ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2019 р., м. Київ Справа№ 911/2394/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Власова Ю.Л.

суддів: Пашкіної С.А.

Буравльова С.І.

за участю секретаря судового засідання Вага В.В.

за участю представників:

від позивача: Беліменко О.О., Родіонова О.В.,

від відповідача: Лебідь Н.Ф.,

розглянув апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 15.01.2019р., м. Київ (повний текст складено 23.01.2019р.) у справі №911/2394/18 (суддя Рябцева О.О.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Укртелеком"

до Управління соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької міської ради

про стягнення 362701,64 грн.

1. Зміст позовних вимог та заперечень

1.1. Позивач звернувся до суду з позовом до Відповідача про стягнення заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах, у сумі 362701,64 грн.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідач всупереч вимогам чинного законодавства не виконав обов'язки щодо відшкодування витрат, які були понесені Позивачем в результаті надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах за період з 01.01.2016р. по 31.12.2016р.

1.3. Відповідач проти позову заперечив, мотивуючи відсутністю фінансування витрат з державного бюджету України коштів для фінансування надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

2. Фактичні обставини, встановлені місцевим та апеляційним судом

2.1. Позивач є оператором телекомунікацій і включений до Реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації. Позивач здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства України, зокрема Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 11.04.2012 №295 , Статуту та внутрішніх актів Позивача.

Згідно з п.2.2.1. Статуту одним з основних видів діяльності Позивача є надання телекомунікаційних послуг, в тому числі послуг фіксованого місцевого, міжміського, міжнародного та рухомого (мобільного) зв'язку, радіозв'язку (з використанням радіочастот), послуг цифрового телебачення, інших послуг мультисