ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2019 року м. Дніпро Справа № 904/4354/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Кощеєва І. М. ( доповідач ),

суддів: Кузнецової І. Л., Подобєда І.М.

секретар судового засідання Абадей М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Фізичної особи-підприємця Волошиної Тетяни Сергіївни

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2019 р.

( суддя Юзіков С.Г., м. Дніпро, повний текст рішення складено 07.02.2019 р.)

у справі

за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК"

до Фізичної особи-підприємця Волошиної Тетяни Сергіївни

про стягнення 254 179,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2019 р. позов задоволено - стягнуто з Фізичної особи-підприємця Волошиної Тетяни Сергіївни на користь Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" 175 000,00 грн. - боргу за кредитом, 21 966,66 грн. - боргу за відсотками, 38 916,57 грн. - боргу з комісії, 18 296,17 грн. - пені, 3 812,70 грн. - судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням, Фізична особа-підприємець Волошина Тетяна Сергіївна звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення, яким в позові відмовити в повному обсязі.

В обгрунтування апеляційної скарги Скаржник посилається на те, що з боку Позивача було порушено умови договору, шляхом відмови Банком в проведенні розрахунково-касових операцій за рахунками Відповідача. Так, Позивач посилаючись на вимоги законодавства щодо проведення фінансового моніторингу, заблокував рахунок Відповідача без будь-яких законних на те підстав. Чим, в свою чергу спричинив неможливість Відповідачу здійснювати не тільки погашення взятих на себе зобов'язань перед Позивачем, а й повністю заблокував можливість проведення господарської діяльності та виконання взятих на себе зобов'язань перед іншими контрагентами, що призвело до негативних фінансових наслідків Відповідача навіть загрозою банкрутства.

Водночас, на думку Скаржника, оскільки діями Позивача спричинено збитки Відповідачу, то Позивачем неправомірно нарахована заборгованість за відсотками, заборгованість по комісії, заборгованість по пені. Крім цього, вбачається причинно-наслідковий зв'язок між поведінкою Позивача та негативними наслідками які настали для Сторін.

При цьому Скаржник зазначає, що суд першої інстанції помилково не встановив ту обставину, що кредитний договір оформлений між сторонами є припиненим з 21.09.2018 р., чим створив для Позивача можливість для зловживання правами та продовження нарахування відсотків на заборгованість Відповідача.

Враховуючи, що нарахована пеня є безпідставним надмірним тягарем для Відповідача та не є збитками для Позивача, а також керуючись ст. 551 ЦК України, ст. 233 ГК України, ст. 2 ГПК України, Скаржник вважає що оскільки до обов'язку суду відноситься сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, що в свою чергу дає право суду відмовити у стягненні неустойки або зменшити розмір неустойки за умови, що він перевищує розмір збитків.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ "ПРИВАТБАНК" просить відмовити Відповідачу у задоволенні апеляційної скарги, а рішення господарського суду залишити в силі, оскільки поточні рахунки Скаржника правомірно арештовані з 19.10.2018 р. на підставі постанови державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 10.10.2018 p., відповідна постанова наявна в матеріалах справи та була додана Позивачем при надання Відповіді на Відзив у першій інстанції. До 19.10.2018 р. поточні рахунки Апелянта не були заблоковані/арештовані.

Додатково Банк зазначає, що на підтвердження непогашення Апелянтом заборгованості за договором від 21.09.2017 р. шляхом забезпечення позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків Позивачем залучено до матеріалів справи Відомість оборотів та залишків по поточному рахунку 0073 за період з 22.03.2018 р. по 31.10.2018 p., з котрої видно, що на поточному рахунку Апелянта відсутні були кошти, достатні для погашення боргу по кредитному договору, що стало підставою виникнення прострочки по Кредитному договору та нарахування процентів та пені, але жодним чином не блокування рахунку, як помилково зазначив у Відзиві представник Відповідача.

Щодо заяви про зменшення розміру пені, то Банк посилається на те, що в даному випадку Позивач несе збитки у вигляді неотриманих доходів, які міг би реально одержати за звичайних обставин, якби право не було порушене ( упущена вигода ) - винагороди за користування кредитними коштами ( проценти, винагорода ).

