ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2019 р., м. Київ Справа№ 910/15329/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Пашкіної С.А.

Буравльова С.І.

без повідомлення учасників справи,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.01.2019р., м. Київ (повний текст складено 03.01.2019р.) у справі №910/15329/18 (суддя Гумега О.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля"

до Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 1081,65 грн.

1. Зміст позовних вимог та заперечень

1.1. Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення вартості недостачі вантажу у сумі 1081,65 грн.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані незбереженням прийнятого до перевезення вантажу Відповідачем, внаслідок чого Позивачу заподіяно збитки.

1.3. Відповідач проти позову заперечив, мотивуючи тим, що Позивачем невірно застосовано відсоток природної втрати маси вантажу при перевезенні. Так, Відповідач зазначає, оскільки в накладній №45907532 вказано, що наданий до перевезення вантаж має вологість до 16%, то у даному випадку слід застосовувати відсоток норми природної втрати вантажу у розмірі 2%, а відтак недостача вантажу у вагоні №56862675 становить 610 кг.

Відповідач зазначив, що Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що Відповідачем не забезпечено схоронності наданого до перевезення вантажу. При цьому, Позивачем не надано суду жодних доказів оплати спірного вантажу за ціною відправника, а відтак Позивачем не доведено факту завдання шкоди внаслідок здійснення спірного перевезення.

Крім того, Відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності від 19.12.2018р., яка мотивована тим, що відповідно до ст.315 Господарського кодексу України, ст.136, 137 Статуту залізниць України встановлено скорочений шестимісячний строк позовної давності, який Позивачем пропущено, оскільки комерційний акт складено 11.05.2018р., а з даним позовом Позивач звернувся 13.11.2018р.

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судом

2.1. 10.05.2018р. Позивач як вантажовідправник по залізничній накладній №45907532 від 10.05.2018р. здійснив відправлення вагону з вугіллям кам'яним марки г-газовий №56862675 зі станції "Богуславський" Придніпровської залізниці на станцію "Бурштин" Львівської залізниці одержувачу ДТЕК Бурштинська ТЕС, що підтверджується накладеною №45907532.

Відповідно до п.20 накладеної поверхня вантажу маркована в довжину 5 подовженими смугами, вантаж з вологою до 16%, перевезення здійснюється навалом.

2.2. На станції "Бурштин" Львівської залізниці Відповідачем проведено переважування маси вантажу, під час якого виявлено, що маса вантажу у вагоні №56862675 не відповідає масі, вказаній у накладній, про що складено комерційний акт №388103/74 від 18.05.2018р.

2.3. Відповідно до розділу Д комерційного акту №388103/74 від 18.05.2018р. зазначено, що фактично при зважуванні виявилося: Брутто 91800 кг. Тара 23500 кг. Нетто 68300 кг, що менше від документа на 1200 кг. При комерційному огляді виявлено, що навантаження нижче бортів на 20 см, вантаж маркований поздовжньою смугою. Двері і люка закриті, при видачі вантажу просипання не було.

Справа по ходу поїзда над 1-3 люками мається заглиблення 3 м х 0,7 м х 0,4 м, над 6-7 люками 2м х 0,6 м х 0,3 м. В місцях заглиблення маркування відсутнє. Вагон в технічному і комерційному відношенні справний. Недостаючий вантаж міг міститись у вагоні.

2.4. Відповідно до довідки №1/3147 від 31.05.2018р. Позивача вартість однієї тонни вантажу у вагоні №56862675 за залізничною накладною №45907532 з урахуванням якісних характеристик складає 1784,91 грн без врахування ПДВ та 2141,89 грн з урахуванням ПДВ.

3. Короткий зміст рішення місцевого суду

3.1. Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.01.2019р. у справі №910/15329/18 позов задоволено повністю. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача вартість втраченого вантажу у розмірі 1081,65 грн та судовий збір в розмірі 1762,00 грн.

3.2. Рішення обґрунтоване тим, що факт порушення Відповідачем законодавства України належним чином доведений, документально підтверджений і в той же час Відповідачем не спростований.

Крім того, Позивачем доведено належними доказами наявність збитків, пов'язаних із нестачею вантажу в сумі 1081,65 грн.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

4.1. Не погодившись з прийнятим рішенням, Відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

4.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що місцевим судом не досліджено п.20 накладеної щодо вологості вантажу та не застосовано 2% суми норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто. Крім того, місцевим судом невірно обчислено строки позовної давності.

