ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

22.04.2019р. Справа №905/485/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Біотехімпульс», м.Суми

до відповідача Приватного акціонерного товариства «Діанівська птахофабрика», с.Діанівка

про стягнення заборгованості в сумі 126304,61 грн.

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Хохуля М.С.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: не з'явився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Біотехімпульс», м.Суми, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, Приватного акціонерного товариства «Діанівська птахофабрика», с.Діанівка, про стягнення заборгованості в сумі 126304,61 грн., у тому числі основний борг в сумі 116606,51 грн., три проценти річних в сумі 2169,45 грн., інфляція в сумі 7528,65 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань на договором поставки товарів №011001 від 01.10.2012р. в частині сплати вартості отриманого товару.

Відповідач в судове засідання не з'явився, відзиву на позовну заяву не надав.

Згідно позовної заяви та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Приватне акціонерне товариство «Діанівська птахофабрика»

зареєстроване за адресою: 85783, Донецька обл., Волноваський р-н., с. Діанівка, вул. Миру, буд. 1 А, за якою і здійснювалось направлення поштової кореспонденції судом (повідомлення про вручення поштових відправлень від 05.04.2019р., 15.04.2019р.).

Відповідно до ст.120 Господарського процесуального кодексу України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов'язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, відповідача було належним чином повідомлено про час та місце проведення судового засідання, тому судом створені всі необхідні умови для вирішення спору на принципах змагальності, рівності учасників процесу перед законом.

За таких обставин, враховуючи достатність зібраних по справі доказів, згідно ст.165 Господарського процесуального кодексу України справа розглянута за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

01.10.2012р. між сторонами був підписаний договір поставки товарів №011001, за умовами якого постачальник (позивач) зобов'язався передати у власність покупцеві (відповідача) ветеринарні препарати, добавки, вакцини, миючі та дезінфікуючи засоби (далі іменованого товар), а покупець зобов'язався прийняти та оплатити товар (п.1.1 договору).

Згідно п.1.2 договору одиниці виміру та кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, його часткове співвідношення (асортимент, номенклатура), визначаються у накладній, що є невід'ємною частиною даного договору.

Відповідно до п.2.1 договору ціна за одиницю товару за даним договором визначається у накладній за попередньою домовленістю між сторонами даного договору.

За умовами п.2.2 договору поставка здійснюється на умовах «СРТ» правил Інкотермс - 2010, а сама постачальник зобов'язаний замовити і оплатити поставку товару до покупця згідно умов договору.

Датою поставки товару вважається дата підписання покупцем видаткової накладної постачальника на поставку товару (п.2.6 договору).

Згідно п.2.8 договору здача-приймання товару здійснюється сторонами по кількості - відповідно до видаткових накладних на товар, по якості - відповідно до вимог, зазначених у договорі.

Загальна ціна договору становить суму всіх видаткових накладних на товар та складає орієнтовно 50000,00 грн. у т.ч. ПДВ 20% (п.3.3 договору).

Згідно п.8.1 договору в редакції додаткової угоди №1 від 17.12.2012р. цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2013 року, але в будь-якому випадку до моменту повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань (п.8.1 договору).

За умовами п.8.5 договору, доповненого додатковою угоди №1 від 17.12.2012р. при відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну договору до закінчення строку його дії договір вважається пролонгований (продовженим) на тих же умовах, на цей же строк.

Як вбачається з матеріалів справи, ані позивачем, ані відповідачем доказів припинення дії договору не надано.

Оскільки в матеріалах справи відсутні відповідні заяви сторін про припинення дії договору, суд приходить до висновку, що строк дії договору неодноразово було продовжено на наступні роки та у заявлений до стягнення період договір був чинним.

На виконання умов договору поставки товарів №011001 від 01.10.2012р. позивачем за період з 02.01.2018р. по 20.09.2018р. поставлено відповідачу товар за видатковими накладними №6 від 02.01.2018р. в сумі 45216,00 грн., №384 від 05.02.2018р. в сумі 31408,28 грн., №885 від 15.03.2018р. в сумі 24460,94 грн., №1408 від 23.04.2018р. в сумі 27027,55 грн., №1876 від 29.05.2018р. в сумі 33142,79 грн., №2431 від 05.07.2018р. в сумі 30576,18 грн., №3515 від 20.09.2018р. в сумі 25859,99 грн., всього на загальну суму 217691,73 грн.

Факт отримання від позивача товару за договором на вказану суму з боку відповідача не спростований.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов'язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п.3.2 договору оплата за товар відбувається наступним чином: 100% відсотків оплати вартості товару протягом двадцяти календарних днів з моменту отримання товару покупцем.

