ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

08.04.2019 Справа № 905/2056/18

Позивач: Обласне комунальне підприємство Донецьктеплокомуненерго, м. Краматорськ

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз, м. Краматорськ

про спонукання вчинити певні дії.

Суддя Матюхін В.І.

Секретар судового засідання Вороніна О.С.

Представники:

позивача: ОСОБА_1;

відповідача: ОСОБА_2

Обласне комунальне підприємство Донецьктеплокомуненерго (позивач, підприємство) звернулось до господарського суду Донецької області з позовом про зобовязання Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз (відповідач, товариство) забезпечити безперебійне газопостачання на обєкти обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго для виробництва теплової енергії для надання послуг опалення та постачання гарячої води населенню та установам/організаціям соціальної сфери.

Разом з позовною заявою на адресу суду 08.11.2018 надійшла заява Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго про забезпечення позову шляхом заборони Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз до моменту вирішення справи по суті вчиняти дії по припиненню (обмеженню) газопостачання на обєкти (котельні/теплові пункти) ОКП Донецьктеплокомуненерго.

Ухвалою від 09.11.2018 заяву Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго про забезпечення позову будо задоволено.

До набрання законної сили рішенням господарського суду Донецької області у даній справі заборонено Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації Донецькоблгаз вчиняти дії по припиненню (обмеженню) газопостачання на обєкти (котельні/теплові пункти) ОКП Донецьктеплокомуненерго.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 09 січня 2019 р. ухвалу господарського суду Донецької області від 09.11.2018 у справі № 905/2056/18 скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго про забезпечення позову.

Ухвалою від 12.11.2018р. позовну заяву залишено без руху. Ухвала отримана позивачем 20.11.2018 року.

Для усунення виявлених недоліків встановлено строк у десять календарних днів, починаючи з наступного дня після отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

04.12.2018 на адресу господарського суду надійшла заява позивача, відправлена ним згідно поштового штампу на конверті 29.11.2018р., в якій виявлені недоліки були виправлені.

Ухвалою від 07.12.2018 відкрито провадження у справі, судове засідання призначене на 04.01.2019р. о 12:30год.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що в порушення вимог Закону України «Про ринок природного газу», Закону України «Про теплопостачання», Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в жовтні 2018 року на адресу його структурних підрозділів від відповідача надійшли повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання №32 від 18.10.2018 та №06/2348 від 18.10.2018, якими пропонувалось самостійно відключити газоспоживне обладнання від газових мереж газоспоживання (обмежити газопостачання до рівня "0" тис.куб.м на добу) і підготувати обладнання до пломбування. Одночасно було попереджено про те, що у разі невиконання цієї вимоги транспортування газу буде припинено (обмежено) в примусовому порядку. Підставою для повідомлення про припинення (обмеження) газопостачання зазначено:

- закінчення терміну дії договору з ВО «Дружківкатепломережа»;

- відсутність встановленої місячної номінації природного газу з 18.10.2018 року від постачальника, яким є ПАТ "ПАК "Нафтогаз України".

Ухвалою від 04.01.2019 підготовче засідання відкладене на 21.01.2019 року о 13:00 год.

17.01.2019р. на адресу господарського суду надійшов відзив на позовну заяву, яким відповідач позов не визнав у повному обсязі і зазначив, що:

- «позивачем неправильно обрано спосіб захисту прав, а саме: не вказано які права позивача порушені відповідачем та не вказано які саме дії мають бути вчинені відповідачем та на підставі якої норми права»;

- обраний позивачем спосіб захисту його прав не буде «ефективним» у контексті статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, суперечить встановленим діючим законодавством способам захисту цивільних прав, а також є втручанням у господарську діяльність суб'єкта господарювання, що, з огляду на загальні принципи господарювання, закріплені у Господарському кодексі України, є неприпустимим.

21.01.2019р. через канцелярію суду позивачем надано клопотання про долучення до матеріалів справи копії розпорядження КМУ від 14.11.2018р. №942-р. та клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату з посиланням на те, що станом на 18.01.2019р. позивачем не отримано відзив на позовну заяву.

