ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" квітня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/1072/19

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

розглянувши заяву про забезпечення позову за вх.№2-1747/19 від 15.04.2019

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енгельхарт СТП (Україна)"; (вул. Володимирська, 12, 4-й поверх, м.Київ, 01001)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Березівський елеватор" (вул.Чигоріна, 18, м. Київ, 01042)

про зобов'язання повернути зерно, передане на зберігання,

загальною вартістю 71324545,25грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНГЕЛЬХАРТ СТП (УКРАЇНА)" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом (вх.№1099/19 від 15.04.2019) до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕРЕЗІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" про зобовязання повернути зерно, передане на зберігання.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що ним було передано відповідачеві на зберігання відповідачу товар на зернові склади (зерносховища) за адресою: Одеська область, місто Березівка, вул. Пристанційна, 14.

Вказує, що станом на березень 2019 року на елеваторі відповідача залишились на зберіганні:

(і) ячмінь (3 класу) 34045,00 кг загальною вартістю 185 545,25 грн.;

(іі) пшениця мяка (3 класу) 4 000 000,00 кг загальною вартістю 25 600 000,00 грн.;

(ііі) пшениця мяка (6 класу) 3 700 000,00 кг загальною вартістю 22 570 000,00 грн.;

(іv) соняшник (некласне) 2 230 000,00 кг загальною вартістю 22 969 000,00 грн.

Посилається на ігнорування відповідачем вимог про повернення товару, а також відсутність відповідей на кореспонденцію позивача.

Одночасно із позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову (вх.№2-1747/19), в якій позивач просить накласти арешт на наступний товар вартістю 71 324 545,25 гривень, що перебуває на зберіганні у ТОВ «Березівський елеватор» на зернових складах (зерносховищах) за адресою: Одеська область, місто Березівка, вулиця Пристанційна, 14 відповідно до Договору складського зберігання зерна №30 від 02.07.2018 року:

(і) ячмінь (3 класу) 34045,00 кг загальною вартістю 185 545,25 грн.;

(іі) пшениця мяка (3 класу) 4 000 000,00 кг загальною вартістю 25 600 000,00 грн.;

(ііі) пшениця мяка (6 класу) 3 700 000,00 кг загальною вартістю 22 570 000,00 грн.;

(іv) соняшник (некласне) 2 230 000,00 кг загальною вартістю 22 969 000,00 грн.

В обґрунтування заяви зазначає, що складськими квитанціями: №434 від 13.07.2018; №№ 556, 557 від 24.07.2018; №№605,606 від 30.07.2018 та №785 від 21.08.2018; витягами з Реєстру складських документів на зерно: №№ 14258, 14259, 14260, 14261, 14262 та 14263 від 26.02.2019, що додані до матеріалів позовної заяви, підтверджується, що зерно було передано на зберігання відповідачу.

Вказує, що позивачем шість разів надсилались вимоги повернути товар на зберіганні, які були проігноровані. Зазначає, що ним подано заяву (повідомлення) до Національної поліції України за фактами вчинення посадовими особами відповідача дій, що містять ознаки злочину, передбаченого статтею 191 Кримінального кодексу України.

Посилається на те, що авторитетним аграрним порталом Latifundist.com публікується інформація про те, що аналогічні події відбуваються і на інших елеваторах Агроінвестгруп, до складу якої входить відповідач: охорона елеваторів групи 1 лютого 2019 не допустила співробітників ПАТ «Аграрний фонд» на територію підприємства до перевірки стану зберігання зерна; керівники елеваторів та групи не виходять на звязок, а на деяких елеваторах відбувається завантаження машин; група припинила розраховуватися за контрактами, а власники і керівництво підприємств групи переховуються; працівники Агроінвестгруп були звільнені.

Зазначає, що відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань наприкінці січня у відповідача було змінено власника на компанію Forte Intelligence Ltd., адреса: 103 Шам ОСОБА_1 Плаза, Вікторія, Махе, Сейшели, - та було призначено нового директора ОСОБА_2.

Вказує, що вважає, що у випадку незастосування заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на товар на зберіганні існує реальна ймовірність того, що виконання судового рішення у разі задоволення позову може бути утруднена або стане неможливою внаслідок знищення або зменшення обєму товару, який на даний час знаходиться у відповідача.

