ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.04.2019

Справа № 902/792/18

За позовом Приватного підприємства "Тінік-Оіл"

До Товариства з обмеженою відповідальністю "Техойл Трейд"

про стягнення 203335,23 грн.

Суддя Пінчук В.І.

Представники сторін: без виклику сторін

Обставини справи:

Позивач – Приватне підприємство "Тінік-Оіл" звернувся до господарського суду Вінницької області з позовом до відповідача – Товариства з обмеженою відповідальністю "Техойл Трейд" про стягнення 203335,23 грн. у зв’язку із неналежним виконанням договорів про поставку №Т-0304-17/9 від 03.04.2017 р. та №СК-1508-17/6 від 15.08.2017 р. відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України.

Ухвалою господарського суду Вінницької області вказана позовна заява була направлена за територіальною підсудністю до господарського суду м. Києва у зв’язку із тим, що адресою відповідача відповідно до витягу з ЄДР є 01030, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 5-В.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.02.2019 р. відкрите провадження у справі №902/792/18, враховуючи ціну позову та категорію спору, а також враховуючи відсутність клопотання про розгляд справи з викликом сторін, судом було вирішене питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Також ухвалою були встановлені строки для подання сторонами заяв, клопотань, відзиву та заперечень на відзив.

18.02.2019 р. через канцелярію суду від позивача надійшла заява, в якій останній уточнює позовні вимоги та просить суд стягнути з відповідача 168335,23 грн., оскільки відповідач здійснив часткове погашення заборгованості за договорами.

Станом на 15.04.2019 р. відзив від відповідача до суду не надійшов.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд –

В С Т А Н О В И В:

03.04.2017 р. між позивачем (продавцем) та відповідачем (покупцем) був укладений договір поставки нафтопродуктів №Т-0304-17/9.

Відповідно до умов вказаного договору позивач зобов’язався передати у власність відповідача нафтопродукти через мережу автозаправних станцій продавця по одноразових бланках-дозволу (талонах), а відповідач зобов’язався прийняти та оплатити нафтопродукти відповідно до умов договору.

Також, між сторонами був укладений договір на поставку нафтопродуктів через мережу АЗС №СК-1508-17/6 від 15.08.2017 р., згідно умов якого постачальник зобов’язується передати товар в асортименті, кількості і за цінами відповідно до умов вказаного договору, а покупець зобов’язується прийняти товар та повністю оплатити його вартість.

Відповідно до п. 5.2 зазначених договорів оплата товару здійснюється на умовах попередньої оплати на підставі рахунку-фактури шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника (продавця).

Ціна на товар є договірною та визначається в рахунках-фактури та видаткових накладних. (п. 5.3 договору №СК-1508-17/6)

Пунктом 5.7 договору визначено, що усі розрахунки за договором здійснюються в національній валюті України.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що протягом 2018 року здійснював поставку товару на загальну суму 1834451,74 грн. і станом на 30.11.2018 р. заборгованість відповідача з оплати поставленого товару складає 203335,23 грн.

У зв’язку з невиконанням відповідачем своїх зобов’язань, останньому була направлена претензія ( вих. № 27/1 від 27.11.2018 р. )

Натомість, відповідачем вказана вимога залишена без відповіді та без задоволення.

18.02.2019 р. через канцелярію суду від позивача надійшла заява, в якій останній уточнює позовні вимоги та просить стягнути з відповідача 168335,23 грн., оскільки відповідач здійснив часткове погашення заборгованості за договорами у сумі 35000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №535 від 11.12.2018 р. на суму 20000,00 грн., №615 від 14.12.2018 р. на суму 10000,00 грн. та №648 від 17.12.2018 р. на суму 5000,00 грн.

Отже, відповідно до підписаного між сторонами акту звірки взаєморозрахунків станом на 01.01.2019 р. заборгованість відповідача становить 168335,23грн.

За таких обставин, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі в частині стягнення з відповідача 35000,00 грн. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв'язку із відсутністю предмету спору між сторонами, оскільки вказана сума була сплачена відповідачем.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов’язанням є правовідношення, в якому одна сторона ( боржник ) зобов’язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов’язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов’язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов‘язковим для виконання сторонами.

За договором купівлі – продажу одна сторона ( продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні ( покупцеві ), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. ( ст. 655 ЦК України).

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов’язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 599 ЦК України, зобов’язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Порушенням зобов’язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання ( неналежне виконання ). ( ст. 610 ЦК України ).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). ( ст. 530 ЦК України )

Згідно ст. 193 ГК України суб’єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов’язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов’язання – відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов'язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч. 2 ст. 193 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов’язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов’язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. ( ст. 525 ЦК України ).

За таких обставин, суд вважає позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 168335,23 грн. такими, що підлягають задоволенню.

Судові витрати суд покладає на відповідача, оскільки останній сплатив частину боргу після подачі позивачем позовної заяви до суду.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 129, п. 2 ч. 1 ст. 231, ст. ст. 232, 233, ст.ст. 236 - 238, ст. 240 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Техойл Трейд" (01030, м. Київ, вул. Ярославів Вал, 5-В, код 40458839) на користь приватного підприємства "Тінік-Оіл" (21050, м. Вінниця, вул. Театральна, 20, оф. 311, код 37836304) 168335 (сто шістдесят вісім триста тридцять п’ять) грн. 23 коп. заборгованості та 1762 (одну тисячу сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. судового збору.

Видати наказ.

В частині стягнення з відповідача 35000,00 грн. провадження у справі закрити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

Суддя                                                                                           В.І.Пінчук