Клопотання судом задоволено.

Сторони належним чином повідомлені про час та дату розгляду справи, у підготовче засідання 21.01.2019 року на виклик не зявились, у звязку з чим, а також необхідністю забезпечення сторонам можливості надати суду відповідь і заперечення та задоволенням клопотання позивача про відкладення розгляду справи, ухвалою від 21.01.2019:

- подовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, до 07.03.2019р. включно;

- відкладено підготовче засідання на 07.02.2019 року о 10:40 год.

04.02.19р. судом отримано відповідь на відзив, якою позивач просив позов задовольнити і зазначив, зокрема, наступне.

1) В абзаці. 10 сторінки 3 відзиву на позовну заяву Відповідач зазначив, що «Позивачем неправильно обрано спосіб захисту прав, а саме: не вказано які права Позивача порушені Відповідачем та не вказано які саме дії мають бути вчинені Відповідачем та на підставі якої норми права».

Відповідно до пп. 5 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути: примусове виконання обов'язку в натурі. Так позивачем, обраний спосіб захисту у вигляді: зобовязання Відповідача забезпечити безперебійне газопостачання на обєкти (котельні та теплові пункти) Позивача для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню та установам/організаціям соціальної сфери. Виконання обовязку в натурі передбачено приписами п. 1 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496 підставою для постачання природного газу споживачу є: наявність у споживача, об'єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ - Відповідачем, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як субєкту ринку природного газу.

Відповідно до п. 4 глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2494, договір розподілу природного газу правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ обєкта споживача до газорозподільної системи.

На виконання приписів Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. № 2494 підприємство надіслало до Відповідача ОСОБА_3 від 30.12.2015 року № юр/3019 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), оскільки саме Відповідач здійснює розподіл природного газу для задоволення потреб споживачів позивача за Типовим договором розподілу природного газу.

Відповідно до глави 3 Розділу IX Кодексу газорозподільних систем Відповідач здійснює комерційний облік газу та алокацію фактичного обсягу природного газу по обєктам споживача ОКП «Донецьктеплокомуненерго».

Пункт 1.1. розділу І Договору розподілу природного газу регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою Фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до обєктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Пунктом 2.1 розділу II Договору розподілу природного газу передбачено, що за цим договором Оператор ГРМ зобовязується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобовязується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначеному цим Договором.

На момент подання позовної заяви у підприємства відсутня заборгованість за послуги з розподілу природного газу перед Відповідачем.

Абз. 12 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках, отже приймаючи вищезазначене Позивач вважає, що не вийшов за межі встановленого способу захисту цивільних прав.

2) В абзаці 2 сторінки 6 відзиву на позовну заяву Відповідач зазначив, що «обраний позивачем спосіб захисту ...суперечить встановленим діючим способом захисту цивільних прав, а також є втручанням у господарську діяльність субєкта господарювання».

Позивач звертає увагу, що не втручається в господарську діяльність Відповідача, а вимоги, викладені в позовній заяві обумовлені виключно обовязком Відповідача виконати умови договору розподілу природного газу та інтересами населення та установ/організацій соціальної сфери щодо забезпечення їх послугами з опалення та постачання гарячої води.

Відповідно до статей 1 та 3 Конституції Україна є соціальною державою, людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Сприятливими умовами життєдіяльності людини за змістом Закону України "Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення" вважається такий стан середовища життєдіяльності, при якому відсутній будь-який шкідливий вплив його факторів на здоровя людини і є можливості для забезпечення нормальних і відновлення порушених функцій організму.

У відповідності до п. 1-1 "Порядку класифікації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру за їх рівнями", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року № 368, порушенням нормальних умов життєдіяльності визнається відсутність питного водопостачання, водовідведення, електро-, газо- і теплопостачання (в осінньо-зимовий період) та/або така зміна технічного стану житлового будинку (приміщення), внаслідок якої він став аварійним або не придатним до експлуатації, та/або зміна стану території (об'єкта), внаслідок якої проживання населення і провадження господарської діяльності на території (об'єкті) є неможливим.

Припинення (обмеження) газопостачання на обєкти ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в осінньо-зимовий період від джерел газопостачання Позивача, який забезпечує тепловою енергією населення Донецької області, а також підприємства, установи та організації незалежно від форм власності може призвести до надзвичайної ситуації техногенного характеру, яка за своїми наслідками може бути визнана надзвичайною ситуацією регіонального або державного рівня (в залежності від обсягу збитків) згідно пунктів 4-9 Порядку класифікації надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру за їх рівнями.

У підготовчому засіданні 07.02.2019 року оголошувалась перерва до 18.02.2019 року.

У підготовчому засіданні 18.02.2019 року оголошувалась перерва до 28.02.2019 року.

25.02.2019р. на адресу господарського суду надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог, якою підприємство Донецьктеплокомуненерго просить зобовязати публічне акціонерне товариство «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» забезпечити безперебійний розподіл природного газу на обєкти (котельні та теплові пункти) обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго", який є необхідним для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню та установам/організаціям соціальної сфери.

На заяву позивача про уточнення позовних вимог відповідач надав відзив, у якому зазначив наступне.

1. Щодо заяви про уточнення позовних вимог.

У діючому ГПК України відсутня можливість доповнення позовної заяви. Також, в кодексі не встановлюється поняття - уточнення позовних вимог. З іншого боку, виходом з складної ситуації є право на подачу заяви про зміну предмету або підстави позову, а також зменшення або збільшення розміру позовних вимог. При цьому, повна зміна підстави і предмету позову є недопустимою. Адже, виходячи з розяснень Верховного Суду України, повна зміна підстави й предмету позову, під час судового процесу, фактично робить їх новими позовними вимогами, а такі позовні вимоги оформлюються в письмовій заяві згідно ЦПК, та призводять до одночасної відмови від раніше заявлених вимог.

Судова практика: ухвала від 17.05.2018р. у справі № 922/647/18: «Суд зазначає, що ГПК України не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про "доповнення або "уточнення" позовних вимог».

2. По суті позовних вимог:

Діюче законодавство не передбачає можливості постачання природного газу за відсутності ліміту (виділеного обсягу) природного газу. Так, відповідно до п.1 та абз. 2 п.3 глави 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2493 та п.п. 3.1,, 3.3 Типового договору споживання (відбір) природного газу з газорозподільної системи за наявності укладеного договору розподілу природного газу між споживачем та Оператором ГРМ здійснюється за умови наявності у споживача (його постачальника) підтверджених обсягів природного газу (лімітів) на відповідний розрахунковий період. Споживач зобов'язаний самостійно контролювати власне газоспоживання та для недопущення перевищення добового/місячного підтвердженого обсягу природного газу має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання. В іншому разі до споживача можуть бути застосовані відповідні санкції та заходи з боку Оператора ГТС/ГРМ (його постачальника), передбачені умовами договору, у тому числі примусове обмеження (припинення) подачі газу в установленому законодавством порядку.

З аналізу положень пункту 1, абзацу 2 пункту 3 глави 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи та п.п. 3.1., 3.3. Типового договору вбачається, що споживач вправі використовувати (споживати) природний газ із газорозподільної системи виключно за наявності договору постачання природного газу та виділених його постачальником підтверджених обсягів природного газу для потреб споживача. При цьому на споживача покладено обов'язок контролювати власне газоспоживання з метою недопущення перевищення споживання підтвердженого обсягу природного газу.

Однією з основних функцій Оператора ГРМ є забезпечення балансування між обсягами передачі природного газу до ГРМ (від ГТС, ГДП, ВБГ, інших ГРМ) та обсягами передачі природного газу з ГРМ (споживачам, для транзиту в інші ГРМ). У випадку виявлення місячних небалансів (в т. ч. в зв'язку з ненаданням номінацій споживачеві), Оператор ГРМ має діяти в порядку, визначеному п. 4 ст. 6 розділу 6 Кодексу ГРС.

