РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

09.04.2019Справа № 910/13536/18

За позовом Національного банку України (м. Київ)

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" (м. Київ)

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" (м. Київ)

про визнання недійсним договору та зобов'язання повернути документи

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники учасників судового процесу:

від позивача: Порало Т.І., Звада Р.В.

від відповідача-1: не з'явився

від відповідача-2: не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Національний банк України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М", Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" про:

- визнання недійсним договору № 013 від 30.09.15. про відступлення права вимоги (цесії), укладеного між відповідачами, за кредитним договором № 14/10-172 від 29.11.07.;

- зобов'язання відповідача-2 повернути відповідачу-1 документи, отримані згідно договору № 013 від 30.09.15. про відступлення права вимоги.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що майнові права за кредитними договорами в порушення вимог постанови Правління НБУ від 28.08.01. № 369 "Про затвердження Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства" були відчужені відповідачем-1 за оспорюваним договором за ціною, нижчою, ніж їх гранична вартість, визначена у попередньому погоджені Національного банку України; всупереч норм Положення умовами оспорюваного договору передбачено перехід прав вимоги за кредитними договорами до відповідача-2 як нового кредитора після укладення оскаржуваного договору, а не після надходження грошових коштів на накопичувальний рахунок, відкритий відповідачу-1 у Національному банку України. Також позивач зазначає, що всупереч ст.ст. 513, 514 ЦК України, ч. 3 ст. 24 Закону України "Про іпотеку" спірний договір, яким передбачено перехід до відповідача-2 прав заставодержателя, іпотекодержателя за всіма договорами, що забезпечують виконання зобов'язань позичальників за кредитним договором, нотаріально не посвідчений, що є підставою його недійсності.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.10.18. позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачеві строк на усунення недоліків.

24.10.18. до Господарського суду міста Києва від Національного банку України надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали суду від 16.10.18.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.10.18. відкрито провадження у справі № 910/713536/18, призначено підготовче засідання у справі на 20.11.18., встановлено сторонам строки на подачу відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь на відзив, додаткових письмових пояснень.

У поданому відзиві на позов Товариство з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" (відповідач-1) проти заявлених вимог заперечив та просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі з тих підстав, що рішеннями Національного банку України № 255 від 25.05.15. та № 414 від 05.08.15. "Про відчуження ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" майна (активів) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" погоджено відповідачу-1 відчуження майна (активів) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" у кількості 76 та 10 активів відповідно, в порядку передбаченому главою 10 розділу VI Положення, зі стартовою ціною аукціону не нижчою 1.693.013,00 грн. і 322.463,00 грн. та у випадку не реалізації на перших торгах з можливістю провести повторний аукціон зі зменшення вартості активів на 30%, а у випадку не продажу й на повторних торгах з можливістю продажу фізичним та юридичним особам за ціною останнього аукціону. Також вказує, що за результатами перевірки Національним банком України не було виявлено будь-яких порушень процедури відчуження активів, визначної Положенням та вищезазначеними рішеннями, та встановлено, що від продажу активів на рахунок Управителя надійшли кошти у розмірі 165.784,64 грн., з яких від відповідача - 135.984,64 грн.

Відповідач-1 вважає помилковими посилання позивача про необхідність включення у договір цесії умов про перехід прав вимоги після надходження коштів на накопичувальний рахунок, оскільки вимоги Положення в частині, що стосується Ліквідатора, не поширюються на відповідача-1 як Управителя.

Також відповідач-1 зазначає про необґрунтованість посилань позивача на необхідність нотаріального посвідчення оспорюваного договору, оскільки кредитний договір, за яким відступлено право вимоги, був укладений у простій письмові формі.

Крім цього, відповідач-1 вказує на те, що укладеним договором не порушуються права Національного банку України, що є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" (відповідач-2) у поданому відзиві також заперечило проти заявлених позовних вимог, посилаючись на те, що Національним банком України було надано погодження на продаж активів з можливістю проведення повторного аукціону зі зменшенням вартості активів на 30%, а у випадку не продажу і на повторних торгах - з можливістю продажу фізичним та юридичним особам за ціною останнього аукціону; у своїх рішеннях Національний банк України не зазначав про необхідність включення в Договір цесії умов щодо моменту переходу права вимоги, а на Управителя не поширюються вимоги Положення в частині, що стосується Ліквідатора; момент переходу права вимоги за Кредитним договором не є істотною умовою договору і не є підставою для визнання недійсними договору цесії, крім цього оспорюваний договір був би укладений навіть без включення такої умови; позивач помилково вказує про необхідність нотаріального посвідчення договору цесії, оскільки кредитний договір, за яким відступлено право вимоги, укладений у простій письмовій формі.

На думку відповідача-2 позивачем також не доведено, в чому полягає порушення його прав та законних інтересів, за захистом яких він звернувся до суду із вказаним позовом.

Також зазначає про пропуск позивачем позовної давності.

20.11.19. до суду надійшли відповіді Національного банку України на відзиви відповідачів, в яких позивач навів мотиви відхилення в повному обсязі заперечень відповідачів.

У судовому засіданні 20.11.08. суд без виходу до нарадчої кімнати на підставі ст. 187 ГПК України постановив ухвалу про оголошення перерви в підготовчому засіданні до 13.12.18.

27.11.19. до суду надішли заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" на відповідь Національного банку України на відзив, в якому відповідач-1, серед іншого, вказує на те, що а ні на підставі Положення, а ні на підставі Договору управління Національний банк України не наділений повноваженнями на звернення до суду з позовом про визнання недійсними укладених правочинів, натомість стаття 1043 ЦК України передбачає право Національного банку України на звернення з позовом про відшкодування шкоди внаслідок неналежних дій управителя, а отже, позивачем обрано невірний спосіб захисту його прав.

29.11.19. Товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" також подано заперечення на відповідь на відзив.

У судовому засіданні 13.12.08. судом без виходу до нарадчої кімнати на підставі п. 3 ч. 2 ст. 185 ЦК України постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 22.01.19.

У судових засіданнях 22.01.19., 12.02.19., 14.03.19. на підставі ст. 216 ГПК України оголошувалася перерва до 12.02.19., 14.03.19. та 09.04.19. відповідно.

21.01.19. та 21.03.19. представником відповідача-1 подані до суду заяву про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог та заяву про направлення доказів про розмір витрат, які сторона сплатила у зв'язку з розглядом справи, згідно із якими відповідач-1 просить суд стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15.000,00 грн.

22.01.19. та 12.03.19. від відповідача-2 до суду надійшла заява про направлення доказів про розмір витрат, які сторона сплатила у зв'язку із розглядом справи протягом п'яти днів з моменту винесення рішення та заява про розподіл судових витрат, пов'язаних з наданням професійної правничої допомоги та надання доказів про розмір витрат, які сторона сплатила у зв'язку з розглядом справи, якими просить суд стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20.000,00 грн.

Національним банком України 14.03.19. та 26.03.19. подані заперечення щодо відшкодування витрат відповідачів на професійну правничу допомогу.

При розгляді справи по суті у судовому засіданні 09.04.19. судом було заслухано вступне слово позивача, відповідача-1, відповідача-2, з'ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів (ст.ст. 217, 218 ГПК України).

Представник позивача у судових засіданнях позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представники відповідачів у судове засідання 09.04.19. не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Після виходу суду з нарадчої кімнати, у судовому засіданні 09.04.19. судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

02.12.09. постановою Правління Національного банку України № 713 "Про відкликання банківської ліцензії та ініціювання процедури ліквідації Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" прийнято рішення з 07.12.2009 відкликати банківську ліцензію у АБ "Банк регіонального розвитку" та ініційовано процедуру ліквідації банку.

20.11.13. між Акціонерним банком "Банк регіонального розвитку" (установник управління), Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" (управитель) та Національним банком України було укладено договір про передавання в управління непроданих активів, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокопенко Л.В. та зареєстрований за № 3960 (надалі - "Договір управління").

Як передбачено п.п. 1.1, 1.2 Договору управління, установник управління передає в управління управителеві активи, наявні на балансі установника управління на дату укладення цього договору (активи), а управитель приймає в управління активи і зобов'язується вживати всіх необхідних заходів для задоволення вимог кредиторів установника управління (вигодонабувачів) відповідно до переліку (реєстру) вимог кредиторів за рахунок активів, перелік яких наведено в додатку 1 до цього договору. Вигодонабувачами за договором є кредитори установника управління, які на дату підписання договору внесені до переліку (реєстру) вимог кредиторів установника управління (перелік вигодонабувачів) та розрахунки з якими не проведені. Управитель є довірчим власником отриманих в управління активів. До управителя не переходить право власності на активи. Обмеження права довірчої власності управителя встановлюється цим договором і законодавством України.

Відповідно до п.п. б) п. 2.2 Договору управління управитель зобов'язується здійснювати належне та ефективне управління активами особисто та виключно в інтересах вигодонабувачів.

Згідно із п. 2.4 Договору управління управитель має право: володіти, користуватися і розпоряджатися активами відповідно до законодавства України та цього договору; бути процесуальним правонаступником установника управління в справах, однією із сторін (учасників) яких є установник управління, а також правонаступником у виконавчих провадженнях, однією із сторін (учасників) яких є установник управління; на отримання винагороди та відшкодування витрат, які виникли в процесі управління активами, за рахунок одержаних від управління цими активами коштів у порядку та розмірах, визначених цим договором.

Пунктом 2.5 Договору управління визначено, що Національний банк України зобов'язується: відкрити управителеві накопичувальний рахунок для зарахування коштів, що надходять у результаті управління активами, проведення розрахунків з вигодо набувачами, а також перерахування на поточний рахунок управителя винагороди і відшкодування суми витрат відповідно до цього договору; приймати рішення щодо погодження продажу управителем активів у двотижневий термін з дня надходження до Національного банку України відповідного звернення управителя.

