РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.04.2019Справа № 910/1831/19

За позовом Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва

до Публічного акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Фізична особа-підприємець Іванов Артем Володимирович

про стягнення грошових коштів

Суддя Котков О.В.

Секретар судового засідання Кукота О.Ю.

Представники учасників справи:

від позивача Мельник І.В. (представник за довіреністю);

від відповідача Єфремова І.В. (адвокат);

від третьої особи не з'явились.

В судовому засіданні 18.04.2019 року, відповідно до положень ст.ст. 233, 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено вступну та резолютивну частину рішення, повідомлено представників позивача та відповідача, що повне рішення буде складено 25.04.2019р.

СУТЬ СПОРУ:

14 лютого 2019 року до Господарського суду міста Києва від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва (позивач) надійшла позовна заява № 597 від 11.02.2019 року до Публічного акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" (відповідач) про стягнення грошових коштів за договором банківської гарантії забезпечення виконання зобов'язань № 5758/18-ГВ від 16.04.2018 року в сумі 158 719,65 (сто п'ятдесят вісім тисяч сімсот дев'ятнадцять гривень 65 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем в порушення взятих на себе зобов'язань за банківською гарантією №5758/18-ГВ від 16.04.2018 року не здійснено виплати позивачу гарантії у розмірі 158 719,65 грн., у зв'язку із неналежним виконанням ФОП Івановим А.В. зобов'язань за договором про закупівлю деревини (дрова твердих порід) за державні кошти № 18/05 від 18.04.2018 року.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 року у справі №910/1831/19 позовну заяву № 597 від 11.02.2019 року Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва до Публічного акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" про стягнення грошових коштів залишено без руху, надано Квартирно-експлуатаційному відділу м. Миколаєва строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

Так, поштове відправлення з ухвалою суду у даній справі було направлене Квартирно-експлуатаційному відділу м. Миколаєва за адресою: 54056, м. Миколаїв, пр. Миру, 62-а, яка вказана в позовній заяві та відповідає адресі місцезнаходження товариства у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 330 ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 року у справі № 910/1831/19 вручено уповноваженому представнику позивача - 21.02.2019 року.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Тобто, строк для усунення встановлених недоліків позовної заяви до 04.03.2019 року (включно).

01.03.2019 року через відділ діловодства суду від Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва надійшла заява № 907 від 25.02.2019 року "Про усунення недоліків позовної заяви".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.02.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/1831/19, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 02.04.2019 року, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Фізичну особу-підприємця Іванова Артема Володимировича.

В судовому засіданні 02.04.2019 року судом оголошувалася перерва.

В судовому засіданні 18.04.2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши всі представлені докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади установлює Закон України «Про публічні закупівлі».

Рішенням тендерного комітету Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва, оформленого протоколом № 126 від 16.03.2018 року затверджено тендерну документацію на закупівлю деревини (дрова твердих порід) код ДК 021:2015 - 03410000-7, процедура закупівлі - відкриті торги. Тендерна документація розроблена на виконання вимог Закону України «Про публічні закупівлі» (копія міститься в матеріалах справи).

Відповідно до вимог п. 6 розділу VI тендерної документації під час укладання договору замовник вимагає від учасника - переможця, внесення ним забезпечення виконання договору в розмірі 5% від вартості договору у формі: оригіналу банківської гарантії, оформленої відповідно до вимог постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 року № 639 із зобов'язанням банку у разі невиконання учасником - переможцем умов договору, відшкодувати на рахунок Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаїв 5% кошторисної вартості договору.