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді - Кузнецова І.Л., Подобєд І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.03.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Волошиної Тетяни Сергіївни. Розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 28.03.2019 р.

27.03.2019 р. в систему "Діловодство спеціалізованого суду" внесено інформаційну довідку, відповідно до якої та з урахуванням п. 2.7.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду у Центральному апеляційному господарському суді, у зв`язку з відпусткою члена колегії - судді Подобєда І.М. розгляд справи № 904/4354/18 в судовому засіданні не відбувся.

Після усунення обставин, пов'язаних із відпусткою члена колегії - судді Подобєда І.М. та неможливістю проведення судового засідання 28.03.2019 р., ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.04.2019 р. розгляд апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Волошиної Тетяни Сергіївни на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.201 9р. у справі № 904/4354/18 призначено в судове засідання на 18.04.2019 р.

В судове засідання 18.04.2019 р. представники Позивача та Відповідач не з'явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце його проведення, про що свідчить штамп на зворотному боці ухвали, якою було призначено розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні про відправлення її копій сторонам і є доказом належного повідомлення учасників спору про дату, час та місце судового засідання відповідно до пунктів 3.5.2., 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України.

Процесуальні документи у даній справі направлялись на адресу Акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" та Фізичної особи-підприємця Волошиної Тетяни Сергіївни в порядку приписів ст. 242 ГПК України та із дотриманням вимог ч. 4 ст. 120 ГПК України.

З рекомендованого повідомлення № 975 вбачається, що поштове відправлення з ухвалою суду від 06.03.2019 р. про відкриття апеляційного провадження, призначення справи до розгляду на 28.03.2019 р. у справі № 904/4354/18 отримано АТ КБ "ПРИВАТБАНК" 11.04.2019 р.

Ухвала суду від 06.03.2019р. про відкриття апеляційного провадження, призначення справи до розгляду на 28.03.2019 р., направлена на адресу Фізичної особи-підприємця Волошиної Тетяни Сергіївни, була повернута на адресу суду апеляційної інстанції із довідкою пошти від 04.04.2019 р. про повернення "за закінченням встановленого строку зберігання».

Ухвала суду від 02.04.2019 р. про відкладення розгляду даної справи на 18.04.2019 р. були направленні сторонам 02.04.2019 р., про що свідчить штамп на зворотному боці ухвали. Крім того, вказані ухвали суду від 06.03.2019 р. та 02.04.201 9р. було у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог ч. 1 ст. 120 ГПК України.

Згідно з п. 4 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Відтак, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки "за закінченням терміну зберігання", вважається днем вручення Відповідачу ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху в силу положень ст. 242 ГПК України.

У разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв'язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії ( висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 25.06.2018 р. у справі № 904/9904/17 ).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що неотримання листа з ухвалою суду та повернення його до суду з поміткою "за закінченням терміну зберігання" є наслідком свідомого діяння ( бездіяльності ) Скаржника щодо його належного отримання, тобто є власною волею Відповідача.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами ч. 1 ст. 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України ( ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" ).

Центральний апеляційний господарський суд звертає увагу на те, що електронний текст ухвал суду був оприлюднений в Єдиному державному реєстрі судових рішень 11.03.2019 р. та 02.04.2019 р., тому, Скаржник, як зацікавлена особа, не був позбавлений права та можливості ознайомитись, із процесуальними документами у справі № 904/4354/18 з Єдиного державного реєстру судових рішень ( www.reyestr.court.gov.ua ), у тому числі, і про прийняття апеляційним господарським судом вищевказаної ухвали по справі.

Однак наданими йому процесуальними правами Фізична особа-підприємець не скористався.

Відповідно до частини першої ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (ч. 3 ст. 202 ГПК України).

Застосовуючи згідно ст. 3 ГПК України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів зазначає, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов'язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження ( п. 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р. ).

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України" ).

Учасники справи не скористалися своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечили явку представників, хоча про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Враховуючи те, що матеріали справи містять докази повідомлення усіх учасників судового процесу про дату, час та місце судового засідання, виходячи зі змісту ст. ст. 202, 216 ГПК України, водночас явка учасників справи не визнавалась судом обов'язковою, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком, колегія суддів не вбачає підстав для чергового відкладення розгляду справи, з урахуванням того, що розгляд апеляційної скарги обмежений процесуальними строками, зокрема ст. 273, а чергове відкладення справи призведе лише до необґрунтованого затягування розгляду даної справи.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42 ГПК України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

У судовому засіданні 18.04.2019 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України).

