ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року

м. Київ

Справа № Б3/081-12/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Пєскова В.Г. - головуючий, Катеринчук Л.Й., Погребняка В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Анісімової М.О.;

за участю представників:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Інвестгруп» та Іноземного підприємства «Інвестиційна компанія «Гарант-капітал» - Кошліченка В.С.,

Товариства з обмеженою відповідальністю «Венчурні інвестиційні проекти» - Мишастого А.О.,

розглянув касаційну скаргу арбітражного керуючого Сніжка Олександра Юрійовича

на постанову Київського апеляційного господарського суду від 21.12.2018

у складі колегії суддів: Пантелієнка В.О. (головуючий), Остапенка О.М., Отрюха Б.В.

та на ухвалу Господарського суду Київської області від 12.07.2018

у складі судді Лопатіна А.В.

в частині зміни пункту 14 ухвали Господарського суду Київської області від 12.07.2018 у справі № Б3/081-12/24 та викладення його в іншій редакції

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційна фірма «Інвестгруп», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Банк перший»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Інфініті»

про банкрутство.

За результатами розгляду касаційної скарги Касаційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Провадження у справі про банкрутство відбувається відповідно до положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (у редакції Закону від 30.06.1999 № 784-ХІV, чинній до 19.01.2013, далі - Закон про банкрутство).

Хронологія подій та опис обставин, встановлених судами

1. У провадженні Господарського суду Київської області на стадії розпорядження майном перебуває справа № Б3/081-12/24 за заявою ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Інвестгруп», яке є правонаступником ПАТ «Банк перший», про банкрутство ТОВ «Інфініті», порушена ухвалою від 18.07.2012.

2. Ухвалою попереднього засідання Господарського суду Київської області від 24.04.2014 було затверджено реєстр вимог кредиторів боржника - ТОВ «Інфініті».

3. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 16.07.2014 ухвалу Господарського суду Київської області від 24.04.2014 у цій справі було скасовано в частині відхилення грошових вимог ТОВ «Виробничо-комерційна фірма «Інвестгруп» (далі - ТОВ «ВКФ «Інвестгруп») до боржника, визнано вимоги цього кредитора та зобов'язано розпорядника майна боржника включити до реєстру вимог кредиторів вимоги ТОВ «ВКФ «Інвестгруп» до боржника в сумі 38 616 319, 99 грн в першу чергу задоволення вимог кредиторів.

4. При цьому грошові вимоги ТОВ «ВКФ «Інвестгруп» до ТОВ «Інфініті» на суму 38 616 319, 99 грн визнано, виходячи з того, що сума заборгованості ОСОБА_9 за кредитним договором від 30.09.2009 № 0925/01 склала 37 898 998, 47 грн, а також 717 321, 52 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом. Зобов'язання ОСОБА_9 за вказаним кредитним договором забезпечені майном майнового поручителя ТОВ «Інфініті» згідно договору іпотеки від 30.09.2009. Отже вимоги ТОВ «ВКФ «Інвестгруп» на суму 38 616 319, 99 грн є обґрунтованими, оскільки згідно з умовами вказаного договору іпотеки цей договір було укладено з метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_9 за кредитним договором від 30.09.2009 № 0925/01, у тому числі повернення у строк до 26.06.2012 кредиту в сумі 38 000 000 грн, сплати процентів за користування кредитом на умовах, в порядку та з періодичністю, передбаченими кредитним договором, відшкодування збитків, сплати пені та штрафів у випадках та розмірах, передбачених кредитним договором. Заставну вартість предмета іпотеки - земельні ділянки, детальний опис та перелік яких наведено в п. 2.1 цього договору - визначено у розмірі 49 695 000 грн.

Подання заяви до суду

5. 05.09.2016 від уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк» надійшла заява про заміну кредитора на правонаступника.

6. Заява мотивована тим, що рішенням Господарського суду міста Києва від 06.06.2016 у справі № 910/5756/16 в рахунок часткового виконання зобов'язань ТОВ «ВКФ «Інвестгруп» перед ПАТ «КБ «Актив-банк» за кредитним договором від 06.06.2012 № 0606/01, укладеним між ПАТ «КБ «Актив-банк» та ТОВ «ВКФ «Інвестгруп», звернуто стягнення на предмет застави за договором застави майнових прав від 06.06.2012 № 0606/01/S-1, укладеним між ПАТ «КБ «Актив-банк» та ТОВ «ВКФ «Інвестгруп», а саме на майнові права за кредитним договором від 25.09.2009 № 0925/01, боржником за яким є ОСОБА_9, що полягають у праві ТОВ «ВКФ «Інвестгруп» вимагати повернення кредиту в сумі 37 898 998, 47 грн та сплати процентів у сумі 717 321, 52 грн, що разом становить 38 616 319, 99 грн, шляхом переводу на ПАТ «КБ «Актив-банк» всіх прав та обов'язків кредитора до боржника за вказаним кредитним договором на загальну суму грошової вимоги у розмірі 38 616 319, 99 грн, а також права вимоги за договорами, які забезпечують його виконання.