Зазначеною нормою передбачено, що якщо за підсумками місяця фактичний об'єм (обсяг) споживання природного газу споживачем, буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу (виділену номінацію), його постачальник має врегулювати об'єми небалансу (дефіцит) природного газу відповідно до вимог Кодексу ГТС.

У разі, якщо після запровадження заходів, передбачених Кодексом ГТС, залишиться неврегульований небаланс (фактичний об'єм/обсяг споживання природного газу по об'єкту споживача буде перевищувати об'єм/обсяг, фактично поставлений його постачальником/постачальниками за даними Оператора ГТС протягом зазначеного періоду), який буде віднесений Оператором ГТС на небаланс Оператора ГРМ, тоді споживач має компенсувати Оператору ГРМ його вартість.

При цьому, якщо неврегульований небаланс станеться внаслідок відсутності у споживача підтвердженого обсягу природного газу на розрахунковий період, або внаслідок відмови в доступі до об'єкта споживача для здійснення Оператором ГРМ припинення розподілу природного газу, або внаслідок невиконання споживачем письмової вимоги Оператора ГРМ самостійно припинити (обмежити) споживання природного газу, коефіцієнт компенсації має становити 2.

Наведені положення законодавства свідчать про юридичну неможливість отримання природного газу споживачем без проведення оплати і отримання лімітів газу.

Статтею 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2494. визначено, що несанкціонованим відбором є відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема цього Кодексу.

Відповідно до п.4 гл.1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу - це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ обєкта споживача до газорозподільної системи.

Згідно з п. 1.1 розділу І Договору розподілу природного газу він регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки Оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до обєктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Пунктом 2,1 розділу II Договору розподілу природного газу передбачено, що за цим договором Оператор ГРМ зобовязується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобовязується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначеному цим Договором,

Надання Відповідачем та отримання Позивачем послуги за Договором розподілу природного газу Позивачем не заперечується.

Згідно ст.1 Закону України «Про ринок природного газу»: «оператор газорозподільної системи - субєкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників); розподіл природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і повязана з переміщенням природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки споживачам, але що не включає постачання природного газу.

Статтею 11 Закону України «Про ринок природного газу» визначено: «З метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на субєктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обовязки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства.

Такі обовязки мають бути чітко визначеними, прозорими, недискримінаційними та заздалегідь не передбачати неможливість їх виконання».

Положенням «Про покладення спеціальних обов'язків на субєктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 р. №187 ПАТ «Донецькоблгаз» (Відповідач) визначений як субєкт ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу.

Відповідно до ст.37 Закону України «Про ринок природного газу» Оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи, якою він користується на законних підставах. Оператор газорозподільної системи забезпечує здійснення покладених на нього цим Законом функцій за рахунок своїх фінансових, матеріально- технічних, людських та інших ресурсів.

Виходячи зі змісту норм Закону України «Про ринок природного газу» та Кодексу газорозподільних систем відносини з розподілу природного газу є важливою та невідємною складовою нафтогазової галузі України. Належне функціонування нафтогазової галузі України є головною умовою забезпечення енергетичної безпеки держави, що підкреслює загальнодержавне значення галузі.

Відповідач, надаючи послуги з розподілу природного газу, здійснює підприємницьку діяльність, яка має на меті отримання прибутку за рахунок коштів замовників таких послуг, які останні зобовязані сплачувати за отримані послуги.

У підготовче засідання 28.02.2019 року зявився тільки позивач і надав пояснення щодо суті спору і поданої ним заяви про уточнення позовних вимог.

Ухвалою від 28.02.2019 року підготовче провадження було закрите і справу призначено до судового розгляду по суті на 11.03.2019 року о 14:00 год.

Частиною 3 ст.46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що «до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви».

