ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2019 р. Справа №914/1431/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Орищин Г.В. Желіка М.Б.

при секретарі Н.Кишенюк

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1-прокурор;

від відповідача: не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові апеляційну скаргу Прокуратури Львівської області, м.Львів, №05/2-2073 вих 18 від 28.12.18

на рішення Господарського суду Львівської області від 27.12.2018 (суддя Манюк П.Т., м.Львів, повний текст рішення складено 04.01.2019)

у справі № 914/1431/18

за позовом: Прокуратури Львівської області, м.Львів

до відповідача: Сколівської міської ради, м.Сколе Львівської області

про: визнання укладеним договору оренди, визнання протиправним та скасування рішення

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду Львівської області від 27.12.2018 у справі №914/1431/18 (суддя Манюк П.Т.) в позові Прокуратури Львівської області до Сколівської міської ради про визнання укладеним договору оренди, визнання протиправним та скасування рішення- відмовлено.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішення встановив, що оскільки відповідач у встановленому чинним законодавством порядку попередив позивача про припинення дії договору оренди, то відповідно до п. 2 ст. 26 Закону України Про оренду державного та комунального майна та п. 2 ст. 291 ГК України, якими встановлено, що договір оренди припиняє свою дію в разі закінчення строку, на який його було укладено, договір оренди припинив свою дію 06.04.18.

Щодо визнання протиправним та скасування рішення, прийнятого на позачерговій сесії Сколівської міської ради 06.07.18 № 57 ,,Про надання дозволу Сколівській міській раді на переселення, суд першої інстанції, проналізувавши його, встановив, що вказане рішення стосується виключно прав та інтересів Сколівської міської ради та територіальної громади м.Сколе, як власника спільного приміщення та жодним чином не не порушує прав та законних інтересів позивача.

Не погоджуючись з даним рішення, позивач подав до Західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 27.12.2018 у справі № 914/1431/18 та прийняти нове рішення, яким позов задоволити повністю, посилаючись, зокрема, на те, що воно є незаконне, винесене з порушенням норм процесуального права та неправельним застосуванням норм матеріального права, а висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи.

Підставами для скасування оскаржуваного рішення скаржник вважає наступні:

суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги те, що повідомлення, яким відповідач повідомляв позивача про припинення укладеного між сторонами договору, не скеровувалось у прокуратуру Львівської області відповідно до ч.3 ст.17 Закону України ,,Про оренду державного та комунального майна.

Також судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що прокуратура Львівської області займала дане приміщення з 1997 року. Впродовж зазначеного періоду за державні кошти було збудовано гараж, встановлено автоматичне опалення, замінено частину вікон та дверей, двічі проведено капітальний ремонт приміщення та фасаду. З огляду на наведене, а також беручи до уваги те, що орендар належним чином виконував умови договору оренди, на думку апелянта, він мав першочергове право на укладення договору оренди спірного приміщення.

Також апелянт наголошує, що Сколівська міська рада, всупереч вимогам ст.24 Закону України ,,Про місцеве самоарядування та ст.91 Закону України ,,Про прокуратуру, не вирішивщи питання щодо надання прокуратурі області інших спеціально обладнаних приміщень для забезпечення діяльності Сколівського відділу Стрийської місцевої прокуратури Львівської області та без вирішення питання про вивільнення приміщення у встановленому законом порядку, як представницький орган територіальної громади м.Сколе, не мала правових підстав розпоряджатись зайнятим прокуратурою приміщенням шляхом прийняття рішення про надання дозволу на переселення в нього Сколівської міської ради.

Судом першої інстанції також залишено поза увагою факт порушення Регламенту стосовно процедури формування порядку денного сесії міської ради, на якій було прийнято оскаржуване рішення від 06.07.18 №57.

Скаржник також наголошує на тому, що на момент прийняття Сколівською міською радою рішення від 30.06.16 № 16 ,,Про надання дозволу на переселення договір оренди нежитлового приміщення укладений між Сколівською міською радою та Прокуратурою Львівської області у встановленому законом порядку не був припинений, не розірваний та не визнавався недійсним, а відтак є чинним.