5. Заперечення на апеляційну скаргу

5.1. Позивач у встановлений судом строк відзиву на апеляційну скаргу до суду не подав.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

6.1. 15.01.2019р. Відповідач звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення місцевого суду від 03.01.2019р. у справі №910/15329/18.

6.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача та вирішено здійснити перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 08.10.2018р. у справі №910/10817/18 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

7. Застосоване законодавство

7.1. Відповідно до ст.909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної. Згідно з ст.924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача вантажу сталися не з його вини.

7.2. Згідно з ч.1, 2 ст.307 Господарського кодексу України за договором перевезення вантажу перевізник зобов'язується доставити ввірений йому вантажовідправником вантаж до пункту призначення в установлений строк та видати його вантажоодержувачу, а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

7.3. Відповідно до ст.23 Закону України "Про залізничний транспорт" перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу) прийнятого до перевезень вантажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача виникли з незалежних від них причин.

7.4. Згідно з ст.22, 23 Статуту залізниць України за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

7.5. Відповідно до ст.31 Статуту придатність рухомого складу для перевезення вантажу в комерційному відношенні визначається: вагонів - відправником, якщо завантаження здійснюється його засобами, або залізницею, якщо завантаження здійснюється засобами залізниці.

7.6. Відповідно до п.52 Статуту на станціях призначення залізниця зобов'язана перевірити масу, кількість місць і стан вантажу у разі: прибуття вантажу у пошкодженому вагоні (контейнері), а також у вагоні (контейнері) з пошкодженими пломбами відправника або пломбами попутних станцій; прибуття вантажу з ознаками недостачі, псування або пошкодження під час перевезення на відкритому рухомому складі або у критих вагонах без пломб, якщо таке перевезення передбачене Правилами; прибуття вантажів у вагонах навалом і насипом за вимогою одержувача у розмірах, передбачених Правилами.

7.7. Згідно з абз.1 п.114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме: а) за втрату чи недостачу - у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи його недостачі.

7.8. Відповідно до ст.115 Статуту вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу.

7.9. Відповідно до ст.129 Статуту обставини, які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності зокрема, залізниці, під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення, зокрема, обставини невідповідності маси вантажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

7.10. Згідно з ст.26 Закону України "Про залізничний транспорт", обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників і одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів засвідчуються актами.

7.11. Відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 1 % маси, зазначеної в перевізних документах, зокрема, для мінерального палива.

7.12. Відповідно до ч.3 ст.133 Статуту залізниць України до претензії або позову додаються документи, які підтверджують вимоги заявника. До претензії або позову щодо втрати, нестачі, псування або пошкодження крім документів, які обґрунтовують їх пред'явлення (подання), додається документ, який засвідчує кількість і вартість відправленого вантажу.

8. Позиція апеляційного суду

8.1. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

8.2. Судом встановлено, що 10.05.2018р. Позивач по залізничній накладній №45907532 від 10.05.2018р. здійснив відправлення вагону з вугіллям кам'яним марки г-газовий №56862675 зі станції "Богуславський" Придніпровської залізниці на станцію "Бурштин" Львівської залізниці одержувачу ДТЕК Бурштинська ТЕС, що підтверджується накладеною №45907532.

На станції "Бурштин" Львівської залізниці Відповідачем проведено переважування маси вантажу, під час якого виявлено, що маса вантажу у вагоні №56862675 не відповідає масі, вказаній у накладній, про що складено комерційний акт №388103/74 від 18.05.2018р., відповідно до якого нетто 68300 кг, що менше від документа на 1200 кг.

Як вірно зазначено місцевим судом, вказаний комерційний акт за своєю формою та змістом відповідає вимогам Статуту залізниць України та Правилам складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №334 від 28.05.2002р., а тому приймається судом в якості належного та допустимого доказу на підтвердження факту невідповідності маси, зазначеній у накладних №45907532 від 10.05.2018р., фактичній масі вантажу.

8.3. Відповідно до ст.115 Статуту залізниць України вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу. Як вірно зазначено місцевим судом, таким документом, зокрема, є довідка відправника - Позивача про вартість відправленого вантажу, яка підписана директором та головним бухгалтером.

Про достатність вказаного доказу на підтвердження вартості вантажу викладено у постановах Верховного Суду від 21.06.2018р. №910/435/17, від 30.05.2018р. №910/963/17.

Крім того, у постанові від 10.08.2018р. №910/22324/16 Верховний Суд вказав, що згідно зі ст.924 Цивільного кодексу України, ст.314 Господарського кодексу України, ст.114, 115 Статуту залізниць України залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. При визначенні розміру збитків, заподіяних втратою вантажу, слід застосовувати норми Статуту залізниць України, якими встановлено обмежену відповідальність перевізника у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу, яка визначається на підставі загальної суми рахунку або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 20.03.2018р. у справі №916/4345/14). Документом, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, є довідка позивача про вартість вугілля.

