ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15 квітня 2019 року м. ТернопільСправа № 921/208/18
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гевка В.Л. при секретарі судового засідання Карпі М.Ю. розглянувши заяву №б/н від 26.03.2019 (вх.№5919 від 04.04.2019) Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" про розстрочку виконання рішення у справі № 921/208/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТРУДТРАНС", вул. Івана Кудрі, 14, оф.8, м. Київ, 01042

до відповідача: Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство", вул. Багата, 5-А, м. Тернопіль, 46001

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5) в особі філії "Центр транспортної логістики" ПАТ "Укрзалізниця" (03038, м. Київ, вул. Федорова, буд. 32)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Закарпатська митниця ДФС, (88000, м. Ужгород, вул. Собранецька, 20, ).

про стягнення коштів у сумі 431 843 грн 00 коп.

За участю представників:

Заявника (відповідача): адвокат Зарічний Іван Ярославович, довіреність від 15.05.18;

Позивача: адвокат Зорін Роман Олександрович, довіреність №б/н від 01.02.2019 (посвідчення адвоката України НОМЕР_1 від 19.10.2018) ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - не з'явився;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - не з'явився.

1. Судові процедури.

1.1.Роз'яснення учасникам їх прав та обов'язків

і порядку розгляду заяви про розстрочку виконання рішення.

У судовому засіданні представникам сторін роз'яснено права та обов'язки учасників та сторін, а також і порядок розгляду заяви про розстрочку виконання рішення, що здійснюється у межах даної справи, згідно до вимог ГПК України.

Сторони та треті особи, за правилами статей 120, 121 ГПК України, були повідомлені про дату, час та місце розгляду заяви у справі належним чином у встановленому законом порядку.

1.2. Фіксування судового процесу.

В порядку статей 8, 222 ГПК України, здійснювалося фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів (звукозапис), а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд" на диск CD-R, серійний номер N101VF27D8185381C2.

1.3. Прийняття рішення у справі та його виконання.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області у справі №921/208/18 від 16 жовтня 2018 року позов задоволено частково.

Судові витрати у складі судового збору покладено на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Стягнуто з Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" (вул. Багата, 5А, м. Тернопіль, ідентифікаційний номер 00993024) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТРУДТРАНС" (вул. Івана Кудрі, 14 оф. 8, м. Київ, ідентифікаційний номер 34980991) - 425 461 грн 03 коп. боргу. Стягнуто з Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" (вул. Багата, 5А, м. Тернопіль, ідентифікаційний номер 00993024) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТРУДТРАНС" (вул. Івана Кудрі, 14 оф. 8, м. Київ, ідентифікаційний номер 34980991) - 6381 грн 97 коп. судового збору. В решті позовних вимог у розмірі 6 381 грн 97 коп., відмовлено.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08 лютого 2019 апеляційну скаргу Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" на рішення Господарського суду Тернопільської області від 16.10.2018 у справі № 921/208/18 повернуто скаржнику.

12.02.2019 на виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від "16" жовтня 2018 видано накази.

Тернопільським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58676847 від 21.03.2019 року і розпочато примусове виконання вказаного вище судового рішення.

1.4. Подання та розгляд заяви.

04.04.2019 на адресу суду надійшла заява №б/н від 26.03.2019 (вх.№5919 від 04.04.2019) Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" про розстрочку виконання рішення, в порядку статті 331 ГПК України.

У вищевказаній заяві заявник (відповідач) просить суд розстрочити виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 16 жовтня 2018 року у справі №921/208/18 на 12 місяців шляхом внесення ДП "Тернопільське лісове господарство" на рахунок ТОВ "МЕТРУДТРАНС" щомісячних платежів у розмірі 35 455 грн 08 коп. не пізніше 25 календарного числа поточного місяця.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею для розгляду заяви у справі №921/208/18 визначено суддю Гевко В.Л.

Ухвалою суду від 05 квітня 2019 року призначено судове засідання по розгляду заяви №б/н від 26.03.2019 (вх.№5919 від 04.04.2019) Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" про розстрочку виконання рішення у справі №921/208/18, на 15 квітня 2019 року о 16 год. 00 хв.

1.5. Аргументи заявника щодо наданої заяви.

Обґрунтовуючи подану заяву заявник посилається на те, що на підставі наказу від 12.02.2019 у справі №921/208/18 старшим державним виконавцем Ларва М.В. 21.03.2019 за №58676847 відкрито виконавче провадження на виконавчого наказу Господарського суду Тернопільської області у справі №921/208/18.

