ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.04.2019

Справа № 910/1559/19

Господарський суд у складі судді Ягічевої Н.І., розглянувши матеріали справи

за позовом Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії "Надра України" "Західукргеологія" (79000, м. Львів, пл. Міцкевича, 8, )

до Державного геофізичного підприємства "Укргеофізика" (03057, м. Київ, вул. Є. Мірошниченко, 10, )

про стягнення 46 401,79 грн.

Без виклику сторін

ВСТАНОВИВ:

Дочірнє підприємство Національної акціонерної компанії "Надра України" "Західукргеологія" (далі – позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного геофізичного підприємства "Укргеофізика" (далі – відповідач) про стягнення 46 401,79 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в ході проведення перевірки Західним офісом Держаудитслужби державного фінансового аудиту позивача за 2015-2017 роки встановлено безпідставне збільшення на 46 401,79 грн. загальної вартості виконаних робіт, виконавцем робіт – Державним геофізичним підприємством «УкрГеофізика» при виконанні зобов’язань за договором підряду №12/1-17 на проведення геофізичних досліджень і робіт Івано-Франківською експедицією з геофізичних досліджень в свердловинах для Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.03.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, заперечення на відповідь на відзив, та позивачу - відповідь на відзив.

29.03.2019 до суду відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому позов не визнає, оскільки, позивач прийняв виконані роботи за актами приймання виконаних будівельних робіт, які підписані та скріплені печатками обох сторін без зауважень та заперечень, отже позивач погодився з якістю робіт, їх кількістю, а також провів їх оплату. Відтак, умови договору сторони виконали повністю і без зауважень один до одного.

Згідно положень ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Таким чином, суд, враховуючи належне повідомлення сторін про розгляд справи, визначений процесуальний строк для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, вбачає за можливе здійснити розгляд справи за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

05.05.2017 між Дочірнім підприємством Національної акціонерної компанії "Надра України" "Західукргеологія" (дала – позивач, замовник) та Івано-Франківською експедицією з геофізичних досліджень в свердловинах (далі - відповідач, підрядник) було укладено договір підряду №12/1-17 на проведення геофізичних досліджень і робіт Івано-Франківською експедицією з геофізичних досліджень в свердловинах для Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія».

Безпосереднім виконавцем робіт по договору є виокремлений структурний підрозділ Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика» без права юридичної особи – Івано-Франківська експедиція з геофізичних досліджень в свердловинах.

Відповідно до п. 1.1. договору, замовник доручає, а підрядник зобов’язується привести на свердловині №17 Ретичанська Ретичинського газового родовища геофізичні дослідження і роботи в обсязі, передбаченому замовленням.

Пунктом 3.1. договору, планова сума договору, згідно з планом проведення геофізичних досліджень і робіт в свердловині №17 Ретичинська Ретичинського газового родовища, що передбачено геолого-технологічним нарядом, та погоджених сторонами розцінок на них складає 1317,6 тис. грн. в.т.ч. ПДВ 219,6 тис.грн. Сума договору може змінюватись в зв’язку з фактично виконаним обсягом ГДРС по свердловині та на час їх проведення.

Відповідно до п. 3.2. договору, вартість геофізичних досліджень і робіт визначається по кожному об’єкту, виходячи з їх фактично виконаних робіт, фактичної вартості вибухових і розхідних матеріалів та з урахуванням умов їх виконання.

Відповідно до п. 7.1. договору, цей договір було укладено строком з 05.05.2017 року по 31.12.2017 року.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору 31.08. 2017 року між ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» та Івано-Франківською ЕГДС підписано Акт № 4 про здачу - приймання виконаних геофізичних досліджень і прострілювально - вибухових робіт в свердловині № 17 Ретичинська Івано-Франківською ЕГДС для ДП НАК «Надра України» Західукргеологія», відповідно до якого вартість виконаних геофізичних досліджень і робіт становить 907 575,74 грн., а роботи проводились в три етапи: 1)30-31.07.2017р. вартістю 42 946,56 грн. ( акт №39); 2) 04-06.08.2017р. вартістю 396 497,16 грн. ( акт №4); 3)10-12.08.2017р. вартістю 468 132,02 грн. (акт №8).

