ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/3605/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калантай М.В.

при секретарі судового засідання Солдатовій М.Ю.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м.Київ
до Приватного підприємства "Рогань-Сервіс", м.Харків
про стягнення 798 582,91грн.
за участю представників:

від позивача: Коваленко С.В., довіреність № 14/215 від 19.11.2019

від відповідача: Гапоненко Н.О., директор, рішення №1 від 25.10.2006

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі - позивач) звернулося до господарського суду Харківської області з позовом до Приватного підприємства "Рогань-Сервіс" (надалі - відповідач) про стягнення 798582,91грн., з яких: 515671,40грн. основного боргу, 75680,03грн. пені, 47580,76грн. 3% річних, 159650,72грн. інфляційних втрат.

На підтвердження позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за Договором №2470/1617-ТЕ-32 від 26.09.2016 щодо оплати отриманого природного газу.

Ухвалою від 29.12.2018 дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 28.01.2019.

17 січня 2019 року від відповідача надійшов відзив, у якому він проти позовних вимог заперечив. Зазначив, що розмір його заборгованості перед відповідачем станом на 01.01.2019 становить 475744,13грн. Дана заборгованість виникла внаслідок неналежної оплати населенням послуг з опалення та постачання гарячої води. Відповідач направив позивачу лист щодо реструктуризації залишку заборгованості, однак останній відповіді не надав.

У підготовчому засіданні 28.01.2019 судом оголошено перерву до 19.02.2019.

У підготовчому засіданні 19.02.2019 судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву до 19.03.2019.

У підготовчому засіданні 19.03.2019 судом постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 10.04.2019.

Представник позивача у судовому засіданні підтвердив факт часткової сплати заборгованості, яка відбувалася як до подання позову, так і після цього, однак просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечила, посилаючись на часткове погашення заборгованості. Також просила суд зменшити розмір штрафних санкцій.

У судовому засіданні 10.04.2019 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вислухавши представників сторін, всебічно і повно дослідивши надані до матеріалів справи докази, суд встановив наступне.

26 вересня 2016 року між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як споживачем, укладено договір №2470/1617-ТЕ-32 постачання природного газу (надалі - Договір), за умовами якого позивач зобов'язався поставити споживачеві у 2016-2017 роках природний газ, а споживач зобов'язався оплатити його на умовах цього договору.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Згідно з пунктом 2.1 Договору позивач передає відповідачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 (включно) природний газ обсягом до 841,0тис.куб.м.

Додатковою угодою №2 від 31.03.2017 пункт 2.1 Договору доповнено абзацом, відповідно до якого позивач передає відповідачу з 01.04.2017 по 30.09.2017 (включно) природний газ обсягом до 67,900тис.куб.м.

Пунктом 3.4 Договору передбачено, що приймання-передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складення добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

За умовами пункту 6.1 Договору оплата за природний газ здійснюється споживачем виключно коштами шляхом 100-відсоткової поточної оплати протягом місяця поставки природного газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Згідно з пунктом 12.1 Договору (в редакції Додаткової угоди №2 від 31.03.2017) він набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 до 30.09.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення.

Відповідно до наявних у справі актів приймання-передачі природного газу від 31.10.2016, 30.11.2016, 31.12.2016, 31.01.2017, 28.02.2017, 31.03.2017 на виконання умов Договору позивач поставив відповідачу природний газ на загальну суму 4295916,52грн. Дані акти підписано уповноваженими представниками сторін і скріплено їх печатками.

Відповідач за поставлений природний газ у повному обсязі не розрахувався, у зв'язку з чим у нього станом на 31.08.2018 виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 515671,40грн.

Враховуючи непогашення відповідачем даної заборгованості у встановлений Договором строк, позивач 20.12.2018 подав до господарського суду Харківської області даний позов, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь 515671,40грн. основного боргу, 75680,03грн. пені, 47580,76грн. 3% річних, 159650,72грн. інфляційних втрат.

При цьому, нарахування всіх вищевказаних сум здійснено позивачем станом на 31.08.2018.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що відповідачем після 31.08.2018 також здійснювалася оплата заборгованості.