При цьому, заявник зазначає, що ДП "Тернопільське лісове господарство" є підприємством, яке має бюджетне фінансування, що полягає у беззворотньому, безвідплатному відпуску грошей із державного бюджету для цільового спрямування. Таке цільове спрямування полягає у тому, що витрати плануються, кошти на них відпускаються та використовуються на чітко визначені нормативними й індивідуально-плановими фінансовими актами цілі та заходи (виплата заробітної плати, поточні видатки, видатки розвитку, тощо).

Кошти виділяються не автоматично, а відповідно до фактичного виконання робіт, кількісних і якісних показників, які зумовлюють обсяги витрат на конкретні цілі в момент виникнення реальної потреби в наданні коштів.

Таким чином, виділення бюджетних коштів є обмеженим відповідними цільовими факторами.

Як зазначає заявник ДП «Тернопільське лісове господарство» перебуває у складному фінансовому становищі, обумовленому необхідністю сплати штрафу в сумі 256 060,50 грн. за податковим повідомленням-рішенням № від 19.03.2019 р., на суму 668 661,48 грн. за податковим повідомленням-рішенням №7 від 11.01.2018 р., на суму 68 560,77 грн. за податковим повідомленням-рішенням № від 10.10.2018 р., на суму 44 923.44 р. за судовим наказом від 13.03.2019 р. Господарського суду Тернопільської області у справі №921/108/19.

Складне фінансове становище боржника, суттєво обтяжене кредитними зобов'язаннями, значно ускладнює виконання рішення суду.

Неможливість виконати рішення Господарського суду Тернопільської області від 16 жовтня 2018 року у сумі 425 461,03 грн. має наслідком потенційного накладення арешту на рахунки ДП "Тернопільське лісове господарство". Така ситуація здатна заблокувати роботу ДП "Тернопільське лісове господарство" та призвести до значної шкоди гарантованим правам та охоронюваним інтересам.

З підстав наведеного Заявник (Боржник) просить суд розстрочити виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 16 жовтня 2018 року на 12 місяців шляхом внесення ДП "Тернопільське лісове господарство" на рахунок ТзОВ "МЕТРУДТРАНС" щомісячних платежів у розмірі 35455,08 грн. (425 461,03 : 12 = 35455,08) не пізніше 25 календарного числа поточного місяця. Заявник вважає, що така необхідність у розстрочці виконання рішення суду зумовлена особливими обставинами та не порушить справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

1.6. Аргументи стягувача (позивача) щодо наданої заяви.

У поданих суду запереченнях на заяву про розстрочку виконання рішення від 10.04.2019 вих. № МРТ (вх. № 6500 від 15.04.2018) ТОВ "МЕТРУДТРАНС" - позивач та кредитор у виконавчому провадженні проти задоволення заяви про розстрочку виконання рішення заперечує повністю, зокрема зазначає таке.

Здійснення ДП «Тернопільське лісове господарство» господарської діяльності з порушенням вимог податкового законодавства не є тією обставиною, з якою процесуальний закон пов'язує можливість розстрочення виконання судового рішення.

Навпаки, податковими повідомленнями - рішеннями зобов'язано відповідача сплатити штраф за порушення строку сплати суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг). З наведеного можна дійти висновку, що ДП «Тернопільське лісове господарство» провадить господарську діяльність, отримує від неї прибутки, однак ухиляється від сплати податкових зобов'язань. Обставина здійснення комерційної діяльності з порушенням вимог закону не може бути покладена в основу висновку про можливість розстрочення виконання судового рішення.

З боку боржника не було вчинено жодних дій навіть з часткового виконання рішення суду в даній справі. Це свідчить про небажання його виконувати.

Боржником не додано до заяви доказів, які б могли підтвердити можливість отримати підприємством в майбутньому прибутків, за рахунок яких буде сплачена заборгованість перед ТОВ "МЕТРУДТРАНС".

Так, наприклад, у разі, якщо факт незаконного переміщення товару під час здійснення митного контролю не виявлено, вантажовідправник може стягнути в судовому порядку понесені ним збитки у розмірі вартості сплачених залізниці витрат з того органу, за ініціативою якого було проведено затримку товару на станціях залізниці чи на підходах до них.

Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі №921/243/17-г/13.

Проте, ДП «Тернопільське лісове господарство» не подано доказів звернення до суду з позовом до митного органу, в результаті розгляду якого перший може стягнути в судовому порядку понесені ним збитки у розмірі вартості сплачених залізниці витрат.

Окремо позивач звертає увагу суду, що на рішення Господарського суду Тернопільської області від 16.10.2018 року Державним підприємством "Тернопільське лісове господарство" 15 січня 2019 року подана апеляційна скарга.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 року апеляційну скаргу Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" б/н від 03.12.2018 (вх. № ЗАГС 01- 05/231/19 від 15.01.2019) на рішення Господарського суду Тернопільської області від 16.10.2018 у справі № 921/208/18 залишено без руху, оскільки апелянт не надав суду докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 21.01.2019 року апеляційну скаргу Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" повернуто скаржнику в зв'язку із несплатою судового збору.

На підставі наведеного можна дійти висновку, що боржник користується процесуальними правами недобросовісно, тобто не з тією метою, яку визначив законодавець.

На думку позивача, усі дії відповідача свідчать про бажання ухилитись від виконання рішення Господарського суду Тернопільської області від 16.10.2018 року в даній справі, а не про бажання знайти шляхи та можливість виконати законне рішення господарського суду.

Саме з цих підстав позивач вважає неможливим надання відповідачу - ДП «Тернопільське лісове господарство» розстрочки на 12 місяців для виконання судового рішення.

2. Висновок суду із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд постановляючи ухвалу.

2.1. Норми законодавства та судова практика, які застосував суд.

Відповідно до статті 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Із змісту правової позиції, яка склалась в результаті судової практики та викладена у п. 7 Постанови Пленуму ВГСУ від 17.01.2012р. №9 «Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України» розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для розстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Проте, вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

За відсутності підстав для вчинення зазначених процесуальних дій господарський суд виносить ухвалу про відмову відповідно у відстрочці або розстрочці виконання рішення.

Згідно із статтею 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Із змісту статті 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

У постанові ВС від 27.06.2018 справа №813/8842/13-а зазначено, що Верховний Суд вважає, що збитковість діяльності підприємства, наявність у нього кредиторської заборгованості в істотному розмірі є результатом провадження господарської діяльності відповідачем як самостійним суб'єктом господарювання, а тому вказані обставини не є самостійними та достатніми підставами для відстрочення та/або розстрочення виконання судового рішення.

У іншому випадку (Постанова ВС від 15.03.2018 № 910/8153/17) ВС зазначає також, що складне фінансове становище суб'єкта господарювання, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, не може бути безумовною підставою для надання розстрочки виконання судового рішення; при цьому, відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника. Верховний Суд дійшов висновку, що наведені відповідачем обставини, які помилково взяті до уваги господарськими судами, не свідчать про неможливість виконання рішення суду у даній справі, а лише відображають поточну підприємницьку діяльність заявника, що не є обставинами, з якими закон пов'язує можливість відстрочення виконання судового рішення, а обставини, на які посилається заявник у заяві, лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у цей час та можливість настання негативних наслідків у зв'язку з цим.

2.2. Мотиви, з яких суд дійшов висновків.

У своїй заяві, як на підставу своїх вимог, заявник посилається на той факт, що у даному випадку у нього, як боржника, склалось складне фінансове становище, яке суттєво обтяжене кредитними зобов'язаннями, що виникли у зв'язку із існуванням податкової та іншої заборгованості, у тому числі за рішеннями суду у інших справах. Дані обставини, на думку заявника, значно утруднюють виконання рішення у даній справі.

Проте, суд не може погодитись з такою позицією заявника.

Зокрема, суд вважає, що тяжке фінансове становище, відсутність обігових коштів та майна, яке можна було б реалізувати в рахунок погашення заборгованості не є тими виключними обставинами, які давали б підстави для розстрочення виконання судового рішення, оскільки вказані обставини утворились внаслідок власної господарської діяльності Відповідача, а не в силу якихось об'єктивних, незалежних від нього обставин.

Аналогічна правова позиція викладена і у постанові ВС від 27.06.2018 справа №813/8842/13-а, за якою збитковість діяльності підприємства, наявність у нього кредиторської заборгованості в істотному розмірі є результатом провадження господарської діяльності відповідачем як самостійним суб'єктом господарювання, а тому вказані обставини не є самостійними та достатніми підставами для відстрочення та/або розстрочення виконання судового рішення.