Оскільки подана позивачем заява за своїм змістом фактично є заявою про зміну предмету позову, господарським судом з урахуванням тієї обставини, що вона подана до закінчення підготовчого засідання, розцінюється як заява про зміну предмету позову, з чим погодився представник відповідача під час судового розгляду справи по суті.

У судове засідання 11.03.2019 зявились тільки представники позивача, відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки господарський суд не повідомив.

11.03.19р. електронною поштою (без накладення електронного цифрового підпису) до господарського суду Донецької області від відповідача надійшов відзив на уточнення позовних вимог №15/1-674 від 11.03.19р.

Відповідно до ст.7 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обовязковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису. Усі процесуальні документи, які надаються до суду електронною поштою повинні бути скріплені електронним цифровим підписом, відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис.

Вказаний електронний документ не відповідає вимогам вказаної норми закону, а тому він не підлягає оцінці судом в порядку Господарського процесуального законодавства України.

Ухвалою від 11.03.19р. розгляд справи відкладено на 28.03.2019 року о 12:00 год.

У судовому засіданні 11.03.2019 року оголошувалась перерва до 08.04.2019 року.

Під час розгляду справи по суті позивач підтримав змінені позовні вимоги у повному обсязі, відповідач позов не визнав з посиланням на його безпідставність.

Дослідивши матеріали справи у відкритому судовому засіданні, господарський суд встановив:

Відповідно до п.1 розділу 2 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2496, підставою для постачання природного газу споживачу є: наявність у споживача, об'єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та оператором газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ), та присвоєння споживачу оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як субєкту ринку природного газу.

В порядку, визначеному Кодексом газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 р. № 2494 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за № 1379/27824 (далі - Кодекс ГРС), ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» присвоїло ОКП «Донецьктеплокомуненерго» персональний код ідентифікації субєкту ринку природного газу №56X09014D9F2DD03.

На виконання приписів Кодексу газорозподільних систем позивач надіслав відповідачу заяву-приєднання від 30.12.2015 року № юр/3019 до умов договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), оскільки саме відповідач здійснює розподіл природного газу для задоволення потреб споживачів позивача за Типовим договором розподілу природного газу.

Відповідно до п. 4 глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу це правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким забезпечується фізична доставка природного газу, належного споживачу, та/або цілодобовий доступ обєкта споживача до газорозподільної системи.

Згідно п.5 розділу 1 Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2496 і зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 р. за № 1382/27827, підтверджений обсяг природного газу - плановий обєм (обсяг) природного газу, обумовлений договором постачання природного газу між споживачем та постачальником на відповідний розрахунковий період, який має бути поставлений споживачу відповідно до умов цього договору.

Пункт 1.1. розділу І договору розподілу природного газу передбачено, що він регламентує порядок та умови переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу, які належать споживачам (їх постачальникам), до об'єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Пунктом 2.1 розділу II договору розподілу природного газу обумовлено, що за цим договором оператор ГРМ зобов'язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов'язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначеному цим договором.

Відповідно до Кодексу газотранспортної системи та п.п. 3.1, 3.3 договору розподілу природного газу санкціонований відбір природного газу з газорозподільної системи здійснюється споживачем за умови наявності у нього укладеного з постачальником договору постачання природного газу та підтвердженого обсягу, виділеного для потреб споживача його постачальником на відповідний календарний період, а також відсутності простроченої заборгованості за цим договором. За відсутності у споживача договору постачання природного газу та/або виділених його постачальником підтверджених обсягів для потреб споживача на відповідний календарний період споживач не має права використовувати (споживати) природний газ із газорозподільної системи. Споживач, що не є побутовим, зобов'язаний самостійно контролювати власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу здійснити разом зі своїм постачальником заходи з коригування в установленому порядку підтвердженого обсягу або заходи із самостійного та завчасного обмеження (припинення) власного газоспоживання. В іншому разі до споживача можуть бути застосовані відповідні санкції та заходи з боку Оператора ГТС/ГРМ (його постачальника), передбачені умовами договору, у тому числі примусове обмеження (припинення) подачі газу в установленому законодавством порядку.

