УХВАЛА

23 квітня 2019 року

м. Київ

Справа № 916/342/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Ткач І.В. - головуючий, Баранець О.М., Стратієнко Л.В.,

розглянувши заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" (вх.№4369/2019) та учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" ОСОБА_4 (вх.№4366/2019)

про виправлення описок в ухвалі Верховного Суду від 28.03.2019

у справі № 916/342/17

за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі відокремленого підрозділу Одеської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" (змінено найменування Товариства з обмеженою відповідальністю "Яхт-клуб Одеса-2009")

за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській області;

про стягнення 116 564,29 грн,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Верховного Суду від 28.03.2019 у справі №916/342/17 від 28.03.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.02.2019 та рішення Господарського суду Одеської області від 26.07.2017 у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Постановляючи вказану ухвалу Суд керувався пунктом 2 частини 3 статті 287 ГПК України та виходив з того, що подана Товариством з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" касаційна скарга не містить належних обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів а), б), в), г) пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України, а тому підстави для відкриття касаційного провадження у цій справі відсутні.

15 квітня 2019 року до Суду надійшли заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" (вх.№4369/2019) та учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" ОСОБА_4 (вх.№4366/2019) про виправлення описок, допущених в ухвалі Верховного Суду від 28.03.2019 у справі №916/342/17 про відмову у відкритті провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ".

У зазначених заявах заявники просять виправити описки, допущені в ухвалі Верховного Суду від 28.03.2019, з метою приведення її змісту у відповідність до вимог ст.234 ГПК України та положень встановленої ЄСПЛ судової практики, що відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, згідно з яким у рішеннях судів повинні належним чином викладатись причини, на яких вони базуються.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №916/342/17 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: Ткач І.В. - головуючий, судді: Баранець О.М., Стратієнко Л.В., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 22.04.2019.

Вищезазначені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" та учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" ОСОБА_4 є аналогічними за змістом.

Зокрема, заявники вважають, що ухвала Верховного Суду від 28.03.2019 не узгоджується із закріпленими у статті 234 ГПК України вимогами щодо змісту ухвали суду. Так, мотивувальна частина ухвали Суду, на думку заявників, не містить обґрунтованих мотивів її постановлення.

У зазначеному аспекті заявники стверджують, що Судом не здійснено жодної оцінки доводів відповідача щодо висновків колегії суддів Вищого господарського суду України у постановах від 0.04.2014 у справі №909/963/13, від 18.10.2016 у справі №915/288/16, від 20.07.2010 у справі №40/30.

Не здійснено жодної оцінки доводів відповідача щодо ознак нікчемності договору оренди будівлі та юридичних наслідків нікчемного правочину, а також необхідності застосування правових позицій Верховного Суду в аналогічних справах.

Не здійснено оцінки доводів відповідача щодо обов'язкової оцінки об'єкта оренди для поновлення такого договору оренди.

Не здійснено оцінки доводів відповідача про наявність у справі №916/342/17 виключної правової проблеми, що є підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Оскільки розгляд касаційної скарги відповідача було припинено без її розгляду по суті, то у розумінні параграфів 57, 61 рішення ЄСПЛ від 31.07.2012 у справі "Шаповалов проти України" така ситуація призвела до відмови відповідачу у правосудді, яке порушує саму сутність права скаржника на доступ до суду, що гарантоване та забезпечується пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та осноположних свобод.

Отже, заявники вважають, що ухвала Верховного Суду від 28.03.2019 не узгоджується із закріпленими у статті 234 ГПК України вимогами щодо змісту ухвали суду, оскільки у її описовій та мотивувальній частинах не зазначено та не обґрунтовано з яких мотивів потрібно було відмовити у відкриті касаційного провадження за касаційною скаргою відповідача.

На думку заявників, вищевикладене свідчить про необхідність виправлення процесуальних недоліків, допущених Верховним Судом, шляхом приведення змісту ухвали Суду від 28.03.2019 у відповідність до вимог ст.234 ГПК України та положень встановленої ЄСПЛ судової практики, що відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, згідно з яким у рішеннях судів повинні належним чином викладатися причини, на яких вони базуються.

Розглянувши зазначені заяви, Суд вважає їх безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, зважаючи на таке.

Ухвала Верховного Суду від 28.03.2019 про відмову у відкритті провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 05.02.2019 та рішення Господарського суду Одеської області від 26.07.2017 у справі постановлена на підставі пункту 1 частини 1 статті 293 ГПК України, згідно з яким суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з частиною 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову у цій справі є стягнення 112 212,06 грн орендної плати, 3 931,05 грн пені та 421,18 грн 3 % річних. Ціна позову у справі №916/342/17 не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа є малозначною згідно з наведеними приписами Господарського процесуального кодексу України.

Суд встановив, що подана касаційна скарга не містить належних обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів а), б), в), г) пункту 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, а тому дійшов висновку, що підстави для відкриття касаційного провадження у цій справі відсутні.

В ухвалі Суд належним чином відобразив мотиви, з яких дійшов таких висновків, а також норми права, якими Суд керувався, постановляючи зазначене судове рішення. Крім того, ухвала Суду містить посилання на прецедентну практику Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права, щодо умов прийнятності касаційної скарги. Таким чином, Суд констатує, що зміст ухвали від 28.03.2019 відповідає вимогам, визначеним у ст.234 ГПК України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 243 ГПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала.

Описка у розумінні зазначеної статті Господарського процесуального кодексу України - це випадкова помилка у рішенні, допущена при його викладенні. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номеру і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи тощо), або виправляє помилки, які мають технічний характер (тобто виникли при виготовленні тексту судового рішення). Таким чином, виправлення допущених у судовому рішенні, зокрема ухвалі, описок, арифметичних чи технічних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть ухваленого судом рішення.

У випадку, що розглядається, судом касаційної інстанції жодних описок, арифметичних чи технічних помилок допущено не було. Виправлення описки у спосіб, про який просять заявники, може вплинути на зміст постановленої Судом ухвали, що не відповідає зазначеним вище вимогам ГПК України. Бажання заявників доповнити зміст судового рішення новими даними чи додатковим обґрунтуванням не може вважатись ні помилкою, ні опискою, а тому ухвала касаційного суду не вимагає виправлення.

По суті подані заяви зводяться до висловлення незгоди з постановленою Судом ухвалою, викладення власного бачення у питанні застосування правових норм, та є проханням про повторний перегляд матеріалів справи, що виходить за межі повноважень Верховного Суду під час розгляду заяв про виправлення описок у судовому рішенні.

Крім того суд зазначає, що ухвала Верховного Суду від 28.03.2019, якою відмовлено відповідачу у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою, жодним чином не стосується прав та інтересів ОСОБА_4, позаяк він не є скаржником за цією касаційною скаргою. Відтак, подана ним заява про виправлення описок у зазначеній ухвалі суду касаційної інстанції відхиляється Судом як така, що не ґрунтується на нормах права.

Таким чином, Суд дійшов висновку, що заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" (вх.№4369/2019) та учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" ОСОБА_4 (вх.№4366/2019) про виправлення описок в ухвалі Верховного Суду від 28.03.2019 у справі №916/342/17 є безпідставними, з огляду на що Суд відмовляє у їх задоволенні.

Керуючись ст.ст. 234, 243 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" та учаснику Товариства з обмеженою відповідальністю "Морський клуб ТЦФ" ОСОБА_4 у задоволенні заяв про виправлення описок в ухвалі Верховного Суду від 28.03.2019 у справі №916/342/17.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. Ткач

Судді О. Баранець

Л. Стратієнко