ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2019м. ДніпроСправа № 904/1025/19
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрогаз Буд", м. Дніпро

до Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз", м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором генпідряду у розмірі 46 546, 65 грн.

Суддя Суховаров А.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпрогаз Буд" звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" (далі - відповідач) про стягнення суми 30 966, 30 грн. основного боргу, 2 901, 16 грн. 3% річних, 12 679, 19 грн. інфляційних, 1 921, 00 грн. витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на порушення відповідачем зобовязань в частині повної та своєчасної оплати виконаних робіт за договором генпідряду №16765/35/219245 від 08.08.2016.

Ухвалою суду від 18.03.2019 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи відповідно до положень статті 252 ГПК України.

Разом з тим, 18.03.2019 судом ухвалено надати відповідачу в порядку статті 251 Господарського процесуального кодексу України відзив на позов протягом 15 днів з дня отримання (вручення) ухвали про відкриття провадження у справі; позивачу в порядку статті 251 Господарського процесуального кодексу України надати відповідь на відзив протягом 10 днів з дня отримання (вручення) відзиву на позовну заяву; відповідачу в порядку статті 251 Господарського процесуального кодексу України надати заперечення на відзив протягом 10 днів з дня отримання (вручення) відповіді на відзив.

В матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення №535 про вручення поштового відправлення, з якого вбачається отримання відповідачем 27.03.2019 ухвали суду від 18.03.2019.

У строки, визначені ухвалою суду від 18.03.2019, відповідачем не надано відзив на позов, проте 16.04.2019 від відповідача надійшло клопотання про надання часу для врегулювання спору у справі №904/1025/19.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на відсутність доказів вчинення дій, спрямованих на врегулювання спору учасниками справи шляхом укладення мирової угоди, а також, враховуючи те, що вищєвказане клопотання від 16.04.2019 підписано лише відповідачем, що вказує на відсутність спільного наміру учасників справи вирішити спір шляхом укладення мирової угоди, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України 24.04.2019 року судом прийнято рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

встановив:

08.08.2016 між позивачем (субпідрядником) та відповідачем (генпідрядником) укладено договір генпідряду №16765/35/219245 (далі - Договір), за умовами пункту 1 якого, в редакції Додаткової угоди №2 від 12.12.2016, генпідрядник доручає, а субпідрядник зобов'язується в порядку та на умовах, визначених Договором, виконати роботи з монтажу систем газопостачання торгівельного центру, що проектується, за адресою: вул. ОСОБА_1 (Горького), 17, м.Дніпро (нестандартне приєднання) (далі - роботи), на свій ризик, власними силами і засобами, та здати роботи генпідряднику в обумовлені Договором строки, а генпідрядник зобов'язується прийняти виконані роботи та оплатити їх на умовах Договору.

Згідно п. 2.1 Договору договірна ціна робіт за даним Договором буде визначатись, виходячи з об'ємів всіх виконаних робіт та їх переліку. Загальна Договірна ціна становитиме суму всіх договірних цін на роботи, що будуть відображені в «Актах приймання виконаних підрядних робіт» (форма КБ-2в) та «Довідках про вартість виконаних підрядних робіт» (форма № КБ-3).

Протягом 5 (п'яти) банківських днів з моменту підписання Договору генпідрядник виконує авансовий платіж на розрахунковий рахунок субпідрядника у вигляді попередньої оплати, яка складає 61 932,60 грн., у т.ч. ПДВ 10 322,10 грн.

Повний розрахунок за виконані роботи генпідрядник виконує після фактичного завершення робіт на підставі акту приймання виконаних робіт, підписаного уповноваженими представниками сторін (розділ 4 Договору)

Акт виконаних робіт готує субпідрядник і передає для підписання генпідряднику. Генпідрядник на протязі трьох робочих днів перевіряє акт і підписує його в частині фактично виконаних робіт. В разі не підписання генпідрядником наданих актів на протязі трьох робочих днів та при ненаданні письмової мотивованої відмови, акти виконаних робіт вважаються підписаними в редакції субпідрядника та підлягають безспірній оплаті (п.4.1 Договору)

Оплата робіт здійснюється генпідрядником в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок субпідрядника, зазначений у розділі 16 Договору (п.4.2 Договору)

Здавання - приймання робіт за цим Договором здійснюється шляхом підписання сторонами акту виконаних робіт та Довідки про вартість виконаних підрядних робіт (форма КБ- 3) (п.10.1 Договору)

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.13), сторонами погоджено виконання позивачем робіт на суму 123 865, 20 грн.

Позивачем не сплачено авансовий платіж у розмірах та строки, визначені розділом 4 Договору.

