РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.04.2019Справа № 910/1936/19

Господарський суд міста Києва у складі:

судді: за участю секретаря:Данилової М.В. Бордунової К.Е.
за участю представників сторін: від позивача: Лялюк Л.В., , адвокат від відповідача: Журавльов О.М., , адвокат;

за позовомКомунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 51 А)
до проПриватного акціонерного товариства «ВФ Україна» (01601, м. Київ, вул. Лейпцизька, 15) стягнення грошових коштів,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

18 лютого 2019 року до Господарського суду міста Києва від Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» (Позивач) надійшла позовна заява №062/15/1/03-7348 від 22.12.2018 року до Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» (Відповідач) про стягнення заборгованості в розмірі 278 352, 21 грн. за договором № БМС-06-Б/644 від 22.06.2015 року про встановлення сервітуту.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за договором № БМС-06-Б/644 від 22.06.2015 року про встановлення сервітуту, зокрема, в порушенням умов зазначеного договору не здійснює своєчасно та в повному обсязі розрахунки з позивачем, внаслідок чого у Відповідача утворилась заборгованість перед Позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.02.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи №910/1936/19 здійснювати у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 13.03.2019 року.

07.03.2019 року через канцелярію суду від Позивача надійшла відповідь на відзив б/н, б/д в якій Позивач просить суд позов задовольнити.

11.03.2019 року через канцелярію суду від Відповідача надійшов відзив на позовну заяву б/н від 28.02.2019 року, в якому Відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

У судовому засіданні 13.03.2019 року оголошено перерву на 10.04.2019 року.

У судовому засіданні 10.04.2019 року Представник позивача позовні вимоги підтримав повністю. Представник Відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив та просив відмовити у їх задоволенні.

ВСТАНОВИВ:

22.06.2019 року між Комунальним підприємством «Київжитлоспецексплуатація» (далі - Позивач) та Приватним акціонерним товариством «МТС Україна», в подальшому Приватним акціонерним Товариством «ВФ Україна», (далі - Відповідач) укладено договір № БМС-06-Б/644 про встановлення сервітуту (далі - Договір). Пунктом 9.1. Договору визначено строк його дії - з 03.08.2015р. до 02.08.2016 року.

Додатковою угодою № 1 до Договору від 03.08.2015 року внесено зміни до пункту 9.1. Договору та визначено строк дії Договору з 19.10.2015 року до 18.10.2016 року.

Пунктом 9.2. Договору передбачено, що у разі, якщо одна із сторін не повідомить іншу за один календарний місяць до закінчення терміну дії Договору, Договір вважається пролонгованим на календарний рік на тих же умовах. Враховуючи те, що згідно з пунктом 9.2. Договору одна із сторін не повідомляла одна одну про закінчення строку дії Договору, Договір вважається пролонгованим до 18.10.2019 року.

Згідно з п.п. 1.1., 1.2. Договору Сервітуарію - Відповідачу надано право обмеженого користування частиною даху та частиною технічного приміщення даху будівель комунальної власності відповідно до п. 1.2. Договору, що знаходяться за адресами зазначеними в Додатку 1 до даного Договору (м. Київ, вул. Волкова. 4-а, надалі - об'єкт розміщення) для розміщення Сервітуарієм обладнання базових станцій стільникового зв'язку, антенно-фідерних пристроїв, телекомунікаційного обладнання та мереж (надалі - обладнання) у визначеному сторонами місці відповідно до запланованої схеми розміщення обладнання Сервітуарія (Додаток № 2 до даного Договору).

Відповідно до п. 2.1. Договору встановлення сервітуту Підприємством Сервітуарію для розміщення обладнання, в місцях вказаних в Додатку № 1 до цього Договору, розпочинається з моменту укладення даного Договору.

Відповідно до п. 2.2. Договору розміщення Обладнання за умовами сервітуту в місцях вказаних в Додатку №1 До даного Договору здійснюється на підставі підписаного Сторонами Акту розміщення Обладнання на умовах сервітуту, зразок якого наведено в Додатку №3 до даного Договору.