Наводить скаржник і інші доводи, що є, на його думку, підставою для скасування оскаржуваного рішення.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2019 справу №914/1431/18 призначено судді-доповідачу ОСОБА_2 та суддям Желіку М.Б. та Орищин Г.В..

Ухвалою суду від 14.01.2019 апеляційну скаргу Прокуратури Львівської області залишено без руху, у звязку із несплатою останнім судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Ухвалою суду від 21.01.19 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Прокуратури Львівської області та надано строк для надання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою суду від 22.01.2019 призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 05.03.19.

В судовому засіданні 05.03.19 оголошувалась перерва до 21.03.19.

21.03.19 в судовому засіданні оголошувалась перерва до 02.04.19.

В судовому засіданні 02.04.19 оголошувалась перерва до 22.04.19.

В судове засідання 22.04.19 представник апелянта зявився, подану апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі, надав усні пояснення по суті спору.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у поданому письмовому відзиві на неї. (вх. № 01-04/653/19 від 30.01.19) рішення суду першої інстанції вважає законним та обгрунтованим, просить залишити його без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін в судових засіданнях, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне:

за встановленими судом першої інстанції та неоспореними обставинами вбачається, що 01.07.2016 між Сколівською міською радою (орендодавцем) та Прокуратурою Львівської області (орендарем) укладено договір оренди нежитлового приміщення № 01, відповідно до умов якого, відповідач, як орендодавець, передав на підставі рішення V сесії Сколівської міської ради VII-го скликання від 30.06.16 № 16, а позивач, як орендар, прийняв в оренду нежитлове приміщення за адресою: м. Сколе, вул. Данила Галицького,37, загальною площею 340,70 кв.м. для використання з метою розміщення Сколівського відділу Стрийської місцевої прокуратури (п.1.1.).

Строк дії договору оренди встановлений сторонами з 01.07.2016 по 01.07.2017 (п. 1.2).

Рішенням Виконавчого комітету Сколівської міської ради від 07.07.2017 № 282 ,,Про продовження дії договору оренди нежитлового приміщення від 01.07.16 №1 вирішено продовжити дію договору оренди нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: м. Сколе, вул. Данила Галицького,37 терміном на 1 рік без права пролонгації.

Пунтом 5.2. вищенаведеного договору сторони передбачили, що чинність цього договору припиняється внаслідом закінчення строку, на який його було укладено.

Як підтверджується матеріалами справи, 19.03.18 відповідачем на адресу позивача було направлено повідомлення №280/02-07 про припинення дії договору оренди нежитлового приміщення від 01.07.16 №1, яке позивач отримав 22.03.18. Наведене підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення. 04.07.18 відповідач повторно направив на адресу позивача повідомлення про припинення дії вищенаведеного договору, що також підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення. У повідомленні від 04.07.18 відповідач зазначив, що Сколівська міська рада не має наміру більше продовжувати дію договору оренди нежитлового приміщення від 01.07.16 №1, у звязку з необхідністю використання даного приміщення для власних потреб та просив позивача звільнити орендоване приміщення до 06.07.18.

06.07.2018 Сколівською міською радою, на позачерговій ХІХ сесії, було прийнято рішення № 57 «Про надання дозволу Сколівській міській раді на переселення», згідно якого надано дозвіл на переселення Сколівської міської ради в нежитлове приміщення за адресою: Львівська область, м. Сколе, вул. Данила Галицького, 37, загальною площею 340,7 кв. м.

За наведених обставин, у зв'язку із прийнятям Сколівською міською радою на позачерговій ХІХ сесії рішення № 57 «Про надання дозволу Сколівській міській раді на переселення», з порушенням Законів України «Про прокуратуру», «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про оренду державного та комунального майна» та іншого законодавства, а також у звязку із тим, що договір укладений між сторонами даного спору у встановленому законом порядку не припинений, не розірваний та не визнаний недійсним, а від так є чинним, позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання укладеним договору оренди терміном на 5 років та визнання протиправним та скасування рішення прийнятого Сколівською міською радою на позачерговій ХІХ сесії № 57 «Про надання дозволу Сколівській міській раді на переселення».