Позивач вважає, що вжиття заходів забезпечення позову відповідно до цієї заяви не може завдати шкоди відповідачу, оскільки відповідно до договору відповідач не має права користуватися чи розпоряджатися товаром на зберіганні. Відповідно, жодної потреби у встановленні зустрічного забезпечення немає.

Дослідивши матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про доцільність задоволення заяви про забезпечення позову у звязку із наступним.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, вжиття заходів забезпечення позову є правом суду.

За приписами ч.1 ст.137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобовязання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять обєкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду

При цьому, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретними заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів. Окрім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести адекватність засобу забезпечення позову

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. При цьому, види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами

За матеріалами позовної заяви, предметом позову у даній справі є зобовязання відповідача повернути товар загальною вартістю 71 324 545,25 грн., який перебуває на зберіганні у відповідача на зернових складах.

Відповідно до п. 3.3. Договору № 30 від 02.07.2019, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЕНГЕЛЬХАРТ СТП (УКРАЇНА)" (Поклажодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "БЕРЕЗІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" (Зерновий склад), Поклажодавець зобовязаний своєчасно, не пізніше ніж за 7 календарних днів повідомити Зерновий склад про необхідність відпуску чи відвантаження зерна, яке знаходиться на зберігання та вид транспорту, на який буде відвантажуватись зерно.

Згідно з п. 4.5. Договору, відвантаження та експедирування зерна Поклажодавця залізничним транспортом з Зернового складу забезпечує Зерновий склад, що має право на залучення третіх осіб для виконання вказаних операцій.

Матеріали позову містять копії листів та заяви (вимоги) повернути зерно, передане на складське зберігання (№07/02-2019-1/1 від 07.02.2019) і докази відправлення (опис вкладення, накладна) вказаних листів та вимоги 08.02.2019 на адресу елеватора та безпосередньо адресу зернового складу. Жодних доказів реагування на звернення Поклажодавця позовна заява не містить.

Крім того, матеріали позову містять акт про недопуск до здійснення перевірки від 01.02.2019 відповідно до направлення на здійснення перевірки.

Також, у матеріалах позову наявні копія заяви (повідомлення) про вчинення злочину, передбаченого статтею 191 Кримінального кодексу України з відміткою про отримання.

Копіями складських квитанцій: №434 від 13.07.2018; №№ 556, 557 від 24.07.2018; №№605,606 від 30.07.2018 та №785 від 21.08.2018; витягами з Реєстру складських документів на зерно: №№ 14258, 14259, 14260, 14261, 14262 та 14263 від 26.02.2019, що додані до матеріалів позовної заяви, підтверджується, що зерно було передано на зберігання відповідачу.

Вказує, що станом на березень 2019 року на елеваторі відповідача залишились на зберіганні:

(і) ячмінь (3 класу) 34045,00 кг загальною вартістю 185 545,25 грн.;

(іі) пшениця мяка (3 класу) 4 000 000,00 кг загальною вартістю 25 600 000,00 грн.;

(ііі) пшениця мяка (6 класу) 3 700 000,00 кг загальною вартістю 22 570 000,00 грн.;

(іv) соняшник (некласне) 2 230 000,00 кг загальною вартістю 22 969 000,00 грн.

Крім того, витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підтверджується, що наприкінці січня у відповідача було змінено власника на компанію Forte Intelligence Ltd., адреса: 103 Шам ОСОБА_1 Плаза, Вікторія, Махе, Сейшели, - та було призначено нового директора ОСОБА_2.

Що стосується публікацій авторитетним аграрним порталом Latifundist.com інформації про те, що аналогічні події відбуваються і на інших елеваторах Агроінвестгруп, до складу якої входить відповідач, то суд розглядає наданий доказ у сукупності з іншими в якості опосередкованого підтвердження наявності можливих порушень з боку Товариства з обмеженою відповідальністю "БЕРЕЗІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР", оскільки матеріалами позову та заяви про забезпечення позову не підтверджується фактичний звязок елеватора з групою компаній Агроінвестгруп.