Як встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 21.09.2017 р. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" ( далі Позивач ) та ФОП Волошиною Т.С. ( далі Відповідач ) укладено Кредитний договір "Кредит КУБ" ( далі Договір ), шляхом приєднання Відповідачем до публічної оферти через підписання Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуги "КУБ" від 15.09.2017 р.

Анкета-Заява підписана шляхом накладання електронного цифрового підпису.

Договір "Кредит КУБ" складається з Анкети-Заяви про приєднання до умов та правил надання послуг "КУБ" від 15.09.2017 р., Умов та Правил надання банківських послуг за послугою "КУБ" та Тарифів Банку, розміщених на сайті www.privatbank.ua.

Умови та Правила надання банківських послуг в частині послуги "КУБ", чинні на момент використання Відповідачем кредитного ліміту у розмірі 300 000,00 грн., затверджені Наказом СП-2010-256 від 06.03.2010 р. з урахуванням змін внесених Розпорядженням Э.30.0.0.0/1-6891392 від 15.06.2017 р. щодо актуалізації "Умов та Правил надання банківських послуг" та Протоколом Правління Банку № 44 від 07.09.2017 р.

Електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки). Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму ( ст. 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис").

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 23693176 від 14.06.2018 р. проведена державна реєстрація змін до установчих документів ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", зміна повного найменування та зміна скороченого найменування.

Згідно з ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Розмір кредиту: визначається Банком, вказується у профайлі Позичальника на сайті kub.pb.ua ( п. 1.2. Анкети-Заяви ).

П. 1.3. Анкети-Заяви встановлено строк кредиту: 12 місяців з моменту видачі коштів.

П. 1.4. Анкети-Заяви передбачено проценти ( комісія ) за користування кредитом: 2 % в місяць від початкового розміру кредиту.

Згідно з п. 1.6 Анкети-Заяви у випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом, що зазначений у п.1.5 цієї Заяви, проценти за користування кредитом становлять розмір 4 % на місяць від суми заборгованості. При цьому, сплачується неустойка в розмірі і згідно розділу 3.2.8. Умов та Правил надання банківських послуг (далі Умови).

Відповідно до п. 3.2.8.1. Умов Банк за наявності вільних грошових коштів зобов'язується надати Клієнту "Кредит КУБ" для фінансування поточної діяльності Клієнта, в обмін на зобов'язання клієнта по поверненню кредиту, сплати відсотків, комісії та ін. винагород в обумовлені цим Договором терміни. Кредитування Клієнта здійснюється в межах встановленого банком ліміту кредитування, про який Банк повідомляє Клієнта через встановлені канали комунікації. Умови кредиту (сума кредиту, відсотки за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються у Заяві про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг (далі Заява).

Клієнт приєднується до Послуги шляхом підписання електронно-цифровим підписом Заяви в системі Приват24 або в сервісі Папка24 або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору.

Кредит також може надаватися шляхом видачі кредитних коштів з наступним їх перерахуванням на рахунок підприємства-продавця за товари і послуги, придбані Клієнтом через Інтернет-платформу ПриватМаркет ( https://privatmarket ).

Згідно з п. 3.2.8.2. Умов надання кредитів в рамках Послуги здійснюється на умовах: Банк за наявності вільних грошових коштів зобов'язується надати Клієнту терміновий кредит у обмін на зобов'язання Клієнта по поверненню кредиту, сплати відсотків, комісій та винагород. Відсоткова ставка за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, їх кількість і дати їх здійснення вказуються в заяві. Заява на приєднання до послуг в системі Приват24 або в сервісі Папка24 або іншим шляхом підписується електронним підписом, є способом укладення кредитного договору в електронному вигляді.

Виконуючи договірні зобов'язання, Позивач встановив Відповідачеві кредитний ліміт у розмірі 300 000,00 грн., що вбачається з виписки по рахунку Клієнта.