Пунктом 9.1. розділу ІХ договору розподілу природного газу передбачено, що оператор газотранспортної системи має право припинити (обмежити) розподіл природного газу споживачу в порядку та у випадках, передбачених Кодексом газорозподільних систем, у тому числі у разі:

1) несвоєчасності та/або неповноти оплати послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу;

2) відсутності або недостатності підтвердженого обсягу природного газу у споживача;

3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, повязаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання;

4) несанкціонованого відбору природного газу;

5) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт.

Відповідно до п. 1 глави 7 «Порядок обмеження та припинення розподілу природного газу споживачам» розділу I Кодексу газорозподільних систем «Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на обєкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках:

1) несвоєчасна та/або неповна оплата послуг згідно з умовами договору розподілу природного газу;

2) відсутність споживача в Реєстрі споживачів будь-якого постачальника у відповідному розрахунковому періоді;

3) подання споживачем або його постачальником (який уклав з Оператором ГРМ договір на виконання робіт, повязаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам) письмової заяви про припинення газопостачання;

4) відмова споживача від встановлення лічильника газу, що здійснюється за ініціативи та за кошти Оператора ГРМ, з урахуванням Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу»;

5) розірвання договору розподілу природного газу;

6) несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ;

7) несанкціоноване відновлення газоспоживання;

8) визнання в установленому порядку аварійним станом газорозподільної системи та/або ліквідація наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновлювальних робіт;

9) наявність заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ;

10) необґрунтована відмова від підписання акта наданих послуг та/або акта приймання-передачі природного газу (норма застосовується по обєкту споживача, що не є побутовим);

11) відмова представникам Оператора ГРМ в доступі на обєкти або земельну ділянку Споживача, де розташована газорозподільна система та/або газове обладнання, та/або комерційний вузол обліку газу, для здійснення контролю відповідності встановленого газоспоживаючого обладнання проектній документації, обстеження газових мереж до ВОГ та/або газоспоживаючого обладнання;

12) в інших випадках, передбачених законодавством».

Таким чином, умовами договору розподілу природного газу і Кодексом газорозподільних систем передбачено право оператора ГРМ, яким є відповідач по справі, в установленому законодавством порядку припинити/обмежити розподіл природного газу на обєкт споживача, яким є позивач по справі, з дотриманням ПБСГ та нормативних документів.

Як зазначено у позовній заяві, відповідно до розпорядження КМУ від 05.10.2018 р. № 717-р «Деякі питання опалювального сезону 2018/2019 року» та на виконання постанови КМУ від 28.09.2018 року № 781 «Про внесення змін до постанови КМУ від 22.03.2017 року №187» позивач уклав із ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (постачальником природного газу) наступні договори на постачання природного газу, а саме:

1) договір № 3671/18-ТЕ-6 від 16.10.2018 р. постачання природного газу (для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню);

2) договір № 3673/18-БО-6 від 16.10.2018 р. постачання природного газу (для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами/організаціями);

3) договір № 3674/18-РО-6 від 16.10.2018 р. постачання природного газу (для виробництва теплової енергії для релігійних організацій).

Згідно з пунктами 2.1. зазначених договорів з урахуванням змін, внесених додатковими угодами, Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» зобов'язалась передавати позивачу з 01.10.2018 року по 31.10.2018 року природний газ обсягом:

ь 4 336,0 тис. м. куб. (для вироблення теплової енергії для населення),

ь 758.0 тис. м. куб. (для вироблення теплової енергії для бюджетних установ/організацій),

ь 1,2 тис. м. куб. (для виробництва теплової енергії для релігійних організацій).

Пунктами 3.2.. 3.3., 3.4. договорів позивача з ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» передбачено, що постачання природного газу та підтвердження планових обсягів (номінація) здійснюється виключно за умови дотримання споживачем вимог пункту 12 "Положення про покладення спеціальних обов'язків на суб'єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2017 року № 187.