На виконання умов Договору №12/1-17 від 05.05.2017 року позивачем здійснено оплату вартості обсягу геофізичних досліджень і робіт у розмірі 1 317 600,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням:            2379 від 22.06.2017          року на суму 114 968,94 грн.; №2452 від 27.06.2017 року на суму 27 715,50 грн.; № 2756 від 13.07.2017 року на суму 48 474,24 грн.; № 2897 від 20.07.2017 року на суму 156 0443,50 грн.; №           3038 від 26.07.2017 року на суму 215 000,00 грн.; № 3040 від 27.07.2017 року на суму 77 144,88 грн.; № 3041 від 27.07.2017 року на суму 159 451,90 грн.; № 3269 від 10.08.2017 року на суму 468 132,02 грн.; № 4316 від 11.10.2017 року на суму 50 666,76 грн.

Як вказує позивач, при виконанні геофізичних досліджень і робіт, які закладені в актах про здачу-приймання виконаних геофізичних досліджень і прострілювально-вибухових робіт, Івано-Франківською експедицією застосовувались розцінки, які погодженні Стрийською -нафтогазорозвідувальною експедицією ДП НАК «Надра України» «Західукргеологія» та затверджені Івано-Франківською експедицією з геофізичних досліджень, визначені на підставі Збірника розцінок на геофізичні дослідження і роботи в свердловинах на нафту газ НАК «Нафтогаз України», затвердженого Міністерством охорони навколишнього природного середовища України та Міністерством палива та енергетики України.

В ході проведення Західним офісом Держаудитслужби державного фінансового аудиту діяльності Дочірнього підприємства Національної акціонерної компанії «Надра України» «Західукргеологія» за 2015-2017 роки, з метою документального та фактичного підтвердження виду, обсягу і якості операцій та розрахунків, проведено зустрічну звірку у Івано-Франківській експедиції з геофізичних досліджень в свердловинах Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика».

Відповідно до Довідки № 07-21/7-3 від 16.05.2018 року виданої Західним офісом Держаудитслужби в Івано-Франківській області, проведеною звіркою відповідності вартості матеріалів, які обліковувались на балансі Івано-Франківської експедиції з геофізичних досліджень в свердловинах Державного геофізичного підприємства «Укргеофізика», з вартістю матеріалів, внесених в акти здачі-приймання виконаних геофізичних досліджень і прострілювально-вибухових робіт, встановлено факти внесення до вищенаведених актів здачі-приймання робіт матеріалів за цінами вищими, ніж ціни придбання, при цьому, з врахуванням накладних витрат та планових нагромаджень, Івано-Франківською експедицією загальну вартість виконаних робіт на одному з етапів виконання, саме 04-06.08.2017 року, безпідставно збільшено на 46 401,79 гривень.

Таким чином, у довідці було встановлено, що внаслідок завищення цін матеріалів позивачем було зайво віднесено на витрати та оплачено кошти у загальній сумі 46 401,79 грн. за договором підряду № 12/1-17 від 05.05.217.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За умовами ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з частинами першою і другою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (ст. 224 ГПК України).

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Проте, позивачу потрібно довести суду факт заподіяння йому збитків, розмір зазначених збитків та докази невиконання зобов'язань та причинно-наслідковий зв'язок між невиконанням зобов'язань та заподіяними збитками.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов'язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв'язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Суд зазначає, що саме на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом (ч. 2 ст. 632 ЦК України).

В силу приписів ч.1 ст.188 Господарського кодексу України, ст.ст. 525, 651 Цивільного кодексу України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно зі ст.654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.ч.2-4 ст.188 ГК України сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що внаслідок відсутності належного оформлення внесених до договору змін щодо розміру виконаних робіт, у відповідача не виникло зобов'язання по сплаті коштів в іншому розмірі, ніж встановлено умовами договору.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність в діях відповідача протиправної поведінки, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні ним зобов'язання щодо сплати за виконані роботи.

При цьому, суд звертає увагу, що за умови існування між сторонами договірних відносин, посилання на довідки перевірки органів Держаудитслужби не можуть бути прийняті до уваги, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору.

Згідно зі статтею 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Інші твердження позивача не приймаються судом до уваги та спростовуються наявними матеріалами справи.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши всі надані докази, документи та пояснення в їх сукупності, зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

З огляду на те, що суд відмовляє у задоволенні заявлених позовних вимог, судові витрати відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236-241, 240, 250-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 18.04.2019.

Суддя Н.І.Ягічева