Відповідно до акту приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2017 року від 31.08.2017 та довідки по вартість виконаних будівельних робіт за серпень 2017 року від 31.08.2017 позивачем виконано погоджені сторонами роботи на суму 123 865, 20 грн., які прийняті відповідачем без зауважень, проте 28.02.2017 відповідач здійснив частковий розрахунок за виконані роботи на суму 92 898, 90 грн., у звязку з чим у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 30 966, 30 грн., що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості, обставин, наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог, не спростував.

Суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Згідно положень ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобовязання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Згідно ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтями 610, 611 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Перевіривши матеріали справи, враховуючи належне виконання позивачем зобовязань з виконання робіт, та відсутність доказів повного та своєчасного розрахунку за виконанні роботи, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 30 966, 30 грн., що є підставою для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача вказаної суми основного боргу.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, позивачем здійснено розрахунок 3% річних та інфляційних наступним чином:

- відповідно до суми 92 898, 90 грн. нараховано інфляційні за період з 01.10.2016 по 31.01.2017 у розмірі 8 059, 29 грн. та 3% річних за період з 16.08.2016 по 27.02.2017 у розмірі 1 493, 68 грн.;

- відповідно до суми 30 966, 30 грн. нараховано інфляційні за період з 01.10.2017 по 28.02.2019 у розмірі 4 619, 90 грн. та 3% річних за період з 06.09.2017 по 12.03.2019 у розмірі 1 407, 48 грн. (а.с. 4)

Перевіривши здійснені позивачем нарахування, суд зазначає наступне.

Умовами розділу 4 Договору сторонами погоджено внесення авансового платежу у формі попередньої оплати у розмірі 61 932, 60 грн., тому нарахування 3% річних за період з 16.08.2016 по 27.02.2017 та інфляційних за період з 01.10.2016 по 31.01.2017 щодо авансового платежу має здійснюватись саме відповідно до погодженої сторонами суми авансового платежу - 61 932, 60 грн.

За викладених обставин, суд визнає правомірним нарахування 3% річних за період з 16.08.2016 по 27.02.2017 на суму 1 000, 87 грн. та інфляційних за вересня 2016 року по січень 2017 року на суму 5 732, 86 грн., що розраховані відповідно до погодженої сторонами суми авансового платежу - 61 932, 60 грн.

Решта нарахувань 3% річних та інфляційних, має розраховуватись відповідно до суми 61 933, 00 грн. (123 865, 20 грн. - 61 932, 60 грн.), та складає 2 820, 07 грн. - 3% річних за період з 06.09.2017 по 12.03.2019 та 9 239, 85 грн. - інфляційні за період з жовтня 2017 року по лютий 2019 року.

Проте, з огляду на те, що зміст та обєм позовних вимог визначає позивач, який наполягає на задоволенні вимог щодо стягнення 3% річних у розмірі 1 407, 48 грн. та інфляційних у розмірі 4 619, 90 грн., розрахованих відповідно до залишку заборгованості, яка, за розрахунком позивача становить суму 30 966, 30 грн., суд розглядає спір в межах заявлених позивачем вимог.

За викладених обставин, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення з відповідача 3% річних за період з 16.08.2016 по 12.03.2019 на суму 2 408,35 грн. та інфляційних за період з вересня 2016 по березень 2019 на суму 10 352, 76 грн., тоді як в решті нарахувань суд відмовляє за безпідставністю.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст.16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Згідно ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обовязку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Викладене є підставою для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрогаз Буд" (49029, м. Дніпро, вул. О.Кониського, буд.5, ідентифікаційний код юридичної особи 40291872) до Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" (49101, м.Дніпро, вул. О.Кониського, буд.5, ідентифікаційний код юридичної особи 20262860) про стягнення 30 966, 30 грн. основного боргу, 12 679, 19 грн. інфляційних, 2 901, 16 грн. 3% річних, 1 921, 00 грн. витрат по сплаті судового збору задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" (49101, м.Дніпро, вул. О.Кониського, буд.5, ідентифікаційний код юридичної особи 20262860) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрогаз Буд" (49029, м. Дніпро, вул. О.Кониського, буд.5, ідентифікаційний код юридичної особи 40291872) суму 30 966, 30 грн. основного боргу, 10 352, 76 грн. інфляційних, 2 408,35 грн. 3% річних, 1 804, 65 грн. витрат по сплаті судового збору.

В частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпрогаз Буд" (49029, м. Дніпро, вул. О.Кониського, буд.5, ідентифікаційний код юридичної особи 40291872) до Публічного акціонерного товариства "Дніпрогаз" (49101, м. Дніпро, вул. О.Кониського, буд.5, ідентифікаційний код юридичної особи 20262860) про стягнення 2 326, 43 грн. інфляційних, 492, 81 грн., 116, 35 грн. витрат по сплаті судового збору відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ ГПК України

Суддя А.В. Суховаров