Статтею 140 ГПК України встановлено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Види забезпечення позову повинні бути співвідносними із заявленими позивачем вимогами.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

-розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову

-забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

-наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

-імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

-запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 №16).

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9).

Відповідно до положень ч.ч.1,3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, оцінюючи подані заявником докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову та встановивши в їх сукупності обставини, на які посилається заявник як на підставу своїх вимог, суд вважає, що заява про вжиття заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.

Крім того, суд зазначає, що вказані позивачем заходи не належать до заходів забезпечення позову, вжиття яких не допускається згідно до ч.5 ст. 137 ГПК України.

Щодо зустрічного забезпечення суд вказує, що ч.1 ст. 141 ГПК України встановлено право суду вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), тобто відповідна вимога може висуватися судом з урахуванням обставин справи, але не визначається як неодмінна умова забезпечення позову.

Аналогічна позиція викладена у Постанові КГС ВС від 19.02.2019р. у справі № 911/1695/18.

Крім цього, відповідач не позбавлений права звернутися з клопотанням як про застосування зустрічного забезпечення, так і про скасування заходів забезпечення позову у разі надання відповідних доказів, які б спростовували необхідність застосування таких заходів.

З урахуванням викладеного вище, виходячи з предмету спору, на думку суду, адекватним, співрозмірним та обґрунтованим у даному випадку є такий спосіб забезпечення позову, як накладення арешту на наступний товар вартістю 71 324 545,25 гривень, що перебуває на зберіганні у ТОВ «Березівський елеватор» на зернових складах (зерносховищах) за адресою: Одеська область, місто Березівка, вулиця Пристанційна, 14 відповідно до Договору складського зберігання зерна №30 від 02.07.2018 року, а саме:

(і) ячмінь (3 класу) 34045,00 кг загальною вартістю 185 545,25 грн.;

(іі) пшениця мяка (3 класу) 4 000 000,00 кг загальною вартістю 25 600 000,00 грн.;

(ііі) пшениця мяка (6 класу) 3 700 000,00 кг загальною вартістю 22 570 000,00 грн.;

(іv) соняшник (некласне) 2 230 000,00 кг загальною вартістю 22 969 000,00 грн.

При цьому суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправя сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачам.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до вирішення спору по суті.

Керуючись ст.ст.136, 137, 140, 144, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕНГЕЛЬХАРТ СТП (УКРАЇНА)" про забезпечення позову за вх.№2-11747/19 від 15.04.2019р. задовольнити.

2. Накласти арешт на наступний товар вартістю 71 324 545,25 гривень, що перебуває на зберіганні у Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕРЕЗІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР» на зернових складах (зерносховищах) за адресою: Одеська область, місто Березівка, вулиця Пристанційна, 14, - відповідно до Договору складського зберігання зерна №30 від 02.07.2018 року, а саме:

(і) ячмінь (3 класу) 34045,00 кг загальною вартістю 185545,25 грн.;

(іі) пшениця мяка (3 класу) 4000000,00 кг загальною вартістю 25600000,00 грн.;

(ііі) пшениця мяка (6 класу) 3700000,00 кг загальною вартістю 22570000,00 грн.;

(іv) соняшник (некласне) 2230000,00 кг загальною вартістю 22969000,00 грн.

Стягувачем за ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕНГЕЛЬХАРТ СТП (УКРАЇНА)" (01001, м. Київ, вул. Володимирська, 12, 4-й поверх, );

Боржником за ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю "БЕРЕЗІВСЬКИЙ ЕЛЕВАТОР" (01042, м. Київ, вул. Чигоріна, буд. 18, ).

Ухвала набрала чинності 17.04.19 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання законної сили ухвали Господарського суду Одеської області.

Суддя Волков Роман Володимирович

Учасники справи мають можливість отримувати процесуальні документи в електронному вигляді.

Для обміну електронними документами між судом та учасниками судового процесу потрібно зареєструвати електронний кабінет в Електронному суді за посиланням: https://cabinet.court.gov.ua/

Документи подаються за допомогою електронного кабінету в форматі електронного документу (ЕД) та електронної копії паперового документу (ЕКПД). Суди приймають подані ЕД як оригінали документів, а ЕКПД, як завірені копії оригіналів документів та можуть вимагати надання їх оригіналів для перевірки.