Відповідно до п. 3.2.8.3.1. Умов повернення кредиту здійснюється щомісячно шляхом забезпечення Клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених в Заяві. Для позичальників, які працюють в сегменті агро-бізнесу, може бути встановлений окремий порядок погашення, передбачає погашення основного боргу тільки 6 останніх місяців користування кредитом. Банк здійснює договірне списання грошей з поточного рахунку клієнта в терміни і розмірах, передбачених умовами кредитного договору. Остаточний термін погашення заборгованості за кредитом є дата повернення кредиту. Згідно ст. ст. 212, 651 ЦК України при порушенні Клієнтом будь-якого із зобов'язань передбачених цим Договором, Банк на свій розсуд, починаючи з дев'яносто першого дня порушення будь-якого із зобов'язань, вправі змінити умови договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому Банк направляє Клієнту повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту ( Банк здійснює інформування Клієнта на свій вибір або письмово, або через встановленні засоби електронного зв'язку Банку і Клієнта (система клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms-повідомлення чи інших ). У разі непогашення заборгованості за цим Договором в термін, зазначений у повідомленні, вся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної в повідомленні, вважається простроченою. У разі погашення заборгованості в період до закінчення 90 днів ( включно ) з моменту порушення будь-якого із зобов'язань, поверненням кредиту є дата останнього платежу.

П. 3.2.8.3.2. Умов встановлено, що за користування послугою Клієнт платить щомісяця відсотки за користування кредитом у розмірі, зазначеному в Заяві та Тарифах. Датами сплати відсотків є дати сплати платежів, зазначені в заяві. При несплаті відсотків у зазначений термін вони вважаються простроченими ( крім випадків розірвання Договору відповідно до п. 3.2.8.6.2. ).

Згідно з п. 3.2.8.3.3. Умов при порушенні Клієнтом будь-якого грошового зобов'язання Позичальник сплачує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому в Заяві. У разі порушення Клієнтом будь-якого з грошових зобов'язань і при реалізації права банку, передбаченого п. 3.2.8.3.1, Клієнт сплачує Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня за кожний календарний день прострочення.

Клієнт доручає Банку щомісячно в терміни, зазначені в заяві, здійснювати договірне списання з його рахунків, відкритих в ПриватБанку, на погашення заборгованості за Послуги в кількості й розмірі, зазначеному в кредитному договорі.

Якість послуг має відповідати законодавству України, нормативним актам Національного банку України ( далі - НБУ ), що регулюють кредитні відносини.

Згідно з п. п. 3.2.8.5.2., 3.2.8.5.3., 3.2.8.5.5., 3.2.8.5.6., 3.2.8.5.7 Умов Клієнт зобов'язується: оплатити щомісячні відсотки за користування кредитом відповідно до п. 3.2.8.3.2.; повернути кредит у терміни і в сумах, як встановлено в п. п. 3.2.8.3.1., 3.2.8.5.14, 3.2.8.6.2, а також вказані в заяві, шляхом розміщення необхідних для планового погашення внеску коштів на своєму поточному рахунку; сплатити Банку комісію згідно з п. п. 3.2.8.6.5, 3.2.8.5.7.; Клієнт доручає Банку списувати кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту для виконання зобов'язань з погашення кредиту, сплати комісії за його використання, а також з усіх своїх поточних рахунків у гривні для виконання зобов'язань по погашенню штрафів і неустойки, в межах сум, що підлягають сплаті Банку за цим Договором, при настанні термінів платежів згідно Заяви ( здійснювати договірне списання ). Списання грошових коштів здійснюється відповідно до встановленого порядку, при цьому оформлюється меморіальний ордер. У разі недостатньої кількості коштів для оплати чергового платежу по Послузі Клієнт доручає Банку встановити овердрафт на розрахунковий рахунок на суму, необхідну для сплати чергового платежу; У разі списання щомісячного внеску по кредиту "КУБ" в рахунок кредитного ліміту на рахунки Клієнт оплачує комісію в розмірі 3% від суми платежу. Комісія за кредитним лімітом на рахунку регулюється пунктом 3.2.1.1.17 діючих Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 3.2.8.6.4. Умов Банк має право списувати грошові кошти з поточних рахунків Клієнта відповідно до п. 3.2.8.5.6. при настанні термінів будь-якого з платежів, зазначених у заявці або передбачених цим Договором, в межах сум, що підлягають сплаті Банку.