Відповідності до п. 3.5. вищезазначених договорів позивач направив на адресу ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» завірені копії актів про надання послуг з розподілу природного газу за розрахунковий місяць, складених між споживачем та оператором газорозподільних мереж, підписані та скріплені печаткою споживача два примірника акта приймання-передачі природного газу, де зазначені фактичні обсяги використаного природного газу згідно з цим договором у розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

Укладені позивачем із ПАТ «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» договори на постачання природного газу свідчать про те, що на час звернення позивача з позовом до суду у нього були відсутні підтверджені обсяги природного газу (постачання газу мало здійснюватися тільки протягом жовтня 2018 року).

За таких обставин, зокрема за відсутності підтвердженого обсягу природного газу у споживача, яким є позивач по справі, оператор ГРМ, яким є відповідач по справі, в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити розподіл природного газу на обєкти споживача з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, і, як наслідок, вимога позивача про зобовязання публічного акціонерного товариства «По газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз» забезпечити безперебійний розподіл природного газу на обєкти (котельні та теплові пункти) обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго", який є необхідним для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню та установам/організаціям соціальної сфери є такою, що не ґрунтується на чинному законодавстві та договірних стосунках між сторонами і задоволенню не підлягає.

Посилання позивача на розпорядження Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2018 р. № 717-р «Деякі питання опалювального сезону 2018/19 року», яким з метою забезпечення своєчасного початку та сталого проходження опалювального сезону 2018/19 року запропоновано:

1. Публічному акціонерному товариству Національна акціонерна компанія Нафтогаз України:

укласти до 15 жовтня 2018 р. договори із субєктами господарювання, що здійснюють виробництво теплової енергії для надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води населенню та/або виробництва теплової енергії для релігійних організацій, з дотриманням вимог Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 р. № 357 (Офіційний вісник України, 2016 р., № 46, ст. 1666), та принципу недискримінацїї;

разом з операторами газотранспортних та газорозподільних систем забезпечити протягом опалювального сезону 2018/19 року безперебійне постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, для надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води населенню в необхідних обсягах;

укласти договори про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ з теплопостачальними та теплогенеруючими організаціями, включеними до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії відповідно до Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

2. Операторам газорозподільних систем до початку опалювального сезону забезпечити постачання природного газу на джерела теплової енергії теплопостачальних та теплогенеруючих організацій»,

суд вважає безпідставним, оскільки чинне законодавство не передбачає можливості постачання природного газу за відсутності ліміту (виділеного обсягу) природного газу.

Так, відповідно до з п.1 та абз. 2 п.3 глави 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2493 та п.п. 3.1., 3.3 Типового договору споживання (відбір) природного газу з газорозподільної системи за наявності укладеного договору розподілу природного газу між споживачем та Оператором ГРМ здійснюється за умови наявності у споживача (його постачальника) підтверджених обсягів природного газу (лімітів) на відповідний розрахунковий період. Споживач зобов'язаний самостійно контролювати власне газоспоживання та для недопущення перевищення добового/місячного підтвердженого обсягу природного газу має самостійно і завчасно обмежити (припинити) власне газоспоживання. В іншому разі до споживача можуть бути застосовані відповідні санкції та заходи з боку Оператора ГТС/ГРМ (його постачальника), передбачені умовами договору, у тому числі примусове обмеження (припинення) подачі газу в установленому законодавством порядку.

З аналізу положень пункту 1, абзацу 2 пункту 3 глави 5 розділу IV Кодексу газотранспортної системи та п.п. 3.1., 3.3. Типового договору вбачається, що споживач вправі використовувати (споживати) природний газ із газорозподільної системи виключно за наявності договору постачання природного газу та виділених його постачальником підтверджених обсягів природного газу для потреб споживача.

При цьому на споживача покладено обов'язок контролювати власне газоспоживання з метою недопущення перевищення споживання підтвердженого обсягу природного газу.

