ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХЕРCОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
тел./0552/26-47-84, 49-31-78, факс 49-31-78, веб сторінка: ks.arbitr.gov.ua/sud5024/
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

17 квітня 2019 року Справа 923/172/19

Суддя Господарського суду Херсонської області Остапенко Т.А., розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про забезпечення позову (вх. 703/19 від 16.04.2019), у справі

за позовом: Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України», місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1, ідентифікаційний код юридичної особи: 37243279

до: відповідача-1: Фермерського господарства «Аделаїда» відокремлена садиба, місцезнаходження: 75635, Херсонська обл., Голопристанський р-н, с. Чулаківка, вул. Дорожна, 1-а, садиба «Аделаїда», ідентифікаційний код юридичної особи: 14136795

відповідача-2: ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки: НОМЕР_1

про стягнення 8974524,54 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

в с т а н о в и в:

12.03.2019 до Господарського суду Херсонської області надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» із вимогами про солідарне стягнення з Фермерського господарства «Аделаїда» відокремлена садиба та ОСОБА_1 процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 1152575,34 грн., штрафу у розмірі 2175000,00 грн. (25 % від суми передоплати), неустойки у розмірі 600300,00 грн., штрафу у розмірі 4350000,00 грн. (50 % від суми передоплати), курсової різниці у розмірі 696649,20 грн., всього - 8974524,54 грн., у правовідносинах, що виникли з договору № ЖТМ0001П-Ф поставки зерна майбутнього врожаю від 04.04.2018 та договору поруки від 04.04.2018, на підставі ст. ст. 212, 528, 543, 546, 549, 554, 629, 693 ЦК України, ст. ст. 193, 199, 230, 231 ГК України.

Справу, згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 12.03.2019, розподілено судді Остапенко Т.А.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 02.04.2019. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.04.2019.

16.04.2019 до суду надійшла заява Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Фермерському господарству «Аделаїда» у межах ціни позову у розмірі 8974524,54 грн. та обліковуються на його банківських рахунках: у Філії АТ «Укрексімбанк» у м. Херсоні, МФО 322313: п/р 7953; у регіональному відділенні ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» у м. Херсон, МФО 300614: п/р 6013/980 у національній валюті; 6013/978 ЄВРО; 6013/840 дол. США; 7878/980 у національній валюті; 5345/980 у національній валюті; 2399/980 у національній валюті/депозитний; 6481/980 у національній валюті; у ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478: п/р 3687; у ПАТ «ОТП банк», МФО 300528: п/р 7160 у національній валюті; у АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805: п/р ; у АТ «УКРСИББАНК», МФО 351005: п/р 1384 в UАН; п/р 5500 в UАН; у ПАТ КБ«ПРИВАТБАНК», МФО 352479: п/р 9774 в UАН та на інших рахунках відповідача у банківських установах, які будуть виявлені в ході виконання ухвали суду про накладення арешту.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову у такий спосіб, позивач посилається на наявність обставин, які, у майбутньому, у випадку задоволення позову, унеможливлять виконання рішення суду, у разі їх невжиття судом. Однією із таких обставин, за твердженням позивача, є наявність у Фермерського господарства «Аделаїда» значної заборгованості (більше 30 млн. грн.) перед банківськими установами за кредитними договорами, що у випадку пред'явлення останніми грошових вимог до відповідача, ускладнить виконання рішення суду у даній справі про стягнення заборгованості у розмірі 8974524,54 грн.

Крім цього, позивач зазначає, що, на сьогоднішній день, Голопристанським районним судом Херсонської області розглядається справа № 654/2050/18 за позовом до Фермерського господарства «Аделаїда» про припинення дії договору оренди земельних ділянок та повернення земельних ділянок. Оскільки основним видом діяльності Фермерського господарства «Аделаїда» є вирощування зернових культур, садівництво, переробка сільськогосподарської продукції та обробка полів і насіння, то, у випадку задоволення позову, та розірвання договору оренди земельних ділянок, відповідач-1 не зможе отримувати належну частину доходу, та відповідно не матиме можливості погасити заборгованість перед Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація».

Також, позивач зазначає про наявність у відповідача-1 податкового боргу, у зв'язку із чим, існує ризик застосування органами державної податкової служби податкової застави на майно відповідача-1.

За твердженням позивача, дії відповідача-1 із самовільного відстрочення повернення отриманих за договором коштів, враховуючи відсутність у останнього заперечень щодо виконання ПАТ «Державна-продовольчо-зернова корпорація України» зобов'язань за договором, спрямоване на виведення ліквідних активів з власності ФГ «Аделаїда», з метою уникнення виконання зобов'язання.

Крім наведеного, позивач зазначає, що неможливість стягнути із відповідача-1 заборгованості, унеможливить виконання ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» своїх зобов'язань перед Експортно-імпортним банком Китаю за кредитами, що були надані під державні гарантії уряду України.

Вказаний захід забезпечення позову, за твердженням позивача відповідає предмету позовних вимог і може забезпечити фактичне виконання судового рішення; є дієвим, адекватним, доцільним та співмірним заявленим вимогам; забезпечує розумний баланс інтересів сторін у даній справі та не завдасть істотних наслідків для усіх зацікавлених осіб порівняно із тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття такого заходу.

На підтвердження обставин, наведених у заяві, позивачем надано довідки банківських установ про відкриття ФГ «Аделаїда» рахунків у їх установах; довідку ПАТ АБ «Укргазбанк» від 13.03.2018 за вих. № 15-322/05/03/2018 про наявність у ФГ «Аделаїда» заборгованості за кредитним договором № 01/2017/322 від 02.03.2017 у розмірі 872000,00 грн., за кредитним договором № 02/2017/322 від 02.03.2017 у розмірі 436000,00 грн., за кредитним договором № 03/2017/322 від 09.03.2017 у розмірі 436000,00 грн., за кредитним договором № 04/2017/322 від 09.03.2017 у розмірі 748000,00 грн.; довідку АТ «Укрсиббанк» від 13.03.2018 за вих. № 77-4-32/19 про наявність кредитного договору із залишком кредитної заборгованості у розмірі 28355750,00 грн.; витяг з веб-сайту ДФС про наявність у ФГ «Аделаїда» станом на 01.04.2019 податкового боргу; копію ухвали Голопристанського районного суду Херсонської області від 04.10.2018 з ЄДРСР про призначення до розгляду справи № 654/2050/18 за позовом ОСОБА_4 до ФГ «Аделаїда про припинення дії договору оренди земельних ділянок та повернення земельних ділянок.

Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову та додані до неї матеріали суд зазначає наступне.

За змістом ч. 1 ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову за переліком, який наведений в ч. 1 ст. 137 цього ж Кодексу, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України).

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 136 ГПК України).

Інститут забезпечення позову в господарському процесі існує виключно з метою забезпечення гарантії виконання подальшого судового рішення або ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Статтею 140 ГПК України визначено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Оцінивши обґрунтованість обставин зазначених в заяві про забезпечення позову, достатність, належність та допустимість доказів на їх підтвердження, зв'язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, суд зазначає про відсутність підстав для задоволення заяви Публічного акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України».

Так, пунктами 1, 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», роз'яснено, що при вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахування доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Отже, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу для забезпечення позову. В той же час, ст. 79 ГПК України передбачає подання достатніх доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. У разі відсутності доказів в підтвердження викладених обставин та обґрунтування, що невжиття таких заходів утруднить чи зробить неможливим виконання рішення, господарський суд відхиляє таку заяву як необґрунтовану та не підтверджену належними доказами.

Проте, із змісту заяви позивача та доданих до неї доказів, не вбачається жодного обґрунтованого припущення, що вказують на існування обставин, які дійсно в майбутньому можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, зокрема заявником не надано достатніх доказів вчинення відповідачем-1 конкретних дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання, чи неможливості виконання ним судового рішення у разі задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості.

Надані позивачем довідки із банківських установ вказують на наявність у відповідача-1 кредитів, водночас із цих же довідок, що містять інформацію станом на 13.03.2018, вбачається відсутність у відповідача простроченої заборгованості за цими кредитами. Наявність судової справи із вимогами до відповідача-1 про припинення дії договору оренди земельної ділянки також не є належним доказом, що вказуються на існування ризику невиконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

Доводи наведені позивачем в обґрунтування клопотання про забезпечення позову, мають оціночний характер та однозначно не свідчать, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду або призведуть до порушень прав заявника.

Відмовляючи у задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову суд також зауважує, що клопотання (заяву) про забезпечення позову в задоволенні якого раніше було відмовлено - повністю або частково, може бути подано вдруге, якщо змінились певні обставини. Тобто на заяви про забезпечення позову, в задоволенні яких було відмовлено, не поширюється заборона повторно звертатись до господарського суду.

Враховуючи викладене, оцінивши розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову, керуючись ст. 136, 137, 140, 234 235, 255, 256 ГПК України, суд

п о с т а н о в и в:

1. Відмовити позивачу - Публічному акціонерному товариству «Державна продовольчо-зернова корпорація України» у задоволенні заяви від 16.04.2019 (вх. 703/19) про забезпечення позову.

2. Копії даної ухвали надіслати сторонам у справі.

Ухвала відповідно до ч.2 ст.235 ГПК України набирає законної сили з дня її підписання і може бути оскаржена протягом 10 днів в порядку ст. 257 ГПК України.

Ухвалу складено та підписано 17.04.2019 року.

Суддя Т.А. Остапенко