ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2019 р. Справа№ 910/23246/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Куценко К.Л.,

за участю представників згідно з протоколом судового засідання від 15.04.2019

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегалайн Капітал Групп»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.01.2019 (повний текст ухвали складено 25.01.2019)

за заявою Приватного акціонерного товариства «Київхімпостач»

про розстрочення виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2018

у справі № 910/23246/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегалайн Капітал Груп»

до Приватного акціонерного товариства «Київхімпостач»

про стягнення 2 847 216, 25 грн,

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270, 271 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), Північний апеляційний господарський суд,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог, судових рішень та зміст і вимоги скарги на дії приватного виконавця

У грудні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мегалайн Капітал Груп» (далі - ТОВ «Мегалайн Капітал Груп») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Київхімпостач» (далі - ПАТ «Київхімпостач») про стягнення 2 240 532, 49 грн заборгованості за договором про розробку проектної документації на нове будівництво №25.1/07/2013 від 05.08.2013, 111 752, 00 грн 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення виконання зобов'язання, 494 931, 76 грн. інфляційних втрат за весь час прострочення виконання зобов'язання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.04.2018 у справі № 910/23246/17 в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 06.04.2018 скасовано та прийнято нове рішення, яким задоволено позовні вимоги ТОВ «Мегалайн Капітал Груп» у повному обсязі. Стягнуто з ПАТ «Київхімпостач» на користь ТОВ «Мегалайн Капітал Груп» 2 240 532, 49 грн - заборгованість, 111 752, 00 грн - 3% річних, 494 931, 76 грн - інфляційних втрат, 42 708 грн - судового збору за подачу позовної заяви та 64 062, 37 грн - судового збору за подачу апеляційної скарги.

14.08.2018 Господарським судом міста Києва на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2018 видано відповідний наказ.

У листопаді 2018 до суду першої інстанції надійшла заява ПАТ «Київхімпостач» про розстрочення виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2018 у даній справі, згідно з якою боржник просив розстрочити сплату присудженої до стягнення суми заборгованості (2 847 216, 25 грн) строком на 1 рік рівними частинами.

Заява про розстрочення виконання судового рішення обґрунтована тяжким фінансовим станом боржника, що перешкоджає виконанню рішення суду у справі, на підтвердження чого надав баланси (звіти про фінансовий стан) та звіти про фінансові результати (звіти про сукупний дохід) за 2017 рік та І півріччя 2018 року.

Також боржник посилається на те, що ним виконано майже на 90% свої зобов'язання за укладеним з позивачем договором № 25.1/07/2013 про розробку проектної документації на нове будівництво від 05.08.2013.

22.01.2019 до Господарського суду міста Києва від боржника надійшло доповнення до заяви про розстрочення виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2018, відповідно до змісту якої окрім заявлених вимог про розстрочення судового рішення у даній справі заявник просив суд скасувати арешти, накладені приватним виконавцем Ляпіним Д.В. у межах виконавчого провадження № 57013286 згідно постанов від 17.12.2018 та 18.12.2018. Указані доповнення прийняті судом першої інстанції до розгляду.

Заяву про скасування арешту мотивовано тим, що накладення арештів жодним чином не сприяє реалізації самої мети арешту майна боржника - забезпеченню виконання рішення суду та не відповідає засадам здійснення виконавчого провадження.

2. Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.01.2019 заяву ПАТ «Київхімпостач» про розстрочення виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2018 задоволено частково. Розстрочено виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2018 у справі № 910/23246/17 у частині стягнення заборгованості у розмірі 2 847 216,25 грн строком на 1 рік рівними частинами. В іншій частині у задоволенні заяви ПАТ «Київхімпостач» відмовлено.

Ухвала мотивована врахуванням матеріальних інтересів сторін, їх фінансового стану, ступеню вини відповідача у виникненні спору, скрутний матеріального стану боржника та наявну загрозу його банкрутства. Так, суд першої інстанції дійшов висновку, що подану ПАТ «Київхімпостач» заяву слід задовольнити частково та розстрочити виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2018 у частині стягнення заборгованості в розмірі 2 847 216, 25 грн строком на 1 рік рівними частинами.

