АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/81/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Аленіна О.Ю.

суддів: Будішевської Л.О., Філінюка І.Г.

секретар судового засідання: Чеголя Є.О.

За участю представників учасників справи:

від ТОВ "Гранум Трейдінг" - адвокат Гришин С.В.

від ТОВ "Термінал-7" - адвокат Гульчак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранум Трейдінг"

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.02.2019

по справі №916/81/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранум Трейдінг"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал-7"

про стягнення 670000 грн.

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 Товариство з обмеженою відповідальністю "Гранум Трейдінг" (далі - ТОВ "Гранум Трейдінг") звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Термінал-7" (далі - ТОВ "Термінал-7") в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 670000 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ТОВ "Гранум Трейдінг" зазначило, що відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов'язань за договором поворотної фінансової допомоги та у визначений договором строк не повернув позивачеві грошові кошти надані за вказаним договором.

18.02.2019 ТОВ "Гранум Трейдінг" було подано до суду першої інстанції заяву про забезпечення позову в якій останнє просило накласти арешт на нерухоме майно, що належить ТОВ "Термінал-7", а саме приміщення залізничної вагової, розташованої за адресою м. Одеса, вул. Хімічна, будинок 1/34; нежитлова будівля - «Цех гран.супера №2», що розташований за адресою м. Одеса, вул. Хімічна, будинок 1-А/6; побутові приміщення цеху грансупер №2, що розташований за адресою м. Одеса, вул. Хімічна, будинок 1/13 та заборонити всім державним реєстраторам в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема, державним реєстраторам та приватним нотаріусам вчиняти будь-які дії пов'язані з перереєстрацією вказаного нерухомого майна.

В обґрунтування своєї заяви позивач зазначив, що сума заборгованості, яка є предметом розгляду у даній справі, є значною, а відповідач ухиляється від виконання договірних зобов'язань, а тому у нього є обґрунтовані сумніви з приводу виконання відповідачем рішення суду в майбутньому.

З врахуванням того, що сума заборгованості становить 670000 грн. і є значною для боржника, з огляду на відсутність у нього операційної діяльності та будь-якого іншого майна, за рахунок якого в подальшому заборгованість може бути погашена, враховуючи високі ризики відчуження майна, що унеможливить в подальшому виконання рішення суду, позивач вважає за необхідне забезпечити позов шляхом накладення арешту на частину нерухомого майна, що перебуває у власності відповідача.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 19.02.2019 відмовлено у задоволенні заяви ТОВ "Гранум Трейдінг" про забезпечення позову.

В мотивах оскаржуваної ухвали суд першої інстанції посилаючись на приписи ст.ст. 74, 136, 137, 139 ГПК України зазначив, що подана ТОВ "Гранум Трейдінг" заява про забезпечення позову не містить обґрунтування, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зокрема, твердженням суду першої інстанції, заявник не надав доказів того, що у відповідача відсутня операційна діяльність, будь-яке інше майно, за рахунок якого в подальшому заборгованість може бути погашена, наявність високих ризиків відчуження майна.

Також місцевим господарським судом відзначено, що він не вбачає доведеним з боку позивача обставин співмірності між заявленою позовною вимогою щодо стягнення грошових коштів та заявленням заяви про забезпечення позову у вигляді арешту майна, забороною власнику нерухомого майна здійснювати заходи по володінню, користуванню, розпорядженню майном, за умови неподання доказів відсутності у відповідача грошових коштів на банківських рахунках чи відкритих банківських рахунків.

Крім того, Господарським судом Одеської області відзначено, що в порушення вимог п.6 ч.1 ст.139 ГПК України заявником не надано пропозицій щодо зустрічного забезпечення.

Не погодившись із даною ухвалою до Південно-західного апеляційного господарського суду звернулось ТОВ "Гранум Трейдінг" з апеляційною скаргою в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.02.2019 скасувати та ухвалити нову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити, накласти арешт на нерухоме майно, що належить ТОВ "Термінал-7", а саме приміщення залізничної вагової реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 01, розташований за адресою: м. Одеса, вул. Хімічна, буд. 1/34; нежитлова будівля - «Цех гран.супера №2», реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 1, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Хімічна, буд. 1-А/6; побутові приміщення цеху грансупер № 2, реєстраційний номер майна 29296758, що розташований за адресою: м. Одеса, вул. хімічна, буд 1/13 та заборонити всім державним реєстраторам в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема державним реєстраторам та приватним нотаріусам вчиняти будь-які дії пов'язані з перереєстрацією вказаного нерухомого майна.

Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що відповідач ухиляється від належного виконання зобов'язань за договором, суму отриманої фінансової допомоги не повертає, ухиляється від вчинення будь-яких дій, спрямованих на погашення заборгованості за договорами фінансової допомоги строк повернення якої сплив, не надає відповіді на претензії, не приймає участь в судових засіданнях та ігнорує отримання будь-якої кореспонденції від ТОВ "Гранум Трейдінг", а тому у позивача є обґрунтовані сумніви з приводу виконання відповідачем рішення суду в майбутньому.

Посилаючись на приписи ст.ст. 136, 137 ГПК України апелянт зазначає, що в обґрунтування необхідності застосування заявленого заходу забезпечення позову ним було надано письмові пояснення та докази того, що позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору, зокрема надсилалась претензія-вимога про повернення грошових коштів, яка була отримана відповідачем, проте була залишена без відповіді.

За твердженням позивача, керівник боржника ухиляється від зустрічей, які намагався організувати позивач для проведення переговорів та мирного вирішення спорів. Такі дії, на думку скаржника, свідчать про недобросовісність відповідача та про відсутність намірів добровільно погасити заборгованість.

Вищенаведене та наявні у матеріалах справи докази є, на думку апелянта, достатнім та обґрунтованим підтвердженням того, що в подальшому боржник може ухилятись від виконання рішення суду, а тому позивачем обрано співрозмірний заявленим позовним вимогам захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на частину нерухомого майна, що перебуває у власності відповідача.

При цьому апелянт відзначає, що він просив накласти арешт лише на частину нерухомого майна, що перебуває у власності відповідача. Крім того, як стверджує скаржник, накладення арешту на майно жодним чином не впливає на можливість здійснення відповідачем господарської діяльності та є лише співрозмірним способом захисту прав позивача.

На переконання апелянта, застосування зустрічного забезпечення в даному випадку не є можливим, оскільки наявність арешту на нерухомості не завдає відповідачу жодних збитків, що виключає необхідність застосування зустрічного забезпечення.

Скаржник вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що застосування запропонованих заходів забезпечення позову є неспівмірними із заявленими позовними вимогами через те, що позивачем не надано доказів наявності коштів на банківських рахунках відповідача є необґрунтованим, оскільки позивач не може отримати таку інформацію через відношення її до банківської таємниці, більш того обрання способу забезпечення належить позивачеві.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.03.2019 відкрито апеляційне провадження у справі №916/81/19 за апеляційною скаргою ТОВ "Гранум Трейдінг" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.02.2019, доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №916/81/19 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду та призначено справу до розгляду на 22.04.2019.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 задоволено клопотання ТОВ "Гранум Трейдінг" про участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції та доручено Жовтневому районному суду міста Запоріжжя забезпечити проведення судового засідання у справі №916/81/19, розгляд якої призначено на 22.04.2019 в режимі відеоконференції в приміщенні Жовтневого районного суду міста Запоріжжя.

11.04.2019 Південно-західним апеляційним господарським судом отримано відзив на апеляційну скаргу від ТОВ "Термінал-7" в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

В своїх запереченнях відповідач зазначає, що позивачем на підтвердження свої тверджень про те, що відповідач не здійснює операційну діяльність та те, що керівник відповідача ухилявся від зустрічей, які намагався організувати позивач не надано жодних належних доказів на підтвердження даних обставин.

Щодо тверджень позивача про направлення відповідачеві претензії та яку останнім не надано відповіді відповідач зазначає, що позивачем не враховано ту обставину, що в розумінні ст. 222 ГК України, відповідь на претензію є правом особи, а не обов'язку.

Також посилаючись на приписи ст. 222 ГК України відповідач зазначає, що не порушував майнові права ТОВ "Гранум Трейдінг", оскільки 30 листопада 2017 між ТОВ "Гранум Трейдінг", ТОВ "Термінал-7" та ТОВ "Гранум Інвест" укладено договір про заміну боржника у зобов'язанні (переведення боргу) та з моменту укладення даного договору боржником перед позивачем є ТОВ "Гранум Інвест".