16.04.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Банк інвестицій та заощаджень» (гарант), Фізичною особою-підприємцем Івановим Артемом Володимировичем (принципал) та Квартирно-експлуатаційним відділом м. Миколаєва (бенефіціар) укладено банківську гарантію забезпечення виконання зобов'язань № 5758/18-ГВ (надалі - банківська гарантія), відповідно до якої гарант цією гарантією зобов'язується протягом 5 (п'яти) банківських днів заплатити бенефіціару суму у розмірі, що не перевищує 158 719,65 грн., за умови отримання від бенефіціара письмової вимоги, з посиланням на цю гарантію, яка підписана уповноваженою особою та скріплена відбитком печатки бенефіціара, за умови, що у вимозі буде вказано, що сума, яку бенефіціар вимагає сплатити має бути виплачена бенефіціару у зв'язку з невиконанням принципалом своїх зобов'язань у відповідності до договору про закупівлю деревини (дрова твердих порід) за державні кошти в результаті визнання принципала переможцем відкритих торгів на закупівлю «код ДК 021:2015 - 03410000-7 - Деревина (дрова твердих порід)» (номер процедури закупівлі в електронній системі закупівель: № UA-2018-03-16-001780-с), згідно з протоколом № 157 засідання тендерного комітету від 06.04.2018 року із зазначенням обставин порушення принципалом своїх зобов'язань, передбачених договором.

Умовами банківської гарантії № 5758/18-ГВ від 16.04.2018 року визначено, що зобов'язання гаранта перед бенефіціаром за цією гарантією обмежується загальною сумою, що не перевищує гарантійну суму.

Гарантія набуває чинності з моменту підписання її гарантом і діє по 28.02.2019 року включно.

18.04.2018 року між Квартирно-експлуатаційним відділом м. Миколаєва (надалі - позивач, замовник) та Фізичною особою-підприємцем Івановим Артемом Володимировичем (надалі - постачальник) укладено договір про закупівлю деревини (дрова твердих порід) за державні кошти № 18/05 (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого, постачальник зобов'язується у 2018 році поставити та передати у власність Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва товар: деревина - ДК 021:2015 - 03410000-7 (дрова твердих порід), який повинен відповідати діючим державним стандартам ГОСТ 3243-88, а замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни) в виключно за цінами згідно з умовами договору.

Сама договору складає 3 174 393,00 грн. (п. 3.2. договору).

В п. 5.1. договору визначено, що термін поставки товару з дня підписання договору на протязі п'яти місяців згідно графіку поставки:

- з 18.04.2018 року до 18.05.2018 року у кількості 850,00 м3;

- з 19.05.2018 року до 18.06.2018 року у кількості 850,00 м3;

- з 19.06.2018 року до 18.07.2018 року у кількості 717,00 м3;

- з 19.07.2018 року до 18.08.2018 року у кількості 700,00 м3;

- з 19.08.2018 року до 18.09.2018 року у кількості 3000,00 м3.

Умовами п. 11.1. договору встановлено, що постачальник забезпечує виконання своїх зобов'язань за договором у розмірі 5% від вартості договору банківською гарантією.

Позивач звертався до ФОП Іванова Артема Володимировича з листом № 1812 від 18.03.2018 року щодо виконання зобов'язань за договором в найкоротші строки.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з невиконанням ФОП Івановим Артемом Володимировичем зобов'язань за договором № 18/05 від 18.04.2018 року позивач неодноразово звертався до ФОП Іванова Артема Володимировича з листами № 1659 від 07.05.2018 року, № 2022 від 05.06.2018 року та № 1812 від 18.05.2018 року, в яких повідомляв про порушення строків постачання за договором та необхідність виконання взятих на себе зобов'язань за вказаним договором (копії листів містяться в матеріалах справи).

Судом встановлено, що листом № 7 від 14.05.2018 року ФОП Іванов Артем Володимирович повідомив позивача про наявність форм-мажорних обставин у відповідності до Закону України «Про тваринний світ» та вказав про труднощі з виконанням поставок за договором. Вказаний лист був отриманий позивачем 17.05.2018 року за вх. № 1515 (копія листа міститься в матеріалах справи).

В подальшому, 05.06.2018 року позивач направив ФОП Іванову Артему Володимировичу заяву № 2011 від 05.06.2018 року «Про намір достроково розірвати договір» у зв'язку із невиконанням зобов'язань за договором щодо поставки товару. Факт направлення вказаної заяви підтверджується фіскальним чеком № 6739 від 05.06.2018 року (копія міститься в матеріалах справи).