Також, із змісту Постанови ВС від 15.03.2018 № 910/8153/17 складне фінансове становище суб'єкта господарювання, яким обґрунтована винятковість обставин, що ускладнюють виконання судового рішення, з урахуванням того, що господарська діяльність здійснюється ним на власний ризик, не може бути безумовною підставою для надання розстрочки виконання судового рішення; при цьому, відстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Суд одночасно звертає увагу на те, що, зі сторони заявника не подано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що заявник як юридична особа станом на час звернення із заявою перебуває у важкому фінансовому становищі, зокрема - фінансових документів (баланс, фінансовий звіт, аудиторський висновок, тощо).

Щодо посилання заявника на існування у нього податкового боргу та інших боргів, то їх наявність не доводить суду ще того факту, що такий борг разом з іншими боргами у тому числі боргу, що виник у зв'язку з виконанням рішення суду у даній справі, заявник не може погасити за рахунок своєї діяльності та своїх доходів. При цьому, обґрунтованого належними доказами аналізу доходів заявника у співвідношенні до наявних у нього боргів суду зі сторони заявника не подано.

Також, станом на момент розгляду заяви про розстрочку виконання рішення, представником заявника не доводиться той факт, що наявність усіх цих боргів уже зупинила повністю діяльність підприємства і що у нього відсутні доходи в силу цього. Заявник у судовому засіданні та поданій заяві лише припускає, що таке може мати місце в майбутньому.

Крім того, суд звертає увагу на те, що процедури виконання рішення згідно чинного законодавства, які вчиняються виконавцями примусово, передбачають, що у випадку відсутності обігових грошових коштів у боржника, необхідних для виконання рішення, яке передбачає їх стягнення, слід звертати стягнення на майно боржника, а також передбачено ряд інших заходів для примусового виконання рішення суду.

А тому, суд критично розглядає твердження заявника про те, що велика кількість інших його боргів може якимось чином у майбутньому утруднити стягнення коштів в межах виконання рішення суду про стягнення коштів у даній справі.

Суд вважає, що наведені відповідачем обставини, не свідчать про утруднення чи неможливість виконання рішення суду у даній справі, а лише відображають поточну господарську (підприємницьку) діяльність заявника, що не є обставинами, з якими закон пов'язує можливість розстрочення чи відстрочення виконання судового рішення, а обставини, на які посилається заявник у заяві, лише вказують на несприятливість виконання рішення суду для нього у цей час та можливість (припущення) настання негативних наслідків у зв'язку з цим.

Разом з тим необхідно враховувати, що виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 № 11-рп/2012); відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II); за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", № 22774/93, п. 74, ECHR 1999-V).

Враховуючи те, що існування заборгованості, підтверджене обов'язковими та такими, що підлягають виконанню, судовими рішеннями, надає особі, на чию користь воно було винесено, "легітимні сподівання" на те, що заборгованість буде йому сплачено та така заборгованість становить "майно" цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008), то з метою недопущення порушення гарантованих Конституцією України та Конвенцією права на справедливий суд та права на повагу до приватної власності суд, який надає відстрочку чи розстрочку у виконанні рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для виправдовування затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про відсутність у боржника коштів. Обов'язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Водночас, оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції", у справі "Бурдов проти Росії", у справі "Ясюнієне проти Литви").

2.3. Висновки суду.

Як визначено статтею 73 ГПК України доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Приписами статті 79 ГПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Пунктами 1, 2 статті 86 ГПК України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищезазначені судом обставини у сукупності беручи до уваги норми законодавства та судову практику, які врегульовують та тлумачать вказані правовідносини, оцінивши подані сторонами пояснення, заперечення та докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви №б/н від 26.03.2019 (вх. №5919 від 04.04.2019) Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" про розстрочку виконання рішення у справі № 921/208/18 слід відмовити повністю.

На підставі наведеного, керуючись статтями 234, 235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви №б/н від 26.03.2019 (вх. №5919 від 04.04.2019) Державного підприємства "Тернопільське лісове господарство" про розстрочку виконання рішення у справі № 921/208/18, відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення суддею та може бути оскаржена чи заперечена в порядку та строки, передбачені статтями з 254 по 257, п.19.4. Перехідних положень ГПК України.

3. Повний текст ухвали, враховуючи вихідні дні та відрядження судді виготовлено протягом трьох робочих днів 22 квітня 2019 року.

4. Копію повного тексту ухвали направити учасникам у справі рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Інформацію по справі, що розглядається учасники справи можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за Веб-адресою сторінки https://court.gov.ua/sud5022/.

Суддя В.Л. Гевко