Таким чином, відповідач мав сплатити вартість товару, отриманого від позивача:

- за видатковою накладною №1408 від 23.04.2018р. в строк до 14.05.2018р. (оскільки 20-й календарний день припадає на вихідний день неділю - 13.05.2018р., а перший наступний робочий день це 14.05.2018р.);

- за видатковою накладною №1876 від 29.05.2018р. в строк до 18.06.2018р.;

- за видатковою накладною №2431 від 05.07.2018р. в строк до 25.07.2018р.;

- за видатковою накладною №3515 від 20.09.2018р. в строк до 10.10.2018р.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач частково сплатив кошти за отриманий товар за договором поставки товарів №011001 від 01.10.2012р. в сумі 101085,22 грн.:

- за видатковою накладною №6 від 02.01.2018р. було здійснено оплати 20.02.2018р., 12.03.2018р., 14.03.2018р., 20.03.2018р., 13.04.2018р., 19.04.2018р., 08.05.2018р., 15.05.2018р., 17.05.2018р., 25.05.2018р. (сплачено в повному обсязі);

- за видатковою накладною №384 від 05.02.2018р. було здійснено оплати 25.05.2018р., 05.07.2018р., 20.07.018р., 03.08.2018р., 04.09.2018р., 19.09.2018р. (сплачено в повному обсязі);

- за видатковою накладною №885 від 15.03.2018р. було здійснено оплати 21.12.2018р., 04.01.2019р., 14.01.2019р. (сплачено в повному обсязі);

- за видатковою накладною №1408 від 23.04.2018р. оплата здійснена не була;

- за видатковою накладною №1876 від 29.05.2018р.оплата здійснена не була;

- за видатковою накладною №2431 від 05.07.2018р. оплата здійснена не була;

- за видатковою накладною №3515 від 20.09.2018р. оплата здійснена не була.

Таким чином, за висновками суду, свої зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати позивачу грошових коштів в сумі 116606,51 грн. за договором поставки товарів №011001 від 01.10.2012р. всупереч ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач не виконав.

Як наслідок, враховуючи, що позов в частині вимог про стягнення основного боргу доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 116606,51 грн. підлягають задоволенню.

За приписом ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та пред'явлено до стягнення з відповідача три проценти річних в сумі 2169,45 грн. за період з 14.05.2018р. по 27.02.2019р. та інфляція в сумі 7528,65 грн. за період з травня 2018р. по січень 2019р.

Перевіривши проведений позивачем розрахунок трьох процентів річних, суд визнає його невірним, оскільки позивачем невірно визначено строк настання платежу за видатковою накладною №1408 від 23.04.2018р. (прострочення платежу розпочалося з 15.05.2018р.).

Однак, здійснивши власний розрахунок трьох процентів річних з урахуванням вірного строку настання платежу за видатковою накладною №1408 від 23.04.2018р. та за іншими видатковими накладними, суд визнає, що їх розмір є більшим, ніж заявлено позивачем до стягнення.

Відповідно до вимог ч.2 ст.237 Господарського процесуального кодексу України при ухвалені рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Матеріали справи не містять відповідної заяви про збільшення позовних вимог.

З огляду на вищезазначене, вимоги про стягнення трьох процентів річних в сумі 2169,45 грн. підлягають задоволенню у розмірі, визначеному позивачем.

Одночасно, щодо представленого позивачем розрахунку інфляційних витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

Відповідно до п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до вищенаведеного, розрахунок інфляційних витрат розраховується починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому платіж мав бути здійснений.

Таким чином, враховуючи, що за умовами підписаного між сторонами договору відповідач мав сплатити вартість отриманого від позивача товару за видатковими накладними №1408 від 23.04.2018р. в строк до 14.05.2018р., №3515 від 20.09.2018р. в строк до 10.10.2018р., нарахування позивачем інфляції за червень 2018 року за видатковою накладною №1408 від 23.04.2018р. за жовтень 2018р. за видатковою накладною №3515 від 20.09.2018р. є невірним.

Разом з тим, розрахунок інфляції за видатковою накладною №2431 від 05.07.2018р. за період з серпня 2018р. по січень 2019р. є більшим, ніж заявлено позивачем до стягнення, а тому підлягає задоволенню у розмірі, визначеному позивачем на підставі ч.2 ст.237 Господарського процесуального кодексу України.

Як наслідок, за результатами проведеного судом перерахунку інфляції стягненню з відповідача на користь позивача підлягає інфляція в сумі 6697,34 грн., а решта вимог щодо стягнення інфляції в сумі 831,31 грн. є неправомірною.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що позов доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, проте, в частині вимог про стягнення інфляції в сумі 831,31 грн. є неправомірним, позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню в сумі 125473,30 грн., у тому числі основний борг в сумі 116606,51 грн., три проценти річних в сумі 2169,45 грн., інфляція в сумі 6697,34 грн.

Судовий збір підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 46, 74, 76, 129, 165, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Біотехімпульс», м.Суми до Приватного акціонерного товариства «Діанівська птахофабрика», с.Діанівка про стягнення заборгованості в сумі 126304,61 грн., у тому числі основний борг в сумі 116606,51 грн., три проценти річних в сумі 2169,45 грн., інфляція в сумі 7528,65 грн., задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Діанівська птахофабрика» (85783, Донецька обл., Волноваський р-н., с. Діанівка, вул. Миру, буд. 1 А, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Біотехімпульс» (40009, Сумська обл., м. Суми, вул. Білопілький шлях, 30/3, р/р 612 в ПАТ «Кредобанк», МФО 325365, ) основний борг в сумі 116606,51 грн., три проценти річних в сумі 2169,45 грн., інфляція в сумі 6697,34 грн., всього заборгованість в сумі 125473,30 грн., судовий збір в сумі 1908,36 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 22.04.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 22.04.2019р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина