагоні 61838983, становила 1290,48 грн.

Таким чином, приймаючи до уваги, що власником та відправником вантажу у вагоні №61838983 було Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодобаське №1», при здійсненні розрахунку недостачі позивач правомірно керувався розрахунком знижок/надбавок, ціни та вартості вугілля до акту приймання-передачі по ДП «Шахтоуправління «Південнодобаське №1» за липень 2018 року до договору поставки №01-18/РВ від 19.02.2018р. З огляду на наведене, посилання відповідача на відсутність доказів оплати оспорюваного вантажу не приймаються судом до уваги.

У графі 20 залізничної накладної №50540590 «Найменування вантажу» зазначено, що спірний вантаж (вугілля камяне) навантажено нижче бортів з вологістю 6,8%.

За приписами п.27 Правил видачі вантажів, які затверджені наказом №644 від 21.11.2000р. Міністерства транспорту України, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів рідких або зданих до перевезення в сирому (свіжому) або у вологому стані становить 2%.

Таким чином, при розрахунку суми збитків від втрати частини вантажу судом застосовано підп.3 п.27 Правил видачі вантажів, відповідно до якого норма природної втрати мінерального палива, до якого відноситься вугілля камяне, складає 2%, оскільки останнє було відвантажено у стані 6,8% вологості.

За даними комерційного акту №482004/310 від 10.07.2018р. недостача у вагоні №61838983 складає 2550 кг.

Дослідивши розрахунок позовних вимог в частині стягнення збитків за вказаною відправкою, суд встановив, що він є арифметично вірним.

Таким чином, з огляду на наведене та з урахуванням змісту комерційного акту, суд дійшов висновку, що відповідач своїх зобовязань за договором перевезення належним чином не виконав збереження ввіреного йому вантажу не забезпечив, факт недостачі вантажу підтверджений матеріалами справи, внаслідок чого позов Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодобаське №1» до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення збитків, заподіяних у звязку із нестачею вугілля під час перевезення вантажу в розмірі 1659,56 грн, підлягає задоволенню у повному обсязі.

При цьому, суд зазначає про наступне:

За приписами ст.130 Статуту залізниць України, у разі недостачі, псування або пошкодження вантажу право на пред'явлення до залізниці претензій та позовів має одержувач.

Відповідно до ст.133 Статуту залізниць України передача іншим організаціям або громадянам права на пред'явлення претензій та позовів не допускається, за винятком випадків передачі такого права вантажовідправником вантажоодержувачу або вантажоодержувачем вантажовідправнику, а також вантажовідправником або вантажоодержувачем вищій організації або уповноваженій особі, яка виступає від їх імені. Передача права на пред'явлення претензій і позовів засвідчується переуступним підписом на документі (накладній, вантажній, багажній квитанції), а для уповноваженої особи - довіреністю, оформленою згідно із законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи, залізнична накладна №50540590 від 04.07.2018р. містить переуступний напис про те, що право на предявлення претензії та позову передано Державному підприємству «Шахтоуправління «Південнодобаське №1». Вказаний напис засвідчено підписами генерального директора та головного бухгалтера Приватного акціонерного товариства «Центральна збагачувальна фабрика «Мирноградська» (одержувача) та скріплено печаткою підприємства.

За таких обставин, позивач правомірно звернувся до суду з розглядуваним позовом до відповідача.

Згідно зі ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір в сумі 1762 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Одночасно, виходячи з того, що за подання розглядуваної позовної заяви позивач на підставі платіжного доручення №4908 від 03.01.2019р. сплатив судовий збір у більшому розмірі ніж передбачено діючим законодавством, Державне підприємство «Шахтоуправління «Південнодобаське №1» не позбавлено права та можливості звернутись до суду з клопотанням про повернення судового збору у переплаченому розмірі (159 грн) на підставі ст.7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.86, 129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (03680, м.Київ, вул.Тверська, буд.5, ) в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (84400, Донецька область, м.Лиман, вул.Привокзальна, 22, ) на користь Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодобаське №1» (85670, Донецька область, м.Вугледар, вул.Магістральна, 4, ) збитки, заподіяні у звязку із нестачею вугілля під час перевезення вантажу в розмірі 1659,56 грн, а також судовий збір в сумі 1762 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення складено та підписано 11.04.2018р.

Повний текст рішення складено та підписано 16.04.2018р.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду через відповідний місцевий господарський суд протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.О.Паляниця