У разі порушення Клієнтом строків виконання будь-якого з грошових зобов'язань, встановлених цим Договором ( при відсутності коштів у необхідних сумах на рахунках Клієнта для здійснення повноважень Банку згідно з п. 3.2.8.5.6. цього Договору ), а також для сплати передбачених цим пунктом комісійних винагород Клієнт доручає Банку здійснювати списання коштів з усіх поточних депозитних рахунків Клієнта в Банку в порядку, передбаченому законодавством та цим Договором.

Для списання коштів з поточного рахунку Клієнта Банк оформлює меморіальний ордер, у реквізиті "Призначення платежу" якого вказуються номер і дата.

Для списання коштів з депозитного рахунку Клієнта Банк має право в односторонньому порядку достроково розірвати договір про депозитний вклад шляхом письмового повідомлення Клієнта із зазначенням дати розірвання депозитного договору. Внесок і нараховані відсотки в залежності від валюти вкладу в зазначену в повідомленні дату Банк перераховує на розрахункові рахунки Клієнта, з яких списання здійснюється в порядку, передбаченому цим Договором.

У разі недостатності або відсутності у Клієнта коштів у національній валюті України для погашення заборгованості по кредиту в національній валюті України та/або відсотків за користування ним та/або винагород і/або неустойки, а також для сплати передбаченої справжнім пунктом комісійної винагороди Клієнт доручає банку списувати кошти в іноземній валюті зі своїх розрахункових рахунків, відкритих в іноземній валюті, в розмірі, еквівалентному сумі заборгованості за цим Договором в національній валюті України на дату погашення заборгованості та суму комісійної винагороди. Для виконання зобов'язань Клієнта за цим Договором Банк має право здійснювати операції з продажу іноземної валюти на міжбанківському валютному ринку України (далі - МВРУ) за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на день продажу іноземної валюти на МВРУ, з відшкодуванням Банку витрат на сплату зборів. При цьому Клієнт доручає Банку оформити заявку на продаж коштів в іноземній валюті на МВРУ від імені Клієнта. За кожен випадок продажу Банком іноземної валюти на МВРУ Клієнт сплачує Банку комісійну винагороду в розмірі 3,0 (три)% від суми проданої іноземної валюти на МВРУ. Комісійна винагорода виплачується Клієнтом у день продажу Банком іноземної валюти на МВРУ в національній валюті України за офіційним курсом гривні до іноземної валюти, встановленим НБУ на день продажу іноземної валюти на МВРУ. Сторони взаємно домовилися про те, що до дати повного погашення заборгованості Клієнта по цьому Договору розмір комісійної винагороди може переглядатися Банком в односторонньому порядку. Про перегляд Банком розміру комісійної винагороди як в сторону зменшення, так і в бік збільшення Банк направляє Клієнту відповідне повідомлення зручним для Банку способом. Новий розмір комісійної винагороди застосовується через 5 (п'ять) календарних днів, наступних за днем направлення Банком повідомлення Клієнту.

Згідно з п.3.2.8.9. Умов за користування кредитом в період з дати списання коштів з позикового рахунку до дати погашення кредиту згідно п. п. 3.2.8.1., 3.2.8.2, 3.2.8.3, 3.2.8.3.1. цього Договору Клієнт платить відсотки у розмірі, зазначеному в п. 3.2.8.3.2.

У разі порушення Клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбачених п. п. 3.2.8.5.2., 3.2.8.5.3. цього Договору, Клієнт згідно зі ст. 212 ЦК України сплачує Банку відсотки в розмірі, зазначеному в п. 3.2.8.3.3. цього Договору ( за винятком випадку реалізації Банком права зміни умов Договору, встановленого п. 3.2.8.3.1. цього Договору ) ( п. 3.2.8.9.1. Умов ).

Відповідно до п. 3.2.8.9.2. Умов сплата відсотків за користування кредитом, передбаченої п. 3.2.8.3.2., здійснюється в дати платежів, зазначені в заяві ( п.3.2.8.3.1. ).