Відповідно до п. 2.6 Договору управління Національний банк України має право: вимагати від управителя будь-яку інформацію, потрібну для здійснення контролю за виконанням умов цього договору; здійснювати контроль за діяльністю управителя щодо проведення процедури управління активами і задоволення вимог вигодонабувачів та з цією метою проводити перевірки його діяльності відповідно до нормативно-правових актів Національного банку України.

Пунктом 3.1 Договору управління встановлено, що передавання активів від установника управління управителю здійснюється за актом про приймання-передавання, у якому зазначається назва боржника, вид активу, його балансова вартість, вартість відповідно до виконавчих документів та за результатами незалежної оцінки, якщо така визначалася, перелік документів, які підтверджують право власності на активи, є підставою для стягнення коштів (договори, векселі тощо), свідчать про проведену установником управління претензійно-позовну роботу.

Як визначено п. 4.1 Договору управління, продаж, відступлення права вимоги, переведення боргу щодо активів, переданих в управління за цим договором, здійснюються лише за попереднім погодженням із Національним банком України.

Згідно із п.п. 9.1, 9.5 Договору управління цей договір уважається укладеним з моменту підписання і діє протягом 3 (трьох) років. У разі якщо на дату закінчення дії договору інший управитель Національним банком України не визначений, термін дії договору продовжується до моменту передачі активів новому управителю.

В додатку № 1 до Договору управління сторонами було визначено "Перелік непроданих активів, що передаються в управління іншій юридичній особі", відповідно до якого визначено передачу управителю прав кредитора за кредитними договорами фізичних та юридичних осіб - боржників банку у кількості 88 договорів загальною сумою вимог у розмірі 87.731.589,17 грн., у тому числі за кредитним договором № 14/10-172 від 29.11.07., укладеним між Акціонерним банком "Банк регіонального розвитку" та Глущенком Едуардом Петровичем).

Листом-погодженням № 06/06-2014 від 06.06.14. Товариство з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" звернулося до позивача з проханням надати попереднє погодження на відчуження активів, переданих в управління за Договором управління шляхом їх самостійного продажу третім особам, за ціною не нижчою, ніж визначена у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов'язання фізичних та юридичних осіб за кредитним договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку", складеним ТОВ "Приват-Консалтинг" станом на 14.05.14.

Листом від 01.07.14. № 55-013/34115 позивач повідомив відповідача-1 про те, що продаж активів банку, зокрема майнових прав за кредитними договорами фізичних та юридичних осіб, здійснюється у порядку, визначеному главою 10 розділу VI Положення №369, у зв'язку з чим повернув на доопрацювання пакет документів щодо погодження порядку продажу активів банку, наданий листом від 06.06.2014 № 06/06-2014.

18.07.14. листом-погодження № 18/07-2014 відповідач-1 звернувся до позивача, у якому звертав увагу на те, що визначений приписами глави 10 розділу VI Положення № 369 порядок продажу активів встановлює відповідні вимоги до їх продажу ліквідатором, а не управителем, та повторно просив надати попереднє погодження на відчуження активів, переданих в управління за Договором управління шляхом їх самостійного продажу третім особам, за ціною не нижчою ніж визначена у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов'язання фізичних та юридичних осіб за кредитним договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку", складеним ТОВ "Приват-Консалтинг" станом на 14.05.14.

Листом № 55-013/46775 від 22.08.14. позивач повідомив відповідача-1 про те, що для погодження Комісією Національного банку України з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайта) платіжних систем відчуження майна (активів) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" управителю необхідно подати до Національного банку України документи відповідно до вимог глави 10 розділу VI Положення № 369, у зв'язку з чим вдруге повернув на доопрацювання пакет документів щодо погодження відчуження майна.

Листом № 10/825-Д від 13.11.14. відповідач-1 направив на адресу начальника Управління припинення діяльності банків Генерального департаменту банківського нагляду Національного банку України на погодження порядок продажу переданих в управління майнових прав, боргових зобов'язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами (переданого в управління кредитного портфелю АБ "Банк регіонального розвитку") у кількості 88 одиниць, до якого було додано: висновок управителя про порядок, склад, умови та строки продажу; інформацію про майно (активи), яке пропонується для продажу; звіт про оцінку майнових прав - боргових зобов'язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами у кількості 88 одиниць; рецензію на звіт про оцінку майнових прав - боргових зобов'язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами у кількості 88 одиниць.