Відповідно до п. 9.3. Договору припинення користування об'єктом розміщення на умовах у оформлюється актом закінчення розміщення обладнання на умовах сервітуту № 4 до Договору). Акт закінчення розміщення обладнання на умовах сервітуту за Договором сторонами не підписувався.

Згідно з п.п. 3.1., 3.5. Договору Сервітуарій зобов'язується вносити підприємству щомісячну плату за користування об'єктом розміщення, відповідно до умов договору; нарахування плати починається з моменту дії Договору та припиняється з дня підписання сторонами акту закінчення розміщення обладнання на умовах сервітуту, зразок якого наведено в Додатку №4 до даного Договору.

Пунктами 3.2., 3.3. Договору передбачено, що розрахунок щомісячної плати за кожен об'єкт розміщення та в цілому за Договором наводиться в Додатку № 1 до даного Договору; щомісячний розмір плати за даним Договором сплачується у якості передоплати та визначається на підставі рахунку.

Відповідно до п.3.3. Договору на момент підписання даного Договору щомісячна плата становить 5 526, 03 грн., в тому числі ПДВ 921 грн.

Пунктом 3.10. передбачено, що розмір плати за договором змінюється з моменту внесення змін до розміру складових формули розрахунку розміру щомісячної плати визначеної у Додатку №1 до Договору.

Відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання за Договором щодо здійснення своєчасної плати, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 26.09.2018 року складає 278 352, 21 грн. за період з жовтня 2015 року по серпень 2018 року.

Відповідач зазначає, що він майже одразу після укладання вказаного Договору відмовився від розміщення будь-якого Обладнання на Об'єкті, про що неодноразово повідомляв Позивача, а тому у зазначеному Договорі відсутній саме предмет Договору, що відповідно до вимог Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, унеможливлює існування господарського договору, як такого. При цьому, Відповідачем не був підписаний Акт розміщення Обладнання на умовах сервітуту, у зв'язку з прийняттям рішення про відмову від розміщення Обладнання на Об'єкті розміщення.

Водночас, Відповідачем не надано жодних доказів того, що він повідомляв Позивача про відмову від розміщення Обладнання на Об'єкті розміщення.

Згідно зі ст. 175 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

У відповідності до статті 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до статті 401 Цивільного кодексу України. право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

У відповідності до ч. 3 статті 403 Цивільного кодексу України, сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном.

Згідно зі ст. 404 Цивільного кодексу України, право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо.

Суд звертає увагу, що відповідно до умов Договору, встановлення сервітуту розпочинається з моменту укладення даного Договору, а не з моменту підписання Сторонами Акту розміщення Обладнання.

Таким чином, обов'язок сплачувати плату виник у Відповідача з моменту підписання Договору, незалежно від підписання Акту розміщення Обладнання.

Більш того, Відповідач отримував рахунки на оплату з 2015 року та жодних зауважень чи заперечень на адресу Позивача з цього приводу не направив.

Твердження відповідача, стосовно нерозміщення Обладнання за вказаною адресою спростовуються листом дирекції з розвитку телекомунікаційних мереж Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» від 24.06.2016 року №155/19-1777, містяться в матеріалах справи. Даний лист надано у відповідь на звернення ОСОБА_6, який скаржився на те, що на даху гуртожитку, в якому він проживає встановлюють антени мобільного зв'язку.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи викладені судом обставини та факти, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають повному задоволенню, а саме стягненню з Відповідача на користь Позивача підлягає сума - 278 352,21 грн..

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити

2. Стягнути з Відповідача - Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» на користь Позивача - Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» суму 278 352,21 грн. (двісті сімдесят вісім тисяч триста п'ятдесят дві грн. 21 коп.),

3. Стягнути з Відповідача - Приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» на користь Позивача - Комунального підприємства «Київжитлоспецексплуатація» судовий збір у розмірі 4 175,28 грн. (чотири тисячі сто сімдесят п'ять грн. 28 коп.).

4.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 22 квітня 2019р.

Суддя М.В. Данилова