Позивач на підтвердження кількості і вартості відправленого вантажу надав довідку №1/3147 від 31.05.2018р., відповідно до якої вартість однієї тонни вантажу у вагоні №56862675 за залізничною накладною №45907532 з урахуванням якісних характеристик складає 1784,91 грн без врахування ПДВ та 2141,89 грн з урахуванням ПДВ. На підтвердження іншого Відповідачем суду доказів не подано.

8.4. Відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 1% маси, зазначеної в перевізних документах, зокрема, для мінерального палива.

Як вірно встановлено місцевим судом, норма природної втрати складає: 69500 кг *1% = 695 кг, кількість фактичної нестачі складає: 1200 кг - 695 кг = 505 кг (0,505 т). Отже, сума втраченого вантажу у вагоні №56862675 складає: 0,505 т * 2141,89 грн = 1081,65 грн.

8.5. Апеляційний суд відхиляє аргументи Відповідача, що відповідно до п.27 Правил видачі вантажів норма недостачі становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах, оскільки вугілля було завантажено у вологому стані, що підтверджується п.20 залізничної накладної.

Відповідно до п.27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, при видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) становить: 2% маси, зазначеної в перевізних документах, зокрема, для вантажів рідких або зданих до перевезення у вологому стані.

В обґрунтування своїх заперечень Відповідач посилається лише на п.20 залізничної накладної №45907532 від 10.05.2018р., з якої вбачається, що вологість вугілля становила до 16%. Апеляційний суд зауважує, що будь-які предмети у природному середовищі мають певний відсоток вологості. При цьому, Відповідачем не подано суду жодних обґрунтувань та доказів, підтверджуючих, що вугілля вологістю до 16% вважається таким, що перебуває у вологому стані в розумінні п.27 Правил видачі вантажів. Отже, дане заперечення відхилене судом з підстав його недоведеності Позивачем.

8.6. Апеляційний суд відхиляє аргументи Відповідача, що місцевим судом невірно обчислено строки позовної давності. Так, Відповідач зазначає, що відповідно до ст.315 Господарського кодексу України, ст.136, 137 Статуту залізниць України встановлено скорочений шестимісячний строк позовної давності, який Позивачем пропущено, оскільки комерційний акт складено 11.05.2018р., а з даним позовом Позивач звернувся 13.11.2018р.

Відповідно до ст.256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ст.257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст.258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Згідно з ч.5 ст.315 Господарського кодексу України для пред'явлення перевізником до вантажовідправників та вантажоодержувачів позовів, що випливають з перевезення, встановлюється шестимісячний строк.

Відповідно до ст.136 Статуту залізниць України позови до залізниць можуть бути подані у шестимісячний термін, який обчислюється відповідно до вимог статті 134 цього Статуту.

Відповідно до ст.134 Статуту залізниць України претензії до залізниць можуть бути заявлені протягом шести місяців. Зазначені терміни обчислюються, зокрема, з дня видачі вантажу, багажу або вантажобагажу - для претензій про відшкодування за псування, пошкодження або недостачу вантажу, багажу та вантажобагажу.

Як вірно зазначено місцевим судом, оскільки видача вантажу здійснювалась на станції призначення - "Бурштин" Львівської залізниці, то у даному випадку строк позовної давності відповідно до ст.134 Статуту залізниць України слід обраховувати з наступного дня від дати складання комерційного акту саме на станції призначення, тобто з 19.05.2018р., а відтак кінцевим строком пред'явлення даного позову до суду є 19.11.2018р.

Судом встановлено, що Позивач звернувся до суду з даним позовом 13.11.2018р, що підтверджується відміткою поштового відділення. Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду, що Позивачем не пропущено визначенні чинним законодавством строки позовної давності, а відтак заява Відповідача задоволенню не підлягає.

8.7. За вказаних обставин, апеляційний суд погоджується із висновком місцевого суду, що при перевезенні вантажу у вагоні Відповідачем не було дотримано вимог щодо збереження вантажу у вагону №56862675, у зв'язку з чим заявлені Позивачем вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

9. Висновки апеляційного суду

9.1. На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення місцевого суду згідно з ст.277 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Регіональної філії "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.01.2019р. у справі №910/15329/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.01.2019р. у справі №910/15329/18 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Регіональну філію "Львівська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.А. Пашкіна

С.І. Буравльов