На веб-порталі Уповноваженого органу з питань закупівель за посиланням https:/prozorro.gov.ua/tender/UA-2018-03-16-001780-с позивачем було розміщено додаткову угоду № 1 від 27.06.2018 року до договору, за умовами п. 1 якої позивач вважає договір про закупівлю деревини (дрова твердих порід) за державні кошти № 18/05 від 18.04.2018 року розірваним з 27.06.2018 року.

При цьому, умовами пп. 6.2.1., 6.2.5. п. 6.2. договору передбачено право позивача, як замовника, на дострокове розірвання договору у разі порушення постачальником порядку поставки товару, зокрема щодо його кількості та строків, за повідомленням постачальника у строк 15 календарних днів.

В листі № 10 від 18.07.2018 року ФОП Іванов Артем Володимирович запропонував позивачу розірвати договір за взаємною згодою. Вказаний лист був отриманий позивачем 24.07.2018 року за вх. № 2645 (копія листа міститься в матеріалах справи).

За умовами гарантії № 5758/18-ГВ від 16.04.2018 року до вимоги про сплату по гарантії повинні бути додані: копія договору; копія письмової вимоги до принципала про виконання ним зобов'язань, передбачених договором.

Позивач звернувся до відповідача з листом-вимогою № 2475 від 11.07.2018 року про сплату грошових коштів за гарантією № 5758/18-ГВ від 16.04.2018 року в розмірі 158 719,65 грн. До вказаної вимоги були додані документи, необхідні для сплати гарантії та визначені умовами гарантії.

Листом № 05-1/2/298 від 27.07.2018 року відповідач вказав, що вимога позивача № 2475 від 11.07.2018 року не відповідає вимогам гарантії. Вказаний лист отриманий позивачем 01.08.2018 року за вх. № 2724.

Позивач повторно звернувся до відповідача з листом-вимогою № 5386 від 20.12.2018 року про сплату грошових коштів за гарантією № 5758/18-ГВ від 16.04.2018 року в розмірі 158 719,65 грн. До вказаної вимоги були додані документи, необхідні для сплати гарантії та визначені умовами гарантії.

Листом № 05-1/2/282 від 18.01.2019 року відповідач відмовив позивачу у задоволенні вимоги № 5386 від 20.12.2018 року про сплату коштів за гарантією № 5758/18-ГВ від 16.04.2018 року в розмірі 158 719,65 грн., у зв'язку з тим, що договір № 18/05 від 18.04.2018 року є розірваним з 27.06.2018 року за ініціативою бенефіціара згідно додаткової угоди № 1 від 27.06.2018 року до договору, тому вимога не відповідає вимогам гарантії. Вказаний лист отриманий позивачем 28.01.2019 року за вх. № 244.

Позивач вважає, що відмова ПАТ "Банк інвестицій та заощаджень" сплатити суму забезпечення за банківською гарантією № 5758/18-ГВ від 16.04.2018 року в розмірі 158 719,65 грн. є безпідставною та незаконно, у зв'язку із чим просить суд стягнути з відповідача 158 719,65 грн.

В свою чергу, відповідач проти позовних вимог заперечив посилаючись на те, що договір, зобов'язання за яким забезпечувалися гарантією, на момент звернення позивача з вимогою до гаранта припинив свою дію; позивач не надав жодного належного та допустимого доказу направлення ФОП Іванову А.В. вимог щодо виконання умов договору; позивач не надав жодного належного та допустимого доказу настання гарантійного випадку; листи позивача до ФОП Іванова А.В. не містить вимоги про виконання зобов'язань за договором, як того вимагають умови банківської гарантії № 5758/18-ГВ від 16.04.2019 року. Крім того, відповідач вказав, що банківською гарантією № 5758/18-ГВ від 16.04.2019 року не передбачено відповідальність банку за часткове виконання принципалом своїх зобов'язань за договором, тобто гарант не повинен сплачувати гарантійну суму, якщо зобов'язання за договором виконані лише частково при цьому, бенефіціар прийняв часткове виконання, та згодом розірвав договір зобов'язання за яким забезпечувалися гарантією.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з положеннями ст. 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов'язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов'язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов'язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні.

