УХВАЛА

22 квітня 2019 року

м. Київ

Справа № 918/255/17

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Релігійної громади парафії Святого Миколая-Чудотворця Рівненсько-Волинської єпархії Української Автокефальної Православної Церкви м. Рівне

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.03.2019 у справі

за позовом Релігійної громади парафії Святого Миколая-Чудотворця Рівненсько-Волинської єпархії Української Автокефальної Православної Церкви м. Рівне

до Релігійної організації "Релігійне управління Консисторія Рівненсько-Волинської Єпархії Української Автокефальної Православної Церкви" м.Рівне

про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

03.04.2019, що підтверджується відбитком штемпеля відділення поштового зв'язку на конверті, не погоджуючись з постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.03.2019 у цій справі, Релігійна громада парафії Святого Миколая-Чудотворця Рівненсько-Волинської єпархії Української Автокефальної Православної Церкви м. Рівне подала безпосередньо до Верховного Суду України касаційну скаргу на зазначене судове рішення.

15.04.2019 зазначена касаційна скарга надійшла до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Подана касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено найменування суду касаційної інстанції.

Так, згідно зі статтею 286 Господарського процесуального кодексу України судом касаційної інстанції у господарських справах є Верховний Суд.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 37 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у складі Верховного Суду діє Касаційний господарський суд.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 № 2 днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017. Цю Постанову оприлюднено в газеті "Голос України" від 01.12.2017 № 225.

Як вбачається з матеріалів скарги, в порушення вимог пункту 1 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України, щодо зазначення у касаційній скарзі найменування суду касаційної інстанції, до якого подається скарга, скаржником зазначено "Верховний Суд України", який з 15.12.2017 припинив свою діяльність із здійснення правосуддя.

Отже, подана Релігійною громадою парафії Святого Миколая-Чудотворця Рівненсько-Волинської єпархії Української Автокефальної Православної Церкви м. Рівне касаційна скарга не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України щодо її змісту, а саме щодо правильного зазначення скаржником найменування суду касаційної інстанції.

Крім цього, згідно з частиною 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються, зокрема, документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платники, об'єкти, розміри ставок судового збору, порядок сплати та звільнення від сплати судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір".

За приписами статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги), за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду розмір ставки судового збору складає 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Відповідно до підпунктів 1, 2, 5 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" (у редакції, чинній на час подання позовної заяви у цій справі) ставка судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і та не більше 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а з позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2017 року встановлено у розмірі 1 600,00 грн.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 163 Господарського процесуального кодексу України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.

Судовий збір із позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Позов у цій справі подано у квітні 2017 року, а предметом спору є вимога про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Таким чином, за подання касаційної скарги постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.03.2019 у цій справі скаржник мав сплатити судовий із розрахунку вимоги майнового характеру.

Проте, в порушення зазначених вимог, до касаційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У зв'язку з цим, з метою усунення допущених недоліків оформлення касаційної скарги заявнику слід сплатити судовий збір за вимогою майнового характеру, що була заявлена в суді першої інстанції, самостійно розрахувавши його розмір, виходячи з дійсної вартості спірного майна, але врахувавши, що такий не може становити менше, ніж 3 200,00 грн (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2017 - 1 600,00 грн х 200%), та більше, ніж 480 000,00 грн (150 х 1 600,00 грн х 200%), оскільки скаргу подано безпосередньо до Верховного Суду, Суд не має правової можливості у встановлений законом строк встановити відомості щодо дійсної вартості майна, що становить предмет спору, адже матеріали справи у суді відсутні.

Відтак, скаржник при зверненні з касаційною скаргою до суду касаційної інстанції повинен сплатити судовий, який має бути перерахований за такими реквізитами: УК у Печер. р-ні/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача: 6007; код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)"; символ звітності банку: 207 (лист Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві від 18.06.2018 № 05-12/1731-6167).

У зв'язку з цим, з метою усунення допущених недоліків оформлення касаційної скарги, заявнику слід надати уточнену касаційну скаргу з зазначенням найменування суду касаційної інстанції, до якого подається скарга, а також докази сплати судового збору та докази вартості майна, яке є предметом позову у цій справі.

Керуючись статтями 174, 234, 290, частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Релігійної громади парафії Святого Миколая-Чудотворця Рівненсько-Волинської єпархії Української Автокефальної Православної Церкви м. Рівне на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.03.2019 у справі №918/255/17 залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення недоліків до 13 травня 2019 року, але строк виконання цієї ухвали не може перевищувати десяти днів з дня вручення її скаржникові.

2. У разі невиконання вимог Суду, касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Ю.Я. Чумак