Якщо повне погашення кредиту здійснюється в дату, яка відрізняється від зазначеної в цьому пункті, то останньою датою погашення комісії, розрахованої від попередньої дати погашення по день фактичного повного погашення кредиту, є дата фактичного погашення кредиту.

Відповідно до п. 3.2.8.9.6. Умов розрахунок і нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється в терміни, зазначені в заяві, кожного наступного місяця з дати списання коштів з позикового рахунку і проводиться до повного погашення заборгованості за кредитом на суму залишку заборгованості по кредиту. Розрахунок відсотків у вигляді щомісячної комісії проводиться банком на наступний день після дня отримання клієнтом кредиту або дня погашення чергової частини боргу, а нарахування відсотків у вигляді щомісячної комісії проводиться банком в день погашення чергової частини боргу або в дату погашення клієнтом заборгованості до такого дня.

П. 3.2.8.9.7. Умов встановлено, що нарахування прострочених відсотків здійснюється щодня, при цьому відсотки нараховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів у році. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не враховується.

У разі здійснення договірного списання коштів в межах сум, що підлягають сплаті банку за цим Договором відповідно до п. п. 3.2.8.3.3., 3.2.8.5.6. цього Договору, Клієнт сплачує Банку комісію в сумі і в строки, встановлені тарифами Банку на момент оплати ( п. 3.2.8.9.8. Умов ).

Згідно з п. 3.2.8.10.1. у разі порушення Клієнтом будь-якого із зобов'язань по сплаті комісії за користування кредитом, передбачених п. п. 3.2.8.9., 3.2.8.3.1. цього Договору, термінів повернення кредиту, передбачених п. п. 3.2.8.9., 3.2.8.3.1., 3.2.8.3.2. цього Договору, Клієнт сплачує Банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діяла в період, за який сплачується пеня ( у % річних ) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Сплата пені здійснюється в гривні.

П. 3.2.8.10.3. нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань здійснюється протягом 15 років з дня, коли зобов'язання мало бути виконано Клієнтом.

Термін позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів за цим Договором встановлюються сторонами тривалістю 15 років ( п. 3.2.8.10.5 Умов ).

Відповідно до Умов: термін дії договору - до повного виконання Клієнтом зобов'язань в рамках Послуги.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. ст. 216-217, 230-231 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання, шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

За даними Позивача, Відповідач своєчасно не повернув Позивачеві одержаний кредит, а також, в подальшому, не погасив борг, у зв'язку з чим, станом на 24.09.2018 р., за ним обліковується борг - 254 179,40 грн., який складається з: 175 000,00 грн. - боргу за кредитом; 21 966,66 грн. - боргу з процентів за користування кредитом, за період з 23.02.2018 р. по 24.09.2018 р.; 18 296,17 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, за період з 21.04.2018 р. по 24.09.2018 р.; 38 916,57 грн. - боргу з комісії за користуванням кредитом, за період з 01.03.2018 р. по 24.09.2018 р.

Наведене стало причиною звернення Позивачем з позовом та є предметом спору у даній справі.

Судом також встановлено, що арешт на рахунки боржника ( Відповідача ) накладено в межах виконавчого провадження ВП № 57292619 на підставі постанови державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції і Дніпропетровській області від 10.10.2018 р. про накладення арешту на рахунки боржника. Тобто, значно пізніше від початку прострочки Відповідача, так як порушення зобов'язань Відповідача почалися з березня 2018 р., що вбачається з відомості оборотів та залишків по поточному рахунку № 0073 ( Відповідача) за період з 22.03.2018 р. по 31.10.2018 р., зокрема, відсутність на поточному рахунку Відповідача коштів достатніх для погашення боргу за Договором.

Що ж до позиції Відповідача про закінчення терміну дії Договору на момент розгляду справи судом, місцевий господарський суд обгрунтовано зазначив, що розділом Умов "Термін дії договору" передбачено, що Термін дії договору - до повного виконання Клієнтом зобов'язань в рамках Послуги.

В основу оскаржуваного рішення покладено висновок місцевого господарського суду про наявність передбачених законом підстав для задоволеня позову та стягнення з Відповідача на кристь Позивача: 175 000,00 грн. - боргу за кредитом, 21 966,66 грн. - боргу за відсотками, 38 916,57 грн. - боргу з комісії, 18 296,17 грн. - пені. Також, суд першої інстанції відмовив в задоволені заяви Відповідача про зменшення розміру неустойки, пославшись на ступінь виконання зобов'язання боржником, а також те, що що нараховані санкції (пеня) значно нижча невиконаних зобов'язань Відповідача, що Відповідач не надав належних і допустимих доказів свого скрутного майнового стану, або наявності інших підстав, що заслуговують на увагу.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення місцевого суду скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в позові. Узагальнені доводи апеляційної скарги: Позивач порушив умови договору, шляхом відмови Банком в проведенні розрахунково-касових операцій за рахунками Відповідача, посилаючись на вимоги законодавства щодо проведення фінансового моніторингу, заблокував рахунок Відповідача без будь-яких законних на те підстав; Позивачем неправомірно нарахована заборгованість, оскільки діями Позивача спричинено збитки Відповідачу; кредитний договір оформлений між сторонами є припиненим з 21.09.2018 р.; до обов'язку суду відноситься сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав, що в свою чергу дає право суду відмовити у стягненні неустойки або зменшити розмір неустойки.

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, погоджується з висновками суду попередньої інстанції про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Згідно з ч. ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судахздійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких судвстановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 ГПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Отже, відповідно до правил доказування Відповідач, заперечуючи позовні вимоги та посилаючись на порушення з боку Позивача умов договору, шляхом відмови Банком в проведенні розрахунково-касових операцій за рахунками Відповідача, повинен довести зазначені обставини.

Відповідачем не надано доказів в підтвердження своїх доводів викладених у відзиві на позов та в апеляційній скарзі.

Разом з тим, Позивачем надані докази, відповідно до яких поточні рахунки Відповідача арештовані з 19.10.2018 р. на підставі постанови державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 10.10.2018 p., відповідна постанова наявна в матеріалах справи та була додана Позивачем при надання Відповіді на відзив у суді першій інстанції.

Додатково слід зазначити, що на підтвердження непогашення Апелянтом заборгованості за договором від 21.09.2017 р. шляхом забезпечення позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків Позивачем залучено до матеріалів справи Відомість оборотів та залишків по поточному рахунку 0073 за період з 22.03.2018 р. по 31.10.2018 p., з котрої видно, що на поточному рахунку Апелянта відсутні були кошти, достатні для погашення боргу по кредитному договору, що стало підставою виникнення прострочки по Кредитному договору та нарахування процентів та пені, але жодним чином не блокування рахунку, як помилково зазначає Скаржник.

Щодо доводів Скаржника пов'язаних із правом суду відмовити у стягненні неустойки або зменшити розмір неустойки, колегія суддів зазначає наступне.

У разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій ( ст. 233 ГК України ).

Ч. 3 ст. 551 ЦК України передбачає, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом наведених норм зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, а за відсутності виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені, а також розмір, до якого підлягає їх зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, суд повинен з'ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов'язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення у виконанні зобов'язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. При цьому обов'язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Як встановлено судом першої інстанції, заявляючи клопотання про зменшення заявленої до стягнення суми пені (відмовити у стягненні неустойки), Відповідач послався на ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України, та дії Позивача пов'язані із зупиненням видаткових операцій банку за рахунками Позивача, що, в свою чергу, спричинило неможливість Відповідачеві виконання взятих на себе зобов'язань, однак не надав доказів на підтвердження свого майнового стану на час виникнення прострочення сплати боргу, у зв'язку з чим суд, взявши до уваги ступінь виконання зобов'язання боржником, а також те, що нараховані санкції (пеня) значно нижча невиконаних зобов'язань Відповідача, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання Відповідача про зменшення розміру ( відмови у стягненні ) пені.

З огляду на викладене апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в задоволені заяви Відповідача про зменшення розміру неустойки.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними Позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Волошиної Тетяни Сергіївни залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28.01.2019р. у справі № 904/4354/18 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Постанова складена у повному обсязі 22.04.2019 року

Головуючий суддя І.М. Кощеєв

Суддя І. Л. Кузнецова

Суддя І.М. Подобєд