27.01.15. відповідач-1 звернувся до позивача з заявою щодо уточнення кількості активів та погодження способу продажу активів, відповідно до якої, враховуючи погашення за час погодження заборгованості за кредитними договорами № 11/02-08-КА від 25.01.08. та № 14/1-1-105 від 02.07.08., на підставі п. 4.1 Договору управління просив надати погодження на продаж активів (продаж майнових прав через відступлення права вимоги по кредитним договорам) у наступному порядку:

- здійснити продаж боргових зобов'язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами у кількості 86 одиниць одним лотом через прилюдні торги (аукціон) на Українській універсальній товарній біржі за початковою ціною 2.802.119,00 грн. (враховуючи сумарну вартість кожного кредитного договору визначену TOB "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов'язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" від 10.11.14.);

- у випадку, якщо зазначені вище торги не відбудуться, провести повторний продаж боргових зобов'язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами у кількості 86 одиниць одним лотом через прилюдні торги (аукціон) на Українській універсальній товарній біржі за початковою ціною 1.961.483,30 грн. (враховуючи зменшення вартості кожного кредитного договору на 30 відсотків від вартості визначеної TOB "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов'язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" від 10.11.14.);

- у випадку, якщо і повторні торги не відбудуться надати Управителю можливість (без додаткового погодження) здійснити продаж боргових зобов'язань через відступлення прав окремо по кожному з 86 кредитних договорів юридичним та/або фізичним особам шляхом укладання окремих договорів відступлення права вимоги за кредитним договором за ціною активу визначеною на останніх публічних торгах (за ціною, що на 30% менша від ринкової ціни визначеної TOB "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов'язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" від 10.11.14.).

Згідно із Звітом про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов'язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку", складеного оцінювачем ТОВ "Приват-Консалтинг" станом на 31.03.15., було визначено, що ринкова вартість об'єкта оцінки - майнових прав на боргові зобов'язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" у кількості 86 одиниць, без урахування ПДВ, становить 1.961.476,00 грн.

28.04.15. відповідач-1 звернувся до позивача із заявою щодо внесення змін до погодження способу продажу активів у зв'язку із проведенням нової оцінки, відповідно до якої, враховуючи сплив терміну дії попередньої оцінки та отриманням нового висновку, на підставі п. 4.1 Договору управління просив надати погодження на продаж активів (продаж майнових прав через відступлення права вимоги по кредитним договорам) у наступному порядку:

- здійснити продаж боргових зобов'язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами у кількості 86 одиниць одним лотом через прилюдні торги (аукціон) на Українській універсальній товарній біржі за початковою ціною 1.961.476,00 грн. (враховуючи сумарну вартість кожного кредитного договору визначену TOB "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов'язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" від 31.03.15.);

- у випадку, якщо зазначені вище торги не відбудуться провести повторний продаж боргових зобов'язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами у кількості 86 одиниць одним лотом через прилюдні торги (аукціон) на Українській універсальній товарній біржі за початковою ціною 1.373.033,20 грн. (враховуючи зменшення вартості кожного кредитного договору на 30 відсотків від вартості визначеної TOB "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов'язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" від 31.03.15.);

- у випадку, якщо і повторні торги не відбудуться надати Управителю можливість (без додаткового погодження) здійснити продаж боргових зобов'язань через відступлення прав окремо по кожному з 86 кредитних договорів юридичним та/або фізичним особам шляхом укладання окремих договорів відступлення права вимоги за кредитним договором за ціною актива визначеною на останніх публічних торгах (за ціною, що на 30% менша від ринкової ціни визначеної ТОВ "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку вартості майнових прав на боргові зобов'язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" від 31.03.15.).

Рішенням Комісії з питань нагляду та регулювання діяльності банків, нагляду (оверсайта) платіжних систем Національного банку України від 25.05.15. № 255 "Про відчуження ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" майна (активів) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" (надалі - "Рішення НБУ № 255") вирішено:

- погодити управителю відчуження майна (активів) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку", за ціною не нижчою, ніж оціночна ринкова вартість, визначена суб'єктом оціночної діяльності за станом на 31.03.15. на загальну суму 1.639.013,00 грн. (без урахування ПДВ), а саме майнові права за кредитними договорами у кількості 76 одиниць згідно з переліком майна (активів), який зазначений в інформації про майно (активи) та наданий листом управителя від 27.01.15., шляхом, проведення аукціону.

У разі відсутності заяв щодо придбання майна (активів) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" на аукціоні, управителю здійснити безпосередній продаж майна (активу) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" фізичній або юридичній особі за ціною останнього аукціону;

- відмовити у погоджені відчуження майнових прав за кредитними договорами: Арбузов О.Є. договір від 05.12.06. № 27/10-7211, Іванова Т.І. договір від 15.12.03. № 27/10-7101, Молодик С.Г. договір від 01.11.07. № 27/10-912П та договір від 25.12.07. № 27/10-930А, Рязанцевої О.Л. договір від 29.12.06. № 27/10-746А, Хавченко Д.В. договір від 31.07.08. № 27/10-997П, Цигічко С.П. договір від 20.12.05. № 11/02-814-КІ, Тарасенко В.М. договір від 22.06.07. № 11/03-28, Терешків М.Т. договір від 12.03.07. № 20/Б.в., Яковенко А.В. договір від 14.12.06. № 14/10-191.