Так, відповідно до довідки №118.33-12/38 від 27.02.2019 відповідач за період з 27.09.2018 по 12.12.2018, тобто до дати подання даного позову (20.12.2018), сплатив позивачу грошові кошти на загальну суму 23577,83грн. Також 28.12.2018, тобто вже після подання даного позову відповідач додатково сплатив позивачу 16349,44грн.

Отримання вказаних коштів позивачем не оспорюється та підтверджується актом звіряння розрахунків станом на 31.12.2018.

Таким чином, на момент прийняття рішення у даній справі розмір заборгованості відповідача за отриманий природний газ згідно умов Договору складає 475744,13грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно статті 526 ЦК України та частини 1 статті 193 ГК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За умовами частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Матеріали справи свідчать, що відповідач у повному обсязі не розрахувався за поставлений природний газ згідно Договору та на даний час має заборгованість у розмірі 475744,13грн.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем не надано суду та в матеріалах справи відсутні докази повної оплати отриманого за Договором природного газу.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У зв'язку з цим, суд вважає позовні вимоги про стягнення 475744,13грн. основного боргу законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо іншої частини заявлених до стягнення вимог про стягнення основного боргу суд зазначає наступне.

Частина основного боргу в розмірі 23577,83грн. погашена відповідачем до подання даного позову, а тому є такою, що заявлена позивачем безпідставно, у зв'язку з чим у стягненні даної суми слід відмовити.

Частина основного боргу в розмірі 16349,44грн. була сплачена відповідачем вже після подання позову, а тому відповідно до пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України провадження у справі в цій частині позовних вимог підлягає закриттю за відсутністю предмету спору.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 8.2 Договору сторони узгодили, що у разі прострочення споживачем оплати згідно пункту 6.1 цього договору він зобов'язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Нарахування пені не здійснюється постачальником на суми оплат, проведені споживачем відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 січня 2005 р. № 20.

Додатковою угодою №2 від 31.03.2017 розмір річних зменшено з 21% до 16,4%.

Згідно пункту 10.3 строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, становить п'ять років.

Крім того, частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі вищевказаних норм законодавства та умов Договору позивач здійснив нарахування відповідачу 75680,03грн. пені, 47580,76грн. 3% річних, 159650,72грн. інфляційних втрат.

При цьому, всі ці нарахування здійснені позивачем станом на 31.08.2018, а тому на обчислення цих сум не вплинув факт подальшої часткової оплати відповідачем заборгованості, яка мала місце за період з 27.09.2018 по 28.12.2018.

Перевіривши розрахунки вищевказаних сум, суд визнав їх такими, що відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства, а тому позовні вимоги про їх стягнення підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідач розміру цих нарахувань не оспорив, однак у судовому засіданні його представник просила зменшити розмір штрафних санкцій.

Розглянувши дане усне клопотання, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, при вирішенні судом питання про зменшення пені слід враховувати не самий лише розмір збитків, які були спричинені правопорушенням, але й "інші обставин, які мають істотне значення".

Зокрема, статтею 233 ГПК України визначено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Отже, суду в обов'язковому порядку слід враховувати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Втім, відповідачем не доведено та не обґрунтовано належним чином наявність вищевказаних обставин, у зв'язку з чим суд не вбачає підстав для зменшення розміру заявленої до стягнення суми штрафних санкцій.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача в розмірі 11625,08грн., виходячи з розміру задоволених позовних вимог, а також з урахуванням того, що частина заборгованості була погашена відповідачем вже після подання позову у даній справі: (475744,13грн. + 75680,03грн. + 47580,76грн. + 159650,72грн. + 16349,44грн.) х 1,5%.

Керуючись статтями 129, 231, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства "Рогань-Сервіс" (61172, м.Харків, вул.Грицевця, буд.29, код 34632434) на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м.Київ, вул.Богдана Хмельницького, буд.6, код 20077720) 475744,13грн. основного боргу, 75680,03грн. пені, 47580,76грн. 3% річних, 159650,72грн. інфляційних втрат, а також 11625,08грн. судового збору.

В частині позовних вимог про стягнення 16349,44грн. основного боргу провадження у справі закрити.

У задоволенні позовних вимог про стягнення 23577,83грн. основного боргу - відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "22" квітня 2019 р.

Суддя М.В. Калантай