Водночас, суд дійшов висновку, що вимоги про скасування арештів, накладених приватним виконавцем Ляпіним Д.В. в межах виконавчого провадження № 57013286 згідно постанов від 17.12.2018 та 18.12.2018, виходячи з конструкції ст. 331 ГПК України не можуть бути предметом розгляду при вирішенні питання щодо розстрочення виконання судового рішення та, відповідно, відмовив у їх задоволенні.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду

04.02.2019 ТОВ «Мегалайн Капітал Груп» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.01.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ «Мегалайн Капітал Груп» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.01.2019. Повідомлено учасників справи, що апеляційна скарга розглядатиметься у судовому засіданні 01.04.2019.

01.04.2019 ухвалою суду апеляційної інстанції за клопотанням стягувача продовжено строк розгляду справи та відкладено розгляд апеляційної скарги до 15.04.2019.

15.04.2019 на адресу суду апеляційної інстанції від боржника надійшов відзив на апеляційну скаргу з новими доказами. Усною ухвалою суду із занесенням до протоколу судового засідання було продовжено боржнику строк на подачу відзиву на підставі ст. 119 ГПК України (з урахуванням того, що поштова кореспонденція надіслана боржнику та його представнику повернулася до суду, а представник скаржника ознайомився з матеріалами оскарження тільки 11.04.2019). Водночас, додані боржником до відзиву нові докази не приймаються судом до розгляду на підставі ст. 269 ГПК України, оскільки такі докази були відсутні на момент розгляду заяви боржника в суді першої інстанції (судом не встановлено поважних причин).

У судове засідання 15.04.2019 з'явилися представники сторін - стягувача та боржника. Представник стягувача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити, а оскаржувану ухвалу скасувати. Представник боржника заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

ТОВ «Мегалайн Капітал Груп» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.01.2019 за результатами розгляду заяви ПАТ «Київхімпостач» про розстрочення виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2018 скасувати та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні заяви боржника про розстрочення виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2018.

Скаржник вказує, що поза увагою суду залишено той факт, що постанова Київського апеляційного господарського суду, про розстрочення виконання якої просить боржник, ухвалена 24.07.2018, тобто вже у другому кварталі 2018 року, і боржником до суду не подано жодних доказів на підтвердження існування обставин, які ускладнюють виконання цього рішення після його прийняття та, відповідно, момент звернення до суду із заявою про розстрочення виконання судового рішення з огляду на те, що подані боржником звіти про фінансові результати стосуються 2017 та першого півріччя 2018. Тобто судом враховано фінансову звітність, котра відображає фінансовий стан боржника до моменту стягнення заборгованості, і аж ніяк не під час виконання рішення суду.

Так, скаржник вважає, що з огляду на вищевказану фінансову звітність боржника, суд першої інстанції зробив не підкріплений жодними доказами висновок про наявну загрозу банкрутства ПАТ «Київхімпостач». При цьому, залишив поза увагою той факт, що ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.12.2017 порушено провадження у справі № 916/2619/17 про банкрутство ТОВ «Мегалайн Капітал Груп», про що вказував стягувач.

Також скаржник вважає, що сам по собі факт сплати близько 90% від суми виконаних робіт за договором про розробку проектної документації на нове будівництво № 25.1/07/2013 від 05.08.2013 жодним чином не виправдовує факту вчасної несплати решти суми за виконанні проектні роботи на підставі двосторонньо підписаних актів виконаних робіт. І ця сума не була предметом стягнення за постановою Київського апеляційного господарського суду, щодо якої заявлено розстрочку.

Крім того, скаржник вважає порушенням судом першої інстанції викладення у резолютивній частині оскаржуваної ухвали нечітких формулювань (не встановлено розміру часток, не визначено строків виконання кожної частки, не вказано, з якого часу слід рахувати один рік), що дасть боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення.