10.06.15. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" (замовник) та Українською універсальною товарною біржею (виконавець) було укладено договір-доручення № 100 на проведення аукціону, відповідно до якого сторони зобов'язалися здійснити ділове співробітництво з використанням організаційно-правових механізмів аукціонних торгів з метою створення умов для забезпечення ефективності аукціонних торгів по продажу майна, що належить Акціонерному банку "Банк регіонального розвитку", а саме: лот № 1 - майнові права на боргові зобов'язання фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" у кількості 76 одиниць, з початковою ціною продажу у розмірі 1.639.013,00 грн. (без урахування ПДВ).

В газеті "Голос України", випуск за 13.06.15. № 104 (6108), та в газеті "Експрес об'ява", випуск за 12.06.15. № 22 (5079), було опубліковано оголошення щодо проведення 30.06.15. аукціону з реалізації активів АБ "Банк регіонального розвитку" за стартовою ціною лоту 1.639.013,00 грн.

30.06.15. Українською універсальною товарною біржею було складено протокол № 1 про хід аукціонних торгів, які не відбулися, відповідно до якого визначено, що торги по лоту № 1 не відбулись в зв'язку з відсутністю заяв про участь в аукціонних торгах.

В газеті "Голос України", випуск за 03.07.15. № 117 (6121), та в газеті "Експрес об'ява", випуск за 03.07.15. № 25 (5082), було опубліковано оголошення щодо проведення 20.07.15. повторного аукціону з реалізації активів АБ "Банк регіонального розвитку" за стартовою ціною лоту 1.147.309,10 грн.

20.07.15. Українською універсальною товарною біржею було складено протокол № 1 про хід аукціонних торгів, які не відбулися, відповідно до якого визначено, що торги по лоту № 1 не відбулись в зв'язку з відсутністю заяв про участь в аукціонних торгах.

30.09.15. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" (управитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" (новий кредитор) було укладено договір № 013 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором № 14/10-172 від 29.11.07. (надалі - "Договір відступлення"), відповідно до п. 1.1 якого управитель передає права кредитора шляхом відступлення права вимоги, а новий кредитор приймає всі права вимоги і стає новим кредитором за кредитним договором № 14/10-172 від 29.11.07., що був укладений між Акціонерним банком "Банк регіонального розвитку" (банк) та Глущенком Едуардом Петровичем (позичальник), згідно якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 4.735.000,00 грн.

Згідно із пп. 1.1.1 п. 1.1 Договору відступлення одночасно з відступленням права вимоги за кредитним договором управитель (банк) відступає, а новий кредитор набуває усі права сторони договору та стає кредитором (заставодержателем, іпотекодержателем) за всіма договорами, що забезпечують виконання зобов'язань позичальника по кредитному договору в тому числі, але не виключно: договором іпотеки, посвідченим 29.11.07. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., зареєстрований в реєстрі за № 7404.

Як передбачено пп. 1.2.1 п. 1.2, п. 1.3 Договору відступлення, на день укладення даного договору розмір зобов'язань позичальника за кредитним договором складає 30.711.569,79 грн. За цим договором новий кредитор одержує право замість банку (управителя вимагати від позичальника виконання всіх зобов'язань за кредитним договором,в тому числі, але не виключно: з повернення суми кредиту в повному обсязі; із сплати процентів в розмірі та порядку, передбаченому кредитним договором; із сплати комісії у розмірі та порядку, передбаченому кредитним договором; із сплати неустойки (штрафів, пені) у випадках, розмірі та порядку, передбаченому кредитним договором, а також виконання позичальником будь-яких інших зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до п. 1.6 цього Договору, відступлення права вимоги за кредитним договором № 14/10-172 від 29.11.07. (отриманого управителем на підставі договору про передавання в управління непроданих активів, укладеного 20.11.13. між банком, управителем та НБУ) здійснюється на платній основі за ціною 86.000,00 грн. Після підписання цього договору новий кредитор на протязі одного місяця перераховує управителю грошові кошти в сумі 86.000,00 грн. на накопичувальний рахунок № 1 в Головному управління НБУ, МФО 321024 з посиланням в призначенні платежу на реквізити цього договору. Право вимоги до позичальника за кредитним договором виникає у нового кредитора одразу після укладення даного договору.

На підставі Договору відступлення 30.09.15. та відповідно до Акту приймання-передачі до Договору відступлення від 30.09.15. відповідач-1 передав, а відповідач-2 прийняв документи по кредитному договору № 14/10-172 від 29.11.07., укладеному між Акціонерним банком "Банк регіонального розвитку" та Глущенком Едуардом Петровичем, а саме: оригінал кредитного договору № 14/10-172 від 29.11.07., з усіма додатковими договорами, змінами та доповненнями; договори забезпечення, а також додаткові угоди до вказаних договорів; усі інші документи, які складають кредитну справу позичальника, отримані банком від позичальника (управителем від банку на підставі договору про передання в управління непроданих активів від 20.11.13.) відповідно до умов вказаних договорів, включаючи документи, на підставі яких банк здійснював оцінку платоспроможності позичальника; документи, що пов'язані із виконанням кредитного договору.

Посилаючись на те, що майнові права за кредитним договором були відчужені відповідачем-1 за оспорюваним Договором відступлення за ціною нижчою, ніж їх гранична вартість, визначена у попередньому погоджені Національного банку України, позивач звернувся до суду із позовом у цій справі про визнання недійсним укладеного між відповідачами договору № 013 від 30.09.15. про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором № 14/10-172 від 29.11.07., та зобов'язання відповідача-2 повернути відповідачу-1 документи, отримані згідно договору № 013 від 30.09.15. про відступлення права вимоги.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину визначені ст. 203 Цивільного кодексу України, яка, зокрема, передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Як визначено ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є також правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Так, відповідно до ч. 11 ст. 96 Закону України "Про банки і банківську діяльність", у разі, якщо на момент закінчення строку ліквідації залишилися непроданими активи банку і негайний продаж матиме наслідком істотну втрату їх вартості, ліквідатор передає такі активи в управління визначеній Національним банком України юридичній особі, яка зобов'язана вжити заходів щодо продовження погашення заборгованості кредиторів банку за рахунок отриманих активів.

За змістом п.п. 13.1, 13.9 Глави 13 Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства, затвердженого постановою НБУ № 369 від 28.08.01., (надалі - Положення № 369) ліквідатор у разі потреби передавання активів банку, які залишаються непроданими на час закінчення процедури ліквідації банку, негайний продаж яких матиме наслідком істотну втрату їх вартості, в управління іншій юридичній особі звертається до Національного банку з відповідною пропозицією згідно зі статтею 96 Закону про банки. За результатами конкурсу між банком, Національним банком і управителем укладається тристоронній договір. Договір про передавання в управління непроданих активів від імені Національного банку підписує уповноважена посадова особа Національного банку. Договір набирає чинності з дати його підписання.

Відповідно до ч. 2 ст. 316 Цивільного кодексу України особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору управління майном.

Згідно із ст. 1029 Цивільного кодексу України за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов'язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача). Договір управління майном може засвідчувати виникнення в управителя права довірчої власності на отримане в управління майно. Законом чи договором управління майном можуть бути передбачені обмеження права довірчої власності управителя.

Частиною 5 ст. 1033 Цивільного кодексу України встановлено, що управитель, якщо це визначено договором про управління майном, є довірчим власником цього майна, яким він володіє, користується і розпоряджається відповідно до закону та договору управління майном. Договір про управління майном не тягне за собою переходу права власності до управителя на майно, передане в управління.

Відповідно до ч. 1 ст. 1037 Цивільного кодексу України управитель управляє майном відповідно до умов договору. Управитель може відчужувати майно, передане в управління, укладати щодо нього договір застави лише за згодою установника управління.

Приписами п. 13.11 Положення № 369 визначено, що управитель відповідно до укладеного тристороннього договору: відкриває в Національному банку накопичувальний рахунок у порядку, установленому нормативно-правовими актами Національного банку; набуває прав сторони (учасника) у судових справах, у якій стороною (учасником) був банк, який ліквідовано, а також прав сторони (учасника) виконавчих проваджень за участю банку; управляє активами та може відчужувати майно за погодженням з Комісією Національного банку; задовольняє вимоги кредиторів банку.

За умовами п. 4.1 Договору управління продаж, відступлення права вимоги, переведення боргу щодо активів, переданих в управління за цим договором, здійснюються лише за попереднім погодженням із Національним банком України.

Матеріали справи свідчать, що ТОВ "Дельта М" звернулося до Національного банку України з проханням надати погодження на продаж активів (продаж майнових прав через відступлення права вимоги по кредитним договорам) у такому порядку:

- здійснити продаж боргових зобов'язань фізичних та юридичних осіб за кредитними договорами у кількості 86 одиниць одним лотом через прилюдні торги (аукціон) на Українській універсальній товарній біржі за початковою ціною 1.961.476,00 грн. (згідно із звітом про незалежну оцінку від 31.03.15.);

- у випадку, якщо зазначені вище торги не відбудуться провести повторний продаж активів за початковою ціною 1.373.033,20 грн. (враховуючи зменшення вартості кожного кредитного договору на 30 відсотків від вартості, визначеної у звіті про незалежну оцінку від 31.03.15.);

- у випадку, якщо і повторні торги не відбудуться надати Управителю можливість (без додаткового погодження) здійснити продаж боргових зобов'язань шляхом укладання окремих договорів відступлення права вимоги за кредитним договором за ціною активу, визначеною на останніх публічних торгах (за ціною, що на 30% менша від ринкової ціни, визначеної у звіті про незалежну оцінку від 31.03.15.).

