СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2019 р. Справа № 917/1355/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя Тарасова І.В.;

за участі секретаря судового засідання Крупи О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Комунального підприємства Полтавської обласної ради Полтававодоканал (вх.№735П/2) на рішення господарського суду Полтавської області від 17.01.2019 (повний текст рішення складено 29.01.2019, суддя Іванко Л.А.) у справі №917/1355/18

за позовом Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал", м.Полтава,

до Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго", м.Полтава,

про визнання недійсним правочину,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2018 року Комунальне підприємство Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" про визнання недійсним правочину - заяви ПАТ "Полтаваобленерго" №10-75/14241 від 28.09.2018 про зарахування зустрічних однорідних вимог.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 17.01.2019 у позові Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" про визнання недійсним правочину - заяви ПАТ "Полтаваобленерго" №10-75/14241 від 28.09.2018 про зарахування зустрічних однорідних вимог, відмовлено.

Позивач із вказаним рішенням місцевого господарського суду не погодився, подав до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 17.01.2019 та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги про визнання недійсним правочину у повному обсязі. Судові витрати - покласти на відповідача.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що при ухваленні рішення судом першої інстанції не досліджено належним чином та не прийнято до уваги положення ст.11, 509, 173, 526, 193, 202, 603 Цивільного кодексу України, ст.203 Господарського кодексу України. Апелянт вважає, що заява №10-75/14241 від 28.09.2018 про зарахування зустрічних однорідних вимог не відповідає усім необхідним ознакам, зокрема, настанню строку виконання за обома вимогами. Як зазначає апелянт, приймаючи до уваги зупинення органом ДВС вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням №48305346 щодо виконання наказу №13/91, позивач вважає, що строк виконання за ним на момент вчинення заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог не настав. Дана обставина, на думку позивача, виключає можливість зарахування вимог за наказом №13/91, оскільки неможливе предявлення до зарахування вимоги за зобовязанням, яке не підлягає виконанню. На думку позивача, строк (для можливості зарахування зустрічних однорідних вимог) настане тільки у разі поновлення вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням №48305346 щодо виконання наказу №13/91. Отже, спірна заява не містить усіх необхідних ознак для її правомірності та законності, тобто є такою, що вчинена відповідачем без урахування положень діючого законодавства, і, відповідно, може бути визнана недійсною.

26.03.2019 до суду від відповідача надійшов відзив (вх.№3074) на апеляційну скаргу, в якому відповідач проти апеляційної скарги заперечував. Просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, посилаючись на те, що апелянт не зазначає, які саме норми матеріального та процесуального права були порушені судом при прийнятті оскаржуваного рішення, як на підставу для його скасування. Відповідач вважає, що у момент вчинення ПАТ "Полтаваобленерго" оскаржуваного правочину додержано вимоги, встановлені ст.203 Цивільним кодексом України. Таким чином, заявлені вимоги КП "Полтававодоканал" про скасування правочину заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог №10-75/14241 від 28.09.2018 не узгоджуються з нормами Цивільного кодексу України. Зупинене виконавче провадження №48305346 щодо виконання наказу №13/91 стосується виключно примусового виконання рішення, а оскаржуваний правочин-заява про зарахування однорідних грошових вимог, вчинений ПАТ "Полтаваобленерго" у відповідності до ст.203 Господарського кодексу України та ст.601 Цивільного кодексу України, оскільки на момент його вчинення між ПАТ "Полтаваобленерго" та КППОР "Полтававодоканал" існували грошові зобовязання, строк виконання яких настав. Зупинене виконавче провадження не зупиняє наявність зобовязання зі сплати грошових коштів.

05.04.2019 до суду від позивача надійшла заява (вх.№3477), в якій просив суд розгляд апеляційної скарги відкласти на іншу дату, посилаючись на те, що представник позивача не має можливості взяти участь у судовому засіданні 11.04.2019 о 10:45 год. у справі №917/1355/18, оскільки братиме участь у судовому засіданні Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/4713/18, яке також призначено на 11.04.2019 об 11:15 год.

Представник відповідача у судовому засіданні проти відкладення розгляду справи заперечував.

Розглянувши клопотання позивача про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Згідно частини 11 статті 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Як убачається з матеріалів справи, позивач отримав ухвалу суду про відкриття апеляційного провадження та призначення її до розгляду 18.03.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.142). Таким чином, саме з цієї дати позивач був обізнаний про судову справу (апеляційне провадження) та не був позбавлений права вчинити дії, направлені на забезпечення участі представника (адвоката) у призначене судове засідання. При цьому неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах.

Слід зазначити, що, починаючи з дня, наступного після отримання ухвали про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду (з 18.03.2019), позивач міг вчинити дії, направлені на організацію представництва його інтересів у судовому засіданні.

У своїй заяві позивач посилається на те, що представник позивача братиме участь у судовому засіданні Полтавського окружного адміністративного суду у справі №440/4713/18, яке також призначено на 11.04.2019 об 11:15 год.

Як убачається з копії ухвали Полтавського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 у справі №440/4713/18, яка додана позивачем до заяви, 18.03.2019 до суду надійшло клопотання позивача (Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал") про проведення підготовчого судового засідання без участі представника. Крім того, зазначено, що проти закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті підприємство не заперечує.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивачем до заяви не додано доказів на підтвердження того, що саме адвокат ОСОБА_1, на імя якого видана довіреність на представництво у межах даної справи, представляє інтереси Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" у справі №440/4713/18.

Колегія суддів вважає, що позивачем не доведено та не зазначено, яким чином неявка його повноважного представника унеможливить розгляд даної справи, ураховуючи те, що свою незгоду із судовим рішенням апелянтом було викладено у тексті апеляційної скарги.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи з підстав його необґрунтованості, а також з огляду на те, що субєктивна поведінка сторони не повинна перешкоджати розгляду справи.

Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Ураховуючи те, що наявних у справі документів достатньо для розгляду справи по суті, судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, вжито заходи для належного повідомлення учасників справи про час та місце розгляду справи, а також враховуючи, що участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком, з огляду на положення частини 12 ст.270 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у даному судовому засіданні.

Представник відповідача у судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

Як свідчать матеріали справи, 02.10.2018 на адресу позивача надійшла заява відповідача №10-75/14241 від 28.09.2018 про зарахування зустрічних однорідних вимог, згідно з якою припиняються зобовязання ПАТ "Полтаваобленерго" перед КП "Полтававодоканал" за послуги з водопостачання та водовідведення на суму 31171,16 грн та припиняються зобовязання КП "Полтававодоканал" перед ПАТ "Полтаваобленерго" з інфляційних нарахувань за прострочення виконання зобовязань по сплаті за активну електричну енергію в сумі 31171,16 грн, згідно з наказом господарського суду Полтавської області від 28.09.2009 №13/91 (а.с.12).

Позивач вважає, що дана заява не ґрунтується на вимогах діючого законодавства та підлягає визнанню недійсною, посилаючись на те, що за заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог припиняються зобовязання відповідача перед позивачем на суму 31171,16 грн на підставі угоди №42-6 від 01.02.2006 та рахунку №899-09 від 20.09.2018, угоди №44-16 від 01.07.2011 та рахунку №2951-09 від 18.09.2018, угоди № 32-8 від 01.03.2003 та рахунку №2220-09 від 18.09.2018.

На підставі зазначених угод позивач зобовязався надавати послуги з водопостачання та водовідведення відповідачу, а останній - сплачувати за надані послуги на умовах, які визначені вказаними угодами.

Також за заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог припиняються зобовязання позивача перед відповідачем на суму 31171,16 грн згідно з наказом господарського суду Полтавської області від 28.09.2009 у справі №13/91, які виникли на підставі рішення господарського суду Полтавської області від 15.09.2009 у справі №13/91, відповідно до якого з КП "Полтававодоканал" на користь ПАТ "Полтаваобленерго" в особі Полтавської філії міських електромереж ПАТ "Полтаваобленерго" стягнуто суму заборгованості у загальному розмірі 7754906,61 грн, у тому числі: 4160913,64 грн - борг за використану електроенергію, 13620,60 грн - борг за перетоки реактивної енергії, 697801,86 грн - пені, 2477597,88 грн - інфляційних, 379157,63 грн - 3 % річних, 25500,00 грн - держмита; 315,00 грн - витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

На виконання зазначеного рішення 28.09.2009 судом видано відповідний наказ, який предявлено відповідачем для виконання до органу державної виконавчої служби Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, на підставі якого постановою ВП №48305346 відкрито виконавче провадження.

03.11.2016 прийнято Закон України "Про заходи спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (№1730). Даним законом визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення, а також внесено відповідні зміни до Закону України Про виконавче провадження" №1404-VIII від 02.06.2016.

Відповідно до пункту 10 частини 1 ст.34 Закону України Про виконавче провадження" виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії, з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, її дочірня компанія Газ України, Публічне акціонерне товариство Укртрансгаз, постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Як стверджує позивач, на момент подання відповідачем заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог виконавчі дії за виконавчим провадженням №48305346 щодо виконання наказу №13/91 зупинено постановою органу ДВС від 27.04.2018, яка винесена на виконання ухвали господарського суду Полтавської області від 15.02.2018 у справі № 13/91 (з урахуванням приписів пункту 10 частини 1 ст.34 Закону України "Про виконавче провадження").

Тому за даним виконавчим провадженням, ні орган ДВС, ні ПАТ "Полтаваобленерго" не мають права вчиняти будь-які дії, направлені на виконання рішення суду у справі №13/91. Ураховуючи зупинення органом ДВС вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням №48305346 щодо виконання наказу №13/91, строк виконання за ним на момент подання заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог не настав. Дана обставина виключає можливість зарахування вимог за наказом №13/91, оскільки неможливе пред'явлення до зарахування вимоги за зобов'язанням, яке не підлягає виконанню.

Таким чином, на думку позивача, спірна заява не містить всіх необхідних ознак для її правомірності та законності, тобто є такою, що вчинена відповідачем без врахування положень діючого законодавства, і, відповідно, має бути визнана недійсною.

Крім того, як зазначає позивач, у подальшому відповідно до приписів ст.7 Закону №1730 передбачається списання суми заборгованості за наказом господарського суду Полтавської області №13/91 від 28.09.2009, що робить недоцільним проведення зарахування вимог у рахунок погашення заборгованості за наказом суду у справі №13/91.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального та матеріального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги виходячи з такого.

Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно зі ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов'язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Згідно з частиною 1 ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу.

Відповідно до ст.601 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов'язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов'язанні є кредитором у другому). Допускаються випадки, так званого часткового зарахування, коли одне зобов'язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) - лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов'язання. В такому випадку зобов'язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

При цьому з аналізу норм чинного законодавства убачається, що вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов'язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов'язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, зокрема грошей). Допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги.

Тобто, зустрічні вимоги мають бути однорідними за своєю юридичною природою та матеріальним змістом.

Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже, допускається зарахування однорідних вимог, які випливають із різних підстав (різних договорів тощо).

Шляхом зарахування можуть припинятися зобовязання на будь-якій стадії їх існування, навіть після порушення виконавчого провадження щодо виконання одного із зустрічних зобовязань.

Добровільне виконання зобовязання на стадії виконавчого провадження допускається і шляхом проведення зарахування однорідних зустрічних вимог.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 у справі № 6-2784цс15 та у постанові Верховного Суду від 16.03.2018 у справі №904/10149/16.

Відповідно до ст.602 Цивільного кодексу України не допускається зарахування зустрічних вимог:1) про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю; 2) про стягнення аліментів; 3) щодо довічного утримання (догляду); 4) у разі спливу позовної давності; 4-1) за зобов'язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; 5) в інших випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 530 Цивільного кодексу України врегульовані питання строків (термінів) виконання зобовязань.

Настання строку виконання зобовязань позивача перед відповідачем встановлено у межах справи №13/91, на виконання рішення у даній справі видано відповідний наказ.

Відповідно до ст.1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За таких обставин, апелянт помилково ототожнює поняття настання строку виконання зобовязань, яке врегульовано положеннями Цивільного законодавства, з зупиненням виконавчих дій у межах виконавчого провадження з підстав, які визначаються Законом України Про виконавче провадження. У звязку з чим посилання позивача на зупинення органом ДВС вчинення виконавчих дій за виконавчим провадженням №48305346 щодо виконання наказу №13/91, строк виконання за ним на момент вчинення заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог не настав, є необґрунтованими з підстав, наведених вище.

Як свідчать матеріали справи, заява ПАТ "Полтаваобленерго" №10-75/14241 від 28.09.2018 про зарахування зустрічних однорідних вимог є одностороннім правочином, внаслідок якого припиняються господарські зобов'язання, а саме: зобов'язання ПАТ "Полтаваобленерго" перед КП "Полтававодоканал" за послуги з водопостачання та водовідведення на суму 31171,16 грн за угодами, наведеними у заяві, та за зобовязання КП "Полтававодоканал" перед ПАТ "Полтаваобленерго" зі сплати інфляційних нарахувань за прострочення виконання зобовязань по сплаті за активну електричну енергію в сумі 31171,16 грн, згідно з наказом господарського суду Полтавської області від 28.09.2009 №13/91.

Тобто, є зустрічними та однорідними (грошовими), строк їх виконання є таким, що настав.

З огляду на зазначене, судом першої інстанції правомірно відмовлено позивачу у задоволенні позову.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, в звязку з чим рішення господарського суду Полтавської області від 17.01.2019 у справі №917/1355/18 слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Керуючись статтями 269, 270, пунктом 1 статті 275, статтями 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Полтавської області від 17.01.2019 у справі №917/1355/18 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 17.04.2019.

Головуючий суддя О.А. Пуль

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя І.В. Тарасова