Скаржник також зазначає, що судом першої інстанції проігноровано подані стягувачем докази умисного невиконання боржником постанови Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2018, а саме копії матеріалів виконавчого провадження, що стосуються відкриття боржником нових розрахункових рахунків після відкриття виконавчого провадження та здійснення платежів на суму більш ніж 173 мільйони гривень по цих рахунках до моменту їх виявлення приватним виконавцем. Відсутність інформації про призначення платежів не спростовує факту проведення таких платежів боржником.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

15.04.2019 на адресу суду апеляційної інстанції від боржника надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ПАТ «Київхімпостач» заперечує проти вимог апеляційної скарги та просить відмовити у її задоволенні.

Боржник зазначає, що заява про розстрочення виконання постанови суду надійшла 17.10.2018, а тому «апріорі» боржник не мав можливості подати звіт про сукупний дохід до закінчення фінансового періоду. Тому, судом першої інстанції, на підставі фінансових звітів ПАТ «Київхімпостач», обґрунтовано встановлено факт перебування боржника у скрутному матеріальному становищі.

ПАТ «Київхімпостач» вважає, що суд першої інстанції правильно зауважив, що з наданої стягувачем виписки по рахунку боржника не вбачається призначення відповідних платежів, відтак суд був позбавлений можливості дослідити такі обставини. У матеріалах справи міститься лист AT «УкрСиббанк» № 13-1-4/1193 «БТ» від 31.10.2018 та додана до нього виписка про рух коштів по рахунку № 5130, з якої вбачається, що переказ коштів здійснювався боржником згідно договору суборенди земельної ділянки та згідно договору делегування та за умовами договору встановлене кредитове блокування.

Щодо нечіткості оскаржуваної ухвали (стосовно розміру часток, строків виконання кожної частки, момент початку обрахунку одного року), боржник зазначає, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.03.2019 у даній справі роз'яснено пункт другий резолютивної частини оскаржуваної ухвали та зазначено строки сплати та встановлено їх розмір. Зокрема, перший строк здійснення погашення заборгованості визначено з 24.07.2018 по 24.08.2018, останній - з 24.06.2019 по 24.07.2019.

Що ж стосується відсутності здійснення платежів у рахунок погашення заборгованості, боржник посилається на арешт, накладений приватним виконавцем на його рахунки та земельні ділянки, що перебувають у нього в оренді. Також боржник зазначає, що приватний виконавець своєчасно не надав йому реквізитів для погашення його заборгованості.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

6. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд та застосовані ним положення законодавства

Згідно з ч. 1 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Положеннями ч. 3 - 5 ст. 331 ГПК Українипередбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім'ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо).

Підставою для розстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Чіжов проти України» від 17.05.2005 (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов'язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені в параграф 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Отже, виходячи із наведеного вище, в основу судового рішення про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим його виконання.

При цьому, господарський суд повинен врахувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен врахувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення.

Аналіз процесуальних норм, які регулюють питання можливості надання розстрочки виконання рішення суду, вказує, що законодавець у будь-якому випадку пов'язує розстрочку виконання судового рішення з об'єктивними, непереборними - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

В обґрунтування поданої до суду заяви боржник (заявник) посилається на тяжкий фінансовий стан товариства, що перешкоджає виконанню рішення суду у справі, на підтвердження чого надав баланси (звіти про фінансовий стан) та звіти про фінансові результати (звіти про сукупний дохід) за 2017 рік та І півріччя 2018 року. Боржник вказує на зацікавленість у виконанні рішення суду таким чином, щоб це дозволило одночасно не збанкрутувати та продовжити господарську діяльність. При цьому, зазначає, що присуджена до стягнення з нього судовим рішенням сума є досить великою і сплата всієї суми боргу призведе до нових боргових накопичень.

