ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2019 р. Справа№ 910/17324/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Зубець Л.П.

суддів: Калатай Н.Ф.

Мартюк А.І.

секретар судового засідання: Цибульський Р.М.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 08.04.2019

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Мережа Ланет"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 15.01.2019

у справі №910/17324/18 (суддя - Босий В.П.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Новини 24 години"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мережа Ланет"

про визнання відмови недійсною та зобов'язання виконання договору

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Новини 24 години», в межах розгляду справи № 910/17324/18, звернулось до Господарського суду міста Києва з заявою про забезпечення позову, в якій просило суд заборонити відповідачу припиняти прийом сигналу програм ТОВ «Новини 24 години» та обмежувати доступ абонентів до такого сигналу в мережі провайдера відповідача на території: м. Київ, м. Івано-Франківськ та м. Калуш Івано-Франківської області, с. Угринів, Тисменського району, с. Боднарів, Калуського району Івано-Франківської області та с. Білогородка, Києво-Святошинського району Київської області (заборонити ТОВ «Мережа Ланет» припиняти ретрансляцію Телеканалу «Newsone» у мережі провайдера - ТОВ «Мережа Ланет»).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2019 у справі №910/17324/18 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Новини 24 години» про вжиття заходів забезпечення позову задоволено частково. Заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Мережа Ланет» припиняти прийом сигналу програм Товариства з обмеженою відповідальністю «Новини 24 години» та обмежувати доступ абонентів до сигналу Товариства з обмеженою відповідальністю «Новини 24 години» в мережі провайдера - Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа Ланет» на території: м. Київ, м. Івано-Франківськ та м. Калуш Івано-Франківської області, с. Угринів, Тисменського району, с. Боднарів, Калуського району Івано-Франківської області та с. Білогородка, Києво-Святошинського району Київської області. В іншій частині в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Новини 24 години» про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено. Пунктом 4 вказаної ухвали зазначено, що остання набирає законної сили з 15.01.2019, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред'явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 15.01.2022.

Ухвала мотивована тим, що у випадку припинення відповідачем трансляції телеканалу «Newsone», а також позбавлення абонентів можливого доступу до сигналу програм телеканалу та подальшого задоволення поданого позову судом, унеможливиться ефективний захист порушених прав позивача на поширення мовлення такого телеканалу серед абонентів мережі провайдера, поновлення його порушених прав та інтересів.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, відповідач (Товариство з обмеженою відповідальністю «Мережа Ланет») звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.01.2019 у справі №910/17324/18 та прийняти нове рішення, яким в задоволенні заяви позивача про вжиття заходів забезпечення позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, що є підставою для її скасування.

Відповідач у своїй скарзі зазначає, що оскаржувана ухвала не містить мотивів та обґрунтування причин, чому задоволення позову про примусове виконання зобов'язань за договором не зможе захистити прав позивача в межах одного судового провадження без нових звернень до суду.

Крім того, судом не встановлено жодних обставин, які б могли унеможливити або принаймні ускладнити виконання рішення.

Апелянт також зазначає, що вимоги заяви про забезпечення позову є тотожними позовним вимогам, а тому не можуть бути застосовані.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2019 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа Ланет» передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя - Зубець Л.П., судді: Мартюк А.І., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.02.2019 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Мережа Ланет» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 15.01.2019 у справі №910/17324/18. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа Ланет» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.01.2019 у справі №910/17324/18. Розгляд апеляційної скарги призначено на 25.03.2019. Роз'яснено позивачу у справі право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу.

Представник позивача 06.03.2018 через відділ управління автоматизованого документообігу та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача, просив залишити її без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Відзив мотивовано тим, що заходи забезпечення позову можуть застосовуватись не лише у випадку якщо може бути істотно ускладнено чи унеможливлено виконання рішення, а й у випадку якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. А враховуючи немайновий характер позовних вимог, а також обставини справи, невжиття заявлених заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Позивач також вказує, що обираючи захід забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу вчиняти певні дії, суд цілком правомірно виходив з необхідності недопущення порушення прав позивача, при цьому, така заборона встановлювалась виключно на визначений період часу та не передбачала поновлення прав позивача, а отже й не вирішувала спір по суті.

25.03.2019 розгляд справи №910/17324/18 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа Ланет» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.01.2019 - не відбувся, у зв'язку з перебуванням головуючого судді (судді-доповідача) - Зубець Л.П. на лікарняному.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2019 призначено справу до розгляду на 08.04.2019.

Представники сторін у судове засідання 18.03.2019 з'явились та надали пояснення по суті спору.

У відповідності до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В судовому засіданні 18.03.2019 було оголошено вступну та резолютивну частини постанови суду.

Розглянувши наявні у справі матеріали, давши належну оцінку доводам та запереченням, які містяться в апеляційній скарзі та відзиві на неї, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвалу господарського суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, з наступних підстав.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Новини 24 години» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мережа Ланет» про визнання відмови недійсною та зобов'язання виконання договору.

Позовні вимоги обґрунтовані неправомірністю односторонньої відмови відповідача від виконання умов договору №0109/18-01-П від 01.09.2018, у зв'язку з чим позивач просить суд визнати недійсним правочин щодо односторонньої відмови від такого договору, а також зобов'язати відповідача виконати зобов'язання за договором з 01.01.2019 на умовах, які визначені сторонами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.12.2018 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 28.01.2019.

14.01.2019 позивач звернувся до суду першої інстанції з заявою про забезпечення позову, в якій позивач просив суд заборонити відповідачу припиняти прийом сигналу програм ТОВ «Новини 24 години» та обмежувати доступ абонентів до такого сигналу в мережі провайдера відповідача на території: м. Київ, м. Івано-Франківськ та м. Калуш Івано-Франківської області, с. Угринів, Тисменського району, с. Боднарів, Калуського району Івано-Франківської області та с. Білогородка, Києво-Святошинського району Київської області (заборонити ТОВ «Мережа Ланет» припиняти ретрансляцію Телеканалу «Newsone» у мережі провайдера - ТОВ «Мережа Ланет»).

У відповідності до норм ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача або інших осіб з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами(частина 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як правильно вказав у своїй ухвалі суд першої інстанції, позовні вимоги у даній справі обґрунтовані безпідставною відмовою відповідача від договору №0109/18-01-П від 01.09.2018, вчиненою шляхом направлення листа №01-2811/18 від 28.11.2018, у зв'язку з чим позивачем заявлено вимогу про визнання правочину щодо односторонньої відмови недійсним та спонукання відповідача до виконання умов такого договору.

З матеріалів справи вбачається, що 01.09.2018 між ТОВ «Новини 24 години» (підприємство) та ТОВ «Мережа Ланет» (провайдер) був укладений договір №0109/18-01-П, відповідно до якого Підприємство забезпечує передачу сигналу програми телеканалу «Newsone», а провайдер приймає такий сигнал та забезпечує доступ абонентів до сигналу у телемережі на території за допомогою аналогового та/або цифрового формату, де провайдер надає послуги із забезпечення доставки сигналу до абонентів. Провайдер здійснює розповсюдження на території: м. Київ, м. Івано-Франківськ та м. Калуш Івано-Франківської області, с. Угринів, Тисменського району, с. Боднарів, Калуського району Івано-Франківської області та с. Білогородка, Києво-Святошинського району Київської області за допомогою телекомунікаційної системи (технології): аналог/DVB-C/IPTV під ТМ «Ланет TV».

Пунктом 10.1 вказаного договору визначено, що він вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до 31.12.2019 включно.

Позов мотивовано тим, що всупереч умовам договору №0109/18-01-П від 01.09.2018 та чинного законодавства України, відповідач вчинив односторонній правочин щодо розірвання такого договору, який позивач просить визнати недійсним у своєму позові, а відповідно до змісту заяви про забезпечення позову, фактично припинив виконувати умови договору з 01.01.2019, тобто вже після звернення позивача з даним позовом.

Як правильно вказує у своїй ухвалі суд першої інстанції, оскільки судове рішення у разі задоволення такої позовної вимоги не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому в таких немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Наведена правова позиція викладена у постанові об'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 по справі №910/1040/18.

Предметом спору у даній справі є, фактично, спір щодо припинення дії договору №0109/18-01-П від 01.09.2018, і підстави забезпечення позову не обмежуються лише пов'язаністю з позовною вимогою і статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено можливість забезпечення позову не лише у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити виконання рішення суду, а також у разі, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду і ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Як вказує позивач у поданій заяві, основна мета, яку намагався досягти позивач під час укладення такого договору - це розширення мережі мовлення телеканалу «Newsone» та збільшення кількості телеглядачів, які матимуть можливість отримати доступ до програм такого телеканалу.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що позиція відповідача щодо відмови від такого договору та припинення з 01.01.2019 надання послуг в односторонньому порядку унеможливлює доступ фізичних та юридичних осіб у мережі провайдера (тобто, відповідача) до програм телеканалу на визначеній території.