При прийнятті постанови колегія суддів керувалася наступним.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Статтею 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначено, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Статтею 174 Господарського кодексу України (далі ГК України) передбачено, що господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Оскільки вищевказане нежитлове приміщення належить до комунальної власності територіальної громади м. Сколе, то відносини щодо оренди зазначеного приміщення відповідно до ст. 3 Закону України Про оренду державного та комунального майна регулюються договором оренди, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 2 ст. 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Згідно ч. 3 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», після закінчення терміну договору оренди орендар, який належним чином виконував свої обовязки за договором, має переважне право, за інших рівних умов, на укладення договору оренди на новий термін, крім випадків, якщо орендоване майно необхідне для потреб його власника. У разі якщо власник має намір використовувати зазначене майно для власних потреб, він повинен письмово попередити про це орендаря не пізніше ніж за три місяці до закінчення терміну договору.

Листом від 19.03.2018 за № 280/02-07 відповідач у встановлений ч. 2 ст. 17 Закону України Про оренду державного та комунального майна строк повідомив позивача, що термін договору оренди № 1 від 01.07.2016 на нежитлове приміщення, які знаходяться за адресою: Львівська область, м. Сколе, вул. Данила Галицького, 37, загальною площею 340,7 кв. м. закінчився як передбачено договором і дія його припиняється. Дану інформацію відповідач продублював у повторному повідомленні, яке направив позивачу 04.07.18. Зазначені повідомлення були отримані позивачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень. Окрім того, як вбачається із наявної в матеріалах справи відповіді на відзив від 21.09.18, представник позивача підтвердив, що ним отримано повідомлення відповідача про припинення дії договору оренди від 19.03.18 та від 04.07.18.

Отже, оскільки відповідач у встановленому чинним законодавством порядку попередив позивача про припинення дії договору оренди, то відповідно до п. 2 ст. 26 Закону України Про оренду державного та комунального майна та п. 2 ст. 291 ГК України, якими встановлено, що договір оренди припиняє свою дію в разі закінчення строку, на який його було укладено, договір оренди припинив свою дію 06.04.18.

З огляду на вищенаведене, посилання апелянта на те, що спірний договір не був припинений на момент прийняття оскаржуваного рішення Сколівської міської ради на позачерговій ХІХ сесії № 57 «Про надання дозволу Сколівській міській раді на переселення» є безпідставними та такими, що не заслуговують на увагу.

Колегія суддів вважає безпідставною та необгрунтованою позовну вимогу позивача про визнання укладеним договору на новий термін тривалістю на 5 років, оскільки згідно з п.1.2 договору укладеного між сторонами спору, термін оренди визначався з 01.07.16 до 01.07.17, тобто на один рік. Окрім того, згідно ч.4 ст.284 ГК України, строк договору оренди визначається за погодженням сторін.

Окрім того, позивачем жодними доказами не обгрунтовано вимогу про визнання укладеним договору на новий термін з 01.07.18, беручи до уваги те, що попередньо чинний договір між сторонами припинив свою дію 06.07.18, що підставно встановлено судом першої інстанції.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 181 ГК України проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі, якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» фізичні та юридичні особи, які бажають укласти договір оренди, направляють заяву, проект договору оренди, а також інші документи згідно з переліком, що визначається Фондом державного майна України, відповідному орендодавцеві, зазначеному у статті 5 цього Закону.

Як зазначено у п. 2.4. постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 29.05.2013 № 12 «Про деякі питання практики застосування законодавства про оренду (найм) майна», вирішуючи спори, пов'язані з укладенням договору оренди державного майна, господарські суди повинні з'ясовувати, чи додержано визначений статтею 9 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» порядок укладення відповідного договору.

Згідно ч.2 ст.4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як вбачається із матеріалів справи, 11.12.18 позивачем було направлено до Сколівської міської ради лист з пропозицією укласти договір оренди приміщення разом із двома примірниками проекту запропонованого договору, який міська рада отримала-18.12.18.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.03.2018 у справі № 911/1506/17 суд дійшов висновків, що господарський суд порушує провадження у справі за позовами, зокрема, підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів. Таким чином, підставою звернення до господарського суду з позовом є порушення прав чи охоронюваних законом інтересів особи, яка звертається з таким позовом, при цьому, реалізуючи своє право на судовий захист, позивач визначає зміст свого порушеного права або охоронюваного законом інтересу та обґрунтовує підстави позову, виходячи з власного суб'єктивного уявлення про порушення, невизнання чи оспорювання своїх прав або охоронюваних законом інтересів, а також визначає спосіб захисту такого права. Разом з цим, вирішуючи спір, суд має перевірити наявність у особи, яка звертається з позовом, порушеного права чи охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано цей позов, з'ясувати у чому полягає порушення цих прав та інтересів. При цьому відсутність факту порушення права особи є підставою для відмови в позові, оскільки саме порушене (оспорюване) право та інтерес підлягають захисту.