Рішенням від 25.05.15. № 255 Національним банком України погоджено управителю відчуження майна (активів) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку", а саме майнових прав за кредитними договорами у кількості 76 одиниць, шляхом проведення аукціону, за ціною не нижчою, ніж оціночна ринкова вартість, визначена суб'єктом оціночної діяльності за станом на 31.03.15. на загальну суму 1.639.013,00 грн. (без урахування ПДВ).

У разі відсутності заяв щодо придбання майна (активів) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" на аукціоні, управителю здійснити безпосередній продаж майна (активу) Акціонерного банку "Банк регіонального розвитку" фізичній або юридичній особі за ціною останнього аукціону.

Таким чином, правомочності управителя (відповідача-1) щодо продажу активів (майнових прав за кредитними договорами у кількості 76 одиниць (в т.ч. за спірним кредитним договором)) були обмежені погодженими рішенням НБУ № 255 порядком, умовами та ціною.

Зміст вказаного рішення (погодження) свідчить, що Національним банком України не погоджувалась можливість зміни визначеної в рішенні № 255 ціни продажу спірного майна, можливість уцінки спірних активів на 30% від ринкової ціни та їх продаж окремо по кожному кредитному договору.

При цьому, згідно із звітом ТОВ "Приват-Консалтинг" від 31.03.2015, вартість майнових прав за кредитним договором № 14/10-172 від 29.11.07., який є предметом продажу за оспорюваним Договором відступлення, становила 122.348,00 грн., натомість їх продаж на підставі оспорюваного договору відступлення здійснений за ціною 86.000,00 грн.

Наведені вище обставини, норми законодавства та умови Договору про передавання в управління непроданих активів свідчать про те, що відповідач-1 був позбавлений можливості здійснювати реалізацію (відчуження) активів за ціною нижче визначеної оцінювачем ТОВ "Приват-Консалтинг" у звіті про незалежну оцінку від 31.03.2015 та шляхом продажу прав вимоги окремо по кожному кредитному договору.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що продаж за Договором відступлення майнових прав АБ "Банк регіонального розвитку" за кредитним договором № 14/10-172 від 29.11.07 на користь ТОВ "Колекторська компанія "Гарант" за ціною у розмірі 86.000,00 грн. було здійснено всупереч наданому НБУ погодженню (за іншою ціною та в іншому порядку), що свідчить про недодержання при укладенні Договору відступлення встановлених ст. 203 Цивільного кодексу України вимог, а тому є підставою для визнання його недійсним в силу приписів ст. 215 Цивільного кодексу України.

При цьому, суд відхиляє доводи відповідачів щодо можливості прийняття за приписами глави 10 Положення № 369 рішення про повторний продаж активу на аукціоні, якщо актив не було продано на попередніх торгах, зі зменшенням його початкової ціни не більше ніж на 30 відсотків, без повторного погодження з НБУ, оскільки відповідні повноваження належать ліквідатору банку та не були передані відповідачу-1 за договором управління, при цьому рішенням НБУ № 255 було встановлено спосіб, ціну та певні обмеження щодо реалізації активів банку.

Отже, позовні вимоги в частині визнання недійсним укладеного між відповідачами договору № 013 від 30.09.15. про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором № 14/10-172 від 29.11.07. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Як визначено ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Встановлена судом недійсність договору № 013 від 30.09.15. про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором № 14/10-172 від 29.11.07. в силу приписів зазначеної норми свідчить про відсутність правових підстав володіння ТОВ "Колекторська компанія "Гарант" переданими йому ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" документами на підтвердження майнових прав, відчужених за недійсним Договором відступлення, а тому позовні вимоги в частині зобов'язання ТОВ "Колекторська компанія "Гарант" повернути такі документи ТОВ "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно заперечень відповідачів про відсутність порушених прав позивача внаслідок укладення оспорюваного правочину, суд зазначає наступне.

Виходячи із змісту ст. 55 Конституції України та ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, вирішуючи поданий на розгляд господарського суду спір по суті, суд повинен встановити наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб'єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов. Відсутність права на позов у матеріальному розумінні тягне за собою ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Звертаючись із позовом до суду у цій справі позивач вказує на порушення його прав як одного з вигодонабувачів, з метою задоволення вимог якого і було укладено Договір управління, так і особи, уповноваженої на здійснення контролю за діяльністю управителя згідно із Положенням № 369 та Розділу 7 Договору управління.

Так, як свідчить перелік вигодонабувачів до Договору управління, розмір незадоволених вимог позивача до АБ "Банк регіонального розвитку" становить 44.790.784,57 грн., які включені до п'ятої черги задоволення вимог.

На думку суду, укладення і виконання відповідачами оспорюваного договору щодо відчуження активів банку безпосередньо впливає на повноту задоволення вимог позивача за рахунок цього активу та свідчить про порушення прав і законних інтересів Національного банку України, які підлягають судовому захисту в обраний згідно чинного законодавства України спосіб - шляхом визнання Договору відступлення недійсним за зверненням зацікавленої особи.