На підставі викладеного позивач просив суд заборонити відповідачу припиняти прийом сигналу програм ТОВ «Новини 24 години» та обмежувати доступ абонентів до такого сигналу в мережі провайдера відповідача на визначеній території.

Наведений вид забезпечення позову у даній справі, на думку позивача, є необхідним, оскільки у випадку задоволення позову порушені права позивача, які матимуть місце протягом судового розгляду справи, не можуть бути відновлені після набрання рішенням суду законної сили з об'єктивних причин - послуги за спірним договором надаються в режимі реального часу.

Згідно приписів ст. 9 Конституції України, статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України» і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції» Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

За приписами статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов'язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, Держава Україна несе обов'язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі № 1-33/2004, де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

З огляду на те, що відмова у задоволенні заяви про забезпечення позову може унеможливити ефективний захист оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, так як послуги за спірним договором надаються в реальному часі, обрані позивачем заходи забезпечення позову у вигляді заборони відповідачу припиняти прийом сигналу програм ТОВ «Новини 24 години» та обмежувати доступ абонентів до такого сигналу в мережі провайдера відповідача на визначеній території є відповідними та співмірними, що є підставою для часткового задоволення заяви.

Щодо посилань апелянта на тотожність заявлених позовних вимог та вимог заяви про забезпечення позову, колегія суддів зазначає, що позивачем заявлено дві позовні вимоги, а саме: визнання недійсним правочину та зобов'язання виконати умови договору.

При цьому, зобов'язання вчинити певні дії (позовна вимога) та заборона вчинення певних дій (заява про забезпечення позову) не є тотожними поняттями, крім того, зобов'язання виконати умови договору стосується всіх умов спірного договору та всього строку дії Договору, а отже вимоги заяви про забезпечення позову не відновлюють права позивача, а лише забезпечують їх відновлення у випадку задоволення позову. Враховуючи викладене, а також наведені вище твердження про необхідність застосування ефективних засобів поновлення порушеного права в судовому порядку, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на неможливість застосування обраних позивачем способів забезпечення позову.

Враховуючи, що заявлено позов немайнового характеру, обраний позивачем спосіб захисту є співмірним, розумним, адекватним, а заява є обґрунтованою у вказаній частині.

Відповідно до статті 141 Господарського процесуального кодексу України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв'язку із забезпеченням позову.

Таким чином, питання зустрічного забезпечення є правом, а не обов'язком суду, в той час як відповідачем клопотання про застосування зустрічного забезпечення не подавалось, а тому у господарського суду достатні підстави для застосування зустрічного забезпечення відсутні.

Крім того, суд зазначає, що відповідачі чи інша зацікавлена особа не позбавлені права та можливості звернутись до суду з окремим клопотанням про застосування заходів зустрічного забезпечення у відповідності до ст. 141 Господарського процесуального кодексу України.

В частині заборони ТОВ «Мережа Ланет» припиняти ретрансляцію Телеканалу «Newsone» у мережі провайдера - ТОВ «Мережа Ланет» заява позивача правомірно відхилена судом першої інстанції, оскільки не містить прив'язки до території насалених пунктів України, де провайдер надає програмну послугу, а отже позивач не обґрунтував необхідність та підстави для її застосування.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Положеннями ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

За змістом ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об'єктивно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваної у даній справі судової ухвали відсутні.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи та не спростовують висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається:

1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін;

2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта (відповідача).

Керуючись ст.ст. 255, 267-271, 273, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мережа Ланет" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.01.2019 у справі №910/17324/18 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 15.01.2019 у справі №910/17324/18 залишити без змін.

3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Товариством з обмеженою відповідальністю "Мережа Ланет".

4. Матеріали оскарження ухали по справі №910/17324/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку і строки, визначені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови суду складено та підписано - 17.04.2019.

Головуючий суддя Л.П. Зубець

Судді Н.Ф. Калатай

А.І. Мартюк