Розгляд справи судами

7. Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.07.2018, залишеною без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2018, серед іншого, зобов'язано ПАТ «КБ «Актив-Банк» у строк до 05.09.2018 на підтвердження викладених в заяві про заміну кредитора на правонаступника обставин, а саме: набуття ПАТ «КБ «Актив-Банк» прав вимоги, зокрема за договором іпотеки від 30.09.2009, подати до суду належні докази внесення відповідних змін до Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо майна ТОВ «Інфініті», яке є предметом договору іпотеки (п. 14 ухвали суду першої інстанції).

8. Ухвала та постанова мотивовані положеннями статті 236 ГПК України, згідно з якими обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин. Тому місцевий господарський суд відклав розгляд заяви уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Актив-Банк» про заміну кредитора на правонаступника та зобов'язав ПАТ «КБ «Актив-Банк» подати до суду належні докази внесення відповідних змін до Державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо майна ТОВ «Інфініті», яке є предметом договору іпотеки.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

9. Не погодившись з вказаними судовими рішеннями, арбітражний керуючий Сніжко Олександр Юрійович звернувся з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю, а ухвалу місцевого господарського суду - в частині пункту 14 та викласти цей пункт ухвали в такій редакції: «Враховуючи ненадання ПАТ «КБ «Актив-Банк» у встановлений законом та судом строк належних та достатніх доказів в обґрунтування поданої заяви, заява буде розглядатися за наявними доказами, крім випадку, коли ПАТ «КБ «Актив-Банк» обгрунтовує неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від нього».

10. Посилання зроблені, як вбачається зі змісту касаційної скарги, на порушення судами першої та апеляційної інстанцій положень частини восьмої статті 80 ГПК України.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи

і висновків судів першої й апеляційної інстанцій

А. Щодо суті касаційної скарги

11. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

12. Заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні учасників справи, здійснивши перевірку правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення касаційної скарги у зв'язку з наступним.

13. Суд апеляційної інстанції, відкриваючи апеляційне провадження у цій справі та здійснюючи розгляд апеляційної скарги ТОВ «ВКФ «Інвестгруп» на ухвалу Господарського суду Київської області від 12.07.2018, не взяв до уваги положення статей 254, 255 ГПК України щодо права на оскарження в апеляційному порядку ухвал суду першої інстанції.

14. Так, згідно з частиною шостою статті 12 ГПК України господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».

15. У відповідності з частиною другою статті 254 ГПК України ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

16. Слід відзначити, що вирішене у пункті 14 ухвали Господарського суду Київської області від 12.07.2018 процесуальне питання - зобов'язання учасника справи надати суду певні докази - не передбачене частиною першою статті 255 ГПК України, а відтак ухвала суду першої інстанції в цій частині не підлягала апеляційному оскарженню окремо від судового рішення, яким розглядалася по суті заява про заміну кредитора на правонаступника.

17. З огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 17 Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

18. Пунктом першим статті 6 Конвенції встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

19. ЄСПЛ у рішенні у справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006 зазначив, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті першому статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]».

20. За таких обставин суд апеляційної інстанції, відкриваючи апеляційне провадження у цій справі та здійснюючи розгляд апеляційної скарги ТОВ «ВКФ «Інвестгруп» на ухвалу Господарського суду Київської області від 12.07.2018 в частині оскарження пункту 14 цієї ухвали, діяв не як суд, встановлений законом, тому ухвалене цим судом рішення не можна визнати законним.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

21. Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскарженої постанови суду апеляційної інстанції в частині оскарження пункту 14 ухвали Господарського суду Київської області від 12.07.2018 та направлення справи до Північного апеляційного господарського суду для розгляду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

22. Під час розгляду суду апеляційної інстанції необхідно врахувати наведене, надати належну оцінку викладеним вище доводам та вирішити спір відповідно до вимог закону.

В. Висновки про правильне застосування норм права

23. Вирішене у пункті 14 ухвали Господарського суду Київської області від 12.07.2018 процесуальне питання - зобов'язання учасника справи надати суду певні докази - не передбачене частиною першою статті 255 ГПК України, а відтак ухвала суду першої інстанції в цій частині не підлягала апеляційному оскарженню окремо від судового рішення, яким розглядалася по суті заява про заміну кредитора на правонаступника.

Г. Розподіл судових витрат

24. Виходячи з приписів статті 129 ГПК України, суд вирішує питання про розподіл судових витрат у разі, якщо справа вирішується по суті. У випадках скасування рішення господарського суду і передачі справи на новий розгляд розподіл судового збору у справі здійснює господарський суд, який приймає рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. Таким чином, оскільки постановою Верховного Суду у цій справі постанову апеляційного господарського суду скасовано, а справу направлено до суду апеляційної інстанції для розгляду, то в цьому випадку касаційним судом справа по суті не вирішувалась, а тому і відсутні підстави для розподілу судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 315 ГПК України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу арбітражного керуючого Сніжка Олександра Юрійовича задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 21.12.2018 у справі № Б3/081-12/24 в частині оскарження пункту 14 ухвали Господарського суду Київської області від 12.07.2018 скасувати, а справу в цій частині направити до Північного апеляційного господарського суду для розгляду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

3. Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Г. Пєсков

Судді Л.Й. Катеринчук

В.Я. Погребняк