Позивач звернувся до відповідача із вищенаведеною пропозицією лише 11.12.18, тобто після звернення з даним позовом до суду, та станом на день розгляду справи не отримав відповіді на своє звернення, оскільки не закінчився встановлений законодавством строк на розгляд вказаного звернення відповідачем, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що права позивача чи охоронювані законом інтереси щодо укладення даного договору станом на день звернення із позовом, відповідачем порушені не були.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що рішення, прийняте Сколівською міською радою на позачерговій ХІХ сесії № 57 «Про надання дозволу Сколівській міській раді на переселення», яким Сколівській міській раді надано дозвіл на переселення в приміщення, яке знаходиться за адресою м. Сколе, вул. Данила Галицького,37, стосується виключно прав та інтересів Сколівської міської ради та територіальної громади м.Сколе, як власника зазначеного приміщення та жодним чином не порушує та не зачіпає законні права та інтереси позивача.

Апелянт наголошує, що судом першої інстанції безпідставно не взято до уваги той факт, що впродовж періоду оренди даного нежитлового приміщення у ньому за державні кошти було збудовано гараж, встановлено автоматичне опалення, замінено частину вікон та дверей, двічі проведено капітальний ремонт приміщення та фасаду. З огляду на наведене, а також беручи до уваги те, що орендар належним чином виконував умови договору оренди, апелянт мав першочергове право на укладення договору оренди даного приміщення.

Однак, колегія суддів не погоджується із наведеними вище посиланнями апелянта, оскільки для визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, проведені позивачем ремонтні реботи у нежитлових приміщеням за адресою: м. Сколе, вул. Данила Галицького,37 не є підставою для переважного права на укладення договору на новий строк, враховуючи недотримання позивачем законного строку повідомлення орендодавця про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, а також беручи до уваги факт припинення дії договору на підставі закінчення строку його дії.

Посилання апелянта на те, що Сколівська міська рада не вирішила питання щодо надання прокуратурі області інших спеціально обладнаних приміщень для забезпечення діяльності Сколівського відділу Стрийської місцевої прокуратури Львівської області є безпідставним та таким, що не заслуговує на увагу, оскільки листом від 17.07.18 №910/02-07 Сколівська міська рада повідомляла прокуратуру Львівської області про те, що після звільнення прокуратурою орендованих приміщень, Сколівська міська рада, на підставі рішення позачергової ХІХ сесії Сколівської міської ради від 06.07.2018 № 57, переселиться в приміщення за адресою: Львівська область, місто Сколе, вул. Д. Галицького, 37, загальною площею 340,7 кв. м., внаслідок чого звільниться приміщення на той час орендоване нею в Сколівської районної державної адмінстрації. Таким чином, позивач матиме змогу звернутися до Сколівської районної державної адміністрації з пропозицією надати йому звільнене Сколівською міською радою приміщення в оренду.

Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об»єктивно не залежали від нього.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення господарського суду Львівської області від 27.12.2018 у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 277 ГПК України для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.

Судовий збір за перегляд рішення господарського суду Львівської області від 27.12.2018 у даній справі в апеляційному порядку слід покласти на скаржника в порядку, передбаченому ст. 129 ГПК України.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст. 269, 270, 273, 275, 276, 282-284 ГПК України,-

Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 27.12.2018 у справі № 914/1431/18 залишити без змін, апеляційну скаргу Прокуратури Львівської області, м.Львів, №05/2-2073 вих 18 від 28.12.18 без задоволення.

2. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287,288 ГПК України.

Повний текст постанови складено і підписано 25 квітня 2019 року

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В.

суддя Желік М.Б.