За змістом ст. 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов'язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У відповідності до ст. 561 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.

У розділі І Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15.12.2004 року №639 (надалі - Положення), визначено, що гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов'язань, відповідно до якого банк-гарант приймає на себе грошове зобов'язання перед бенефіціаром (оформлене в письмовій формі або у формі повідомлення) сплатити кошти за принципала в разі невиконання останнім своїх зобов'язань у повному обсязі або їх частину в разі пред'явлення бенефіціаром вимоги та дотримання всіх вимог, передбачених умовами гарантії. Зобов'язання банку-гаранта перед бенефіціаром не залежить від основного зобов'язання принципала (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли посилання на таке зобов'язання безпосередньо міститься в тексті гарантії. Гарантійний лист - це гарантія, що оформлена належним чином на паперовому носії.

Статтею 563 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов'язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред'являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов'язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред'явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано.

Право гаранта на відмову в задоволенні вимоги кредитора встановлено ст. 565 Цивільного кодексу України, згідно з ч. 1 якої гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії. Гарант повинен негайно повідомити кредитора про відмову від задоволення його вимоги.

Згідно з п. 1 гл. 2 розділу III Положення про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, у разі настання гарантійного випадку і для отримання відшкодування, забезпеченого гарантією, бенефіціар може подати безпосередньо до банку-гаранта або до банку-резидента (залежно від того, як це визначено умовами гарантії) вимогу для отримання відшкодування, забезпеченого гарантією, а також усі документи, передбачені умовами гарантії (якщо таке подання в ній передбачено).

Водночас у силу ст. 562 Цивільного кодексу України зобов'язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов'язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов'язання. Навпаки відповідно до ч. 3 ст. 565 Цивільного кодексу України, якщо гарант після пред'явлення до нього вимоги кредитора дізнався про недійсність основного зобов'язання або про його припинення, він повинен негайно повідомити про це кредитора і боржника. Повторна вимога кредитора, одержана гарантом після такого повідомлення, підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 565 Цивільного кодексу України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Отже, з умов гарантії та норм права слідує, що обов'язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення боржником зобов'язання, забезпеченого гарантією, та направлення кредитором гаранту письмової вимоги. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає.

Наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України №3-63гс11 від 12.09.2011 року.

Враховуючи наведене, дослідивши зміст гарантії № 5758/18-ГВ від 16.04.2018 року та листів-вимоги № 2475 від 11.07.2018 року та № 5386 від 20.12.2018 року, суд дійшов висновку, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у виплаті за гарантією, оскільки пред'явлена позивачем вимога відповідала умовам гарантії.

У відповідності до норм ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України та ст. 599 Цивільного кодексу України зобов'язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування неналежного виконання позивачем своїх зобов'язань за договором гарантії та наявності заборгованості за невідшкодованою сумою гарантійного платежу у розмірі 158 719,65 грн.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Так, рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

Враховуючи встановлені судом обставини та факти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Приймаючи до уваги встановлені судом факти та обставини, що були наведені вище, суд дійшов висновку, що викладені відповідачем у відзиві заперечення на позов не спростовують зазначених позивачем в позові доводів за встановлених вище судом фактів та обставин.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 2380,79 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Банк інвестицій та заощаджень" (, адреса: 04119, м. Київ, вул. Мельникова, 83-Д) на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Миколаєва (, адреса: 54056, м. Миколаїв, пр. Миру, 62-а) грошові кошти: банківську гарантію за договором банківської гарантії забезпечення виконання зобов'язань № 5758/18-ГВ від 16.04.2018 року - 158 719,65 (сто п'ятдесят вісім тисяч сімсот дев'ятнадцять гривень 65 копійок) та судовий збір - 2380,79 грн. (дві тисячі триста вісімдесят гривень 79 копійок).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25.04.2019р.

Суддя О.В. Котков