Однією з основних функцій Оператора ГРМ є забезпечення балансування між обсягами передачі природного газу до ГРМ (від ГТС, ГДП, ВБГ, інших ГРМ) та обсягами передачі природного газу з ГРМ (споживачам, для транзиту в інші ГРМ). У випадку виявлення місячних небалансів (в т. ч. в зв'язку з ненаданням номінацій споживачеві), Оператор ГРМ має діяти в порядку, визначеному п. 4 ст. 6 розділу 6 Кодексу ГРС.

Зазначеною нормою передбачено, що якщо за підсумками місяця фактичний об'єм (обсяг) споживання природного газу споживачем, буде перевищувати підтверджений обсяг природного газу (виділену номінацію), його постачальник має врегулювати об'єми небалансу (дефіцит) природного газу відповідно до вимог Кодексу ГТС.

У разі, якщо після запровадження заходів, передбачених Кодексом ГТС, залишиться неврегульований небаланс (фактичний об'єм/обсяг споживання природного газу по об'єкту споживача буде перевищувати об'єм/обсяг, фактично поставлений його постачальником/постачальниками за даними Оператора ГТС протягом зазначеного періоду), який буде віднесений Оператором ГТС на небаланс Оператора ГРМ, тоді споживач має компенсувати Оператору ГРМ його вартість.

При цьому, якщо неврегульований небаланс станеться внаслідок відсутності у споживача підтвердженого обсягу природного газу на розрахунковий період, або внаслідок відмови в доступі до об'єкта споживача для здійснення Оператором ГРМ припинення розподілу природного газу, або внаслідок невиконання споживачем письмової вимоги Оператора ГРМ самостійно припинити (обмежити) споживання природного газу, коефіцієнт компенсації має становити 2.

З матеріалів справи вбачається, що Повідомленням про припинення (обмеження) газопостачання №3/1-3393 від 12.11.2018, яке було направлено Генеральному директору ОКП Донецьктеплокомуненерго ОСОБА_4, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.12.2006 N 1687 "Про затвердження Порядку по об'єктового припинення (обмеження) газопостачання споживачам (крім населення)" та пунктів 1 та 2 глави 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, а також розділу II Правил постачання природного газу, у зв'язку з заборгованістю за постачання газу, відсутністю у Споживача підтвердженого обсягу природного газу у відповідному розрахунковому періоді, було запропоновано у термін до 16-00 години "15" листопада 2018 року самостійно відключити від газових мереж газоспоживання і підготувати до пломбування газоспоживне обладнання всіх газоспоживаючих котелень ОКП Донецьктеплокомуненерго.У Повідомленні також було зазначено, що у разі невиконання цієї вимоги, розподіл газу з 09-00 години 16.11.2018 року підприємству буде припинено (обмежено) в примусовому порядку. З метою запобігання аваріям, травматизму, пошкодженню обладнання, негативному впливу на навколишнє природне середовище до настання зазначеного в повідомленні строку припинення (обмеження) газопостачання, запропоновано вжити необхідних заходів для підготовки газоспоживного обладнання до такого припинення (обмеження).

Наведені положення законодавства свідчать про юридичну неможливість отримання природного газу споживачем без проведення оплати і отримання лімітів газу.

При прийнятті рішення судом врахована і та обставина, що позивач у позові не зазначає періоду, протягом якого відповідач мав забезпечувати безперебійний розподіл природного газу, тобто фактично просив зобовязати відповідача здійснювати це безстроково, що не відповідає загальним засадам чинного законодавства, договірним стосункам та розпорядженню Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2018 р. № 717-р, метою якого було забезпечення своєчасного початку та сталого проходження опалювального сезону 2018/19 року.

Судові витрати в межах, встановлених законодавством, покладаються на позивача.

Враховуючи вищевикладене і керуючись ст.ст.210, 233, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у порядку, передбаченому п.17.5 перехідних положень Господарського процесуального кодексу України, протягом двадцяти днів з дня його проголошення (складення повного судового рішення).

Повний текст судового рішення складено 18.04.2019р.

Суддя В.І. Матюхін