Відповідач також відзначає, що позивачем не взято до уваги при поданні заяви про забезпечення позову, що у випадку задоволення його вимог судом, його вимогу можна забезпечити шляхом стягнення коштів зі статутного капіталу підприємства, який становить 6 616 000,00 грн.

Крім того відповідач зазначає, що позивачем не надано пропозицій щодо зустрічного забезпечення. За твердженням відповідача, в апеляційній скарзі позивач зазначив, що забезпечення позову не спричинить відповідачу будь-яких збитків, у зв'язку з чим вжиття зустрічного забезпечення є непотрібним, проте, саме суд, а не позивач, визначає вірогідність завдання відповідачу збитків у зв'язку з забезпеченням позову.

У судовому засіданні від 22.04.2019 представник апелянта підтримав вимоги за апеляційною скаргою на наполягав на її задоволенні.

Представник відповідача надав пояснення відповідно до яких не погоджуються з доводами за апеляційною скаргою, просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Відповідно до ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет їх юридичної оцінки господарським судом Херсонської області та проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ "Гранум Трейдінг" не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Так ст. 136 ГПК України визначено, що Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1, 2 ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 74 ГПК України, обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов'язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Звертаючись до суду першої інстанції з заявою про забезпечення позову, ТОВ "Гранум Трейдінг" послалось на наявність істотної для боржника заборгованості перед позивачем, відсутність у відповідача операційної діяльності та майна, за рахунок якого в подальшому заборгованість може бути погашена, а також зазначив про високі ризики відчуження майна, що унеможливить в майбутньому виконання рішення суду.

Разом з цим, саме лише посилання на істотний розмір порушених грошових зобов'язань, відсутність у відповідача операційної діяльності та ризики відчуження майна, що унеможливить в майбутньому виконання рішення суду на думку суду не є достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову із посилання на відповідні докази.

З урахуванням предмету позову у даній справі - стягнення заборгованості у розмірі 670000 грн., звертаючись із заявою про вжиття заходів до забезпечення позову, позивач мав довести на підставі належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, що майно, яке є у відповідача на момент пред'явлення позову, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення в результаті об'єктивних (відсутність грошових коштів для виконання зобов'язань за спірними договорами, незадовільний фінансовий стан, наявність невиконаних безспірних зобов'язань, відкритих виконавчих проваджень щодо відповідачів тощо) або суб'єктивних (вчинення відповідачами умисних дій, направлених на приховування або відчуження майна або вчинення інших дій з метою уникнення відповідальності за спірними договорами або перешкоджання законному стягненню зазначеної заборгованості) причин.

Колегія суддів відзначає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо).

Крім того судова колегія відзначає, що твердження позивача з приводу відсутності у відповідача операційної діяльності, а також наявність ризиків відчуження майна є лише припущенням останнього, оскільки не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

Потенційна можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Не заслуговують на увагу й твердження позивача, як на підставу вжиття заходів забезпечення позову, щодо невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором та ухилення від їх виконання, оскільки такі обставини є безпосередньо предметом позову у даній справі, а факт ухилення відповідача від виконання зобов'язань не є встановленим та підлягає доведенню під час вирішення справи по суті і сам по собі не може свідчити про майбутнє ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду.

Отже, заявником суду не наведено жодних достатніх підстав, які б свідчили, що невжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду у даній справі або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Колегія суддів також наголошує, що адекватність заходу до забезпечення позову, який застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії або забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Проте заходи забезпечення позову, які просить вжити позивача, а саме накладення арешту на майно відповідача, не відповідають предмету позову, про стягнення грошових коштів, та є не співрозмірними із заявленими позовними вимогами.

За таких підстав колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду вважає, що оскаржувана ухвала Господарського суду Одеської області від 19.02.2019 р. є законною, обґрунтованою та такою, що прийнята з додержання норм матеріального та процесуального права та приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 19.02.2019 р. у справі №916/81/19 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Повний текст постанови складено та підписано 26.04.2019 р.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Будішевська Л.О.

Суддя Філінюк І.Г.