Окремо боржник зазначає, що ним виконано майже на 90% свої зобов'язання за укладеним з позивачем договором № 25.1/07/2013 про розробку проектної документації на нове будівництво від 05.08.2013, на підтвердження чого долучив до матеріалів справи акт звіряння взаємних розрахунків за період з 01.10.2013 по 22.01.2018.

Суд першої інстанції дослідив, що баланс (звіт про фінансовий стан) на 31.12.2017, відповідно до якого необоротні активи - 89 тис. грн, оборотні активи - 87 749 тис. грн, власний капітал - 31 385 тис. грн, поточні зобов'язання і забезпечення - 119 134 тис. грн, баланс - 87 749 тис. грн. Згідно зі звітом про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2017 рік чистий фінансовий результат (прибуток) - 0, 00 грн, збиток - 25 250 тис. грн. У відповідності до балансу (звіт про фінансовий стан) на 30.06.2018 необоротні активи - 79 тис. грн, оборотні активи - 273 088 тис. грн, власний капітал - 32 854 тис. грн, поточні зобов'язання і забезпечення - 305 942 тис. грн, баланс - 273 088 тис. грн. Згідно зі звітом про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за І півріччя 2018 року чистий фінансовий результат (прибуток) - 0,00 грн, збиток - 1 469 тис. грн.

Мета, склад і принципи складання фінансової звітності та вимоги до визнання і розкриття її елементів визначено у Національному положенні (стандарті) бухгалтерського обліку 1 «Загальні вимоги до фінансової звітності» затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73 (далі - Положення).

За змістом п. 3 Розділу І Положення баланс (звіт про фінансовий стан) - звіт про фінансовий стан підприємства, який відображає на певну дату його активи, зобов'язання і власний капітал, а звіт про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) - звіт про доходи, витрати, фінансові результати та сукупний дохід.

Як передбачено в п. 1 Розділу ІІ Положення фінансова звітність складається з: балансу (звіту про фінансовий стан) (далі - баланс), звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) (далі - звіт про фінансові результати), звіту про рух грошових коштів, звіту про власний капітал і приміток до фінансової звітності. Баланс підприємства складається на кінець останнього дня звітного періоду.

Підприємства, які складають фінансову звітність та консолідовану фінансову звітність за національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, складають проміжну фінансову звітність, яка охоплює відповідний період (І квартал, перше півріччя, дев'ять місяців), наростаючим підсумком з початку звітного року у складі балансу та звіту про фінансові результати.

Так, суд першої інстанції погодився з доводами стягувача про те, що подані боржником баланси (звіти про фінансовий стан) лише відображають стан підприємства на конкретну дату.

Разом з тим, постановляючи оскаржувану ухвалу 22.01.2019, суд першої інстанції урахував фінансову звітність боржника за 2017 та перше півріччя 2018 року, тобто за період до ухвалення судового рішення, про розстрочку якого просив боржник (постанова Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2018).

Північний апеляційний господарський суд, враховуючи положення ст. 73, 74, 76, 77, 79, 269 ГПК України, вважає помилковим висновок суду першої інстанції про врахування фінансового стану боржника саме за 2017 та перше півріччя 2018 року, зокрема, з огляду саме на Положення (на яке посилався суд першої інстанції), яким передбачена складення таких звітів і за дев'ять місяців. Водночас, звертаючись до суду 17.10.2018, фінансового звіту за дев'ять місяців 2018 року (який би містив більшу інформацію про фінансовий стан заявника) боржником подано не було. До того ж, розгляд заяви про розстрочення виконання рішення було здійснено у судовому засіданні 22.01.2019. Однак фінансового звіту за 2018 рік боржником додатково (на підтвердження скрутного фінансового становища) подано не було. При цьому, суд приймає до уваги, що боржником 22.01.2019 було подано до суду першої інстанції доповнення до заяви про розстрочення судового рішення. З цих же підстав приймаються доводи скаржник щодо неповної інформації про фінансовий стан боржника та відхиляються доводи ПАТ «Київхімпостач» про неможливість надання іншої фінансової звітності (за пізніший період).