Також, укладеним між відповідачами договором порушуються інтереси позивача, що випливають із його правового статусу розпорядчого органу з організації ліквідаційної процедури Банку та пов'язані із здійсненням ним функції з нагляду та контролю за перебігом ліквідаційної процедури та ефективної роботи ліквідатора та управителя.

Суд також вважає необґрунтованими доводи відповідачів про те, що позивач не наділений повноваженнями на звернення до суду з позовними заяви про визнання укладених провочинів недійсним, з тих підстав, що правом на звернення до суду наділена будь-яка особа з метою захисту своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів, а відмова від права на звернення до суду є недійсною.

При цьому посилання відповідачів на встановлення у Договорі управління порядку застосування відповідальності до управителя за збитки, завдані вигодонабувачам унаслідок неефективного управління активами, а також вчинення правочинів з перевищенням наданих йому повноважень або встановлених обмежень - шляхом пред'явлення НБУ вимоги до управителя про відшкодування завданих ним збитків, як на підставу відсутності у нього права на звернення з даним позовом до суду судом відхиляється, з огляду на те, що визнання правочину (договору) недійсним судом є наслідком його вчинення з недотриманням вимог закону (ст. 203 ЦК України), а не заходом відповідальності сторін; визнання недійсним Договору відступлення не виключає застосування Національним банком України до відповідача заходів відповідальності у вигляді відшкодування збитків внаслідок неефективного управління активами, а саме по собі встановлення в п. 7.2 Договору управління заходів відповідальності у вигляді відшкодування завданих вигодонабувачам збитків не може свідчити про обмеження права особи на захист своїх прав внаслідок наведених порушень у інший спосіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 13, ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (ст. 73 ГПК України).

Статтею 86 ГПК України закріплено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Національного банку України до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" про визнання правочину недійсним та застосування наслідків недійсності є обґрунтованими.

Разом з тим, в ході розгляду справи відповідачем-2 подано заяву про застосування позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Частинами 3, 4 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Матеріали справи свідчать, що оспорюваний договір № 013 про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором № 14/10-172 від 29.11.07. було укладено відповідачами 30.09.15.

Звіт Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта-М" станом на 01.10.2015, в якому відображена інформація про сам лише факт відступлення права вимоги до боржника Глущенка Едуарда Петровича за кредитним договором № 14/10-172 від 29.11.07., був поданий відповідачем-1 Національному банку України 07.10.15.

Доказів на підтвердження того, що позивач міг дізнатися про укладення оспорюваного договору та його умови раніше вказаної дати відповідачами не надано.

З позовом до суду у цій справі позивач звернувся 05.10.18. (згідно із поштовим штемпелем на конверті), тобто в межах встановленого законом строку для пред'явлення позову, а тому суд вважає, що позовна давність позивачем не пропущена.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів у рівних частках.

Щодо заяв відповідачів-1, 2 про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, то понесені відповідачами витрати залишаються за останніми, у зв'язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 220, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним договір № 013 від 30.09.15. про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором № 14/10-172 від 29.11.07., укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 11, корп. Б; ідентифікаційний код 35199148) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" (03164, м. Київ, вул. Підлісна, буд. 3; ідентифікаційний код 39971452).

3. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" (03164, м. Київ, вул. Підлісна, буд. 3; ідентифікаційний код 39971452) повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 11, корп. Б; ідентифікаційний код 35199148) документи, отримані згідно акту приймання-передачі по договору № 013 від 30.09.15. про відступлення права вимоги (цесії) за кредитним договором № 14/10-172 від 29.11.07, а саме:

- оригінал кредитного договору № 14/10-172 від 29.11.07. з усіма додатковими договорами, змінами та доповненнями;

- договори забезпечення, а також додаткові угоди до вказаних договорів;

- усі інші документи, які складають кредитну справу позичальника, отримані банком від позичальника (управителем від банку на підставі договору про передання в управління непроданих активів від 20.11.13.) відповідно до умов вказаних договорів, включаючи документи, на підставі яких банк здійснював оцінку платоспроможності позичальника;

- документи, що пов'язані із виконанням кредитного договору.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агенція комплексного захисту бізнесу "Дельта М" (02002, м. Київ, вул. Євгена Сверстюка, буд. 11, корп. Б; ідентифікаційний код 35199148) на користь Національного банку України (01061, м. Київ, вул. Інститутська, буд. 9; ідентифікаційний код 00032106) судовий збір у розмірі 1762 (одну тисячу сто шістдесят дві) гривні 00 коп.

5. Стягнути з Товариство з обмеженою відповідальністю "Колекторська компанія "Гарант" (03164, м. Київ, вул. Підлісна, буд. 3; ідентифікаційний код 39971452) на користь Національного банку України (01061, м. Київ, вул. Інститутська, буд. 9; ідентифікаційний код 00032106) судовий збір у розмірі 1762 (одну тисячу сто шістдесят дві) гривні 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Розділу XI "Перехідні положення" ГПК України.

Повне рішення складено 18.04.19.

Суддя Т.М. Ващенко