Водночас, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що згідно з випискою про рух коштів по рахунку № 5130, відкритому ПАТ «Київхімпостач» в АТ «УкрСиббанк», за період з 13.09.2018 по 24.09.2018, вбачається що боржник 13.09.2018 здійснив операції загаданою сумою 173 000 000 грн (значно більше заборгованості перед стягувачем). Указана інформація надана АТ «УкрСиббанк» (лист №81-14/11 від 27.09.2018) на запит приватного виконавця.

Таким чином, сторона під час вже відкритого виконавчого провадження по даному рішенню, сплачувала кошти іншим контрагентам.

А тому, мотив суду першої інстанції стосовно того, що подані боржником звіти про фінансові результати свідчать про збитковість господарської діяльності боржника, з урахуванням інших доказів, враховуючи положення ст. 73, 74, 76, 77, 79 ГПК України не може визнаватися обґрунтованим. З цих же підстав відхиляються посилання боржника про те, що з наявної виписки по рахунку не вбачається призначення відповідних платежів, з огляду на те, що наведене не спростовує сам факт здійснення фінансових операцій ПАТ «Київхімпостач». Посилання ж боржника на те, що переказ коштів здійснювався ним згідно договору суборенди земельної ділянки та згідно договору делегування і за умовами договору встановлене кредитове блокування суперечить його ж посиланням про неможливість встановлення призначення платежу і не спростовують наведеного вище.

При цьому, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість та відсутність будь-якого доказового значення у поданому боржником акті звіряння взаємних розрахунків за період з 01.10.2013 по 22.01.2018, оскільки такий акт підписано та скріплено печаткою лише з боку відповідача.

Положення ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» покладають на боржник, зокрема, обов'язок подати виконавцю декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України та повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини (п. 3, 4 ч. 5 вказаної статті).

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Цивільного кодексу України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Доказів дотримання наведеної норми боржником, зокрема, щодо повідомлення виконавця про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника матеріали справи не містять.

Крім того, суд першої інстанції, частково задовольняючи заяву про розстрочення виконання рішення, виходив з виконання відповідачем майже на 90% своїх зобов'язань за укладеним з позивачем договором № 25.1/07/2013 про розробку проектної документації на нове будівництво від 05.08.2013.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості була саме несплата ПАТ «Київхімпостач» заборгованості за договором яка складала 2 240 532, 49 грн (основний борг), що і фактично складає 10 %. Тобто невиконання боржником своїх зобов'язань саме на цю суму і послугувало судовому розгляду справи, за результатами якої і було ухвалено рішення, про розстрочку якого заявлено боржником. А тому посилання на те, що боржником було виконано зобов'язання (оплата вартості виконаних робіт) майже на 90 % (до судового спору) не може бути винятковою обставиною, з якою закон пов'язує можливість розстрочення судового рішення, предметом позову по якому була інша сума заборгованості.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що суд першої інстанції ураховуючи важкий фінансовий стан боржника, що може потягнути за собою банкротство ПАТ «Київхімпостач», абсолютно не враховано майнового інтересу стягувача.

Так, як в апеляційній скарзі так і в письмових поясненнях в суді першої інстанції, скаржник зазначає що Господарським судом Одеської області у справі № 916/2619/17 порушено провадження про його банкрутство.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.11.2017 у справі №916/2619/17 прийнято до розгляду заяву про порушення справи про банкрутство ТОВ «Мегалайн Капітал Груп» (http://reyestr.court.gov.ua/Review/70024809). 06.12.2017 ухвалою суду порушено провадження у справі про банкрутство ТОВ «Мегалайн Капітал Груп» (http://reyestr.court.gov.ua/Review/70819958). З єдиного державного реєстру судових рішень вбачається що провадження у справі про банкрутство ТОВ «Мегалайн Капітал Груп» триває.

Матеріали справи не містять доказів наявної загрози банкрутства боржника, тоді як стягував наголошує на порушеній справі про його банкрутство, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з ч. 1 ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

До загальних засад (принципів) господарського судочинства віднесено, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, пропорційність, обов'язковість судового рішення (ст. 2 ГПК України).

Водночас, суд першої інстанції не врахував саме майнового інтересу стягувача та його матеріального стану (перебування в процедурі банкрутства), що не свідчить про забезпечення розумного балансу між інтересами обох сторін та свідчить про порушення права стягувача на стягнення суми, визначеної судовим рішенням.

Доводи боржника про роз'яснення оскаржуваної ухвали (щодо строків та сум розстрочки) та його намагання погасити борг не спростовують вищевикладеного та є суперечливими. Як зазначає боржник ухвалою про роз'яснення визначено, що перша оплата за розстрочкою мала бути здійснена з 24.07.2018 по 24.08.2018. Матеріали оскарження містять постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, накладення арешту та супровідні листи, які адресовані, зокрема, боржнику. Водночас, жодного звернення боржника до виконавця з вимогою надати йому реквізити для погашення боргу матеріали справи не містять. Доказів здійснення оплати згідно з умовами розстроченого рішення матеріали справи не містять.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про наявність підстав, з яким закон пов'язує можливість розстрочення виконання рішення з огляду на невідповідність заявлених боржником підстав для розстрочки виконання рішення фактичним обставинам справи та не врахування майнового інтересу обох учасників виконавчого провадження, а саме стягувача, який перебуває в процесі банкрутства.

Водночас, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції безпідставність посилань боржника на наявність правових підстав для скасування арештів, накладених приватним виконавцем Ляпіним Д.В. в межах виконавчого провадження № 57013286 згідно постанов від 17.12.2018 та 18.12.2018, оскільки такі арешти у разі задоволення заяви про розстрочення рішення суду та встановлення іншого строку його виконання. Такі вимоги виходячи з конструкції ст. 331 ГПК України не можуть бути предметом розгляду при вирішенні питання щодо розстрочення виконання судового рішення. Оскарження дій приватного (державного) передбачено іншими нормами процесуального закону. До того ж, апеляційну скаргу боржник в цій частині не подавав.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції, в порушення норм ст. 86, 331 ГПК України, не встановлено тих об'єктивних, непереборних, виключних обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, у зв'язку з чим оскаржувана ухвала в частині розстрочки виконання судового рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про відмову в задоволенні заяви ПАТ «Київхімпостач» про розстрочку виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2018.

7. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно з п. 1, 3 ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Зважаючи на викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна скарга обґрунтована, а ухвала суду першої інстанції в частині надання розстрочки постановлено з невідповідністю висновків, викладених у судому рішенні обставинам справи.

Отже, керуючись ст. 2, п. 24 ч. 1 ст. 255, ст. 269, 270, 271, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277, 331 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги у даній справі та скасування ухвали суду першої інстанції в частині задоволення заяви Приватного акціонерного товариства «Київхімпостач» про розстрочення виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2018 у справі №910/23246/17, з ухваленням у вказаній частині нового рішення про відмову в задоволенні заяви про розстрочення виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2018 у справі №910/23246/17.

Керуючись ст. 2, п. 24 ч. 1 ст. 255, ст. 269, 270, 271, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277, 281 - 283, 331 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегалайн Капітал Групп» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.01.2019 у справі № 910/23246/17 - задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.01.2019 у справі № 910/23246/17 в частині задоволення заяви Приватного акціонерного товариства «Київхімпостач» про розстрочення виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2018 у справі №910/23246/17 скасувати, з ухваленням у вказаній частині нового рішення про відмову в задоволенні заяви про розстрочення виконання постанови Київського апеляційного господарського суду від 24.07.2018 у справі №910/23246/17.

В решті ухвалу Господарського суду міста Києва від 22.01.2019 залишити без змін.

3. Матеріали оскарження ухвали у справі № 910/23246/17 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови складено - 17.04.2019

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді Є.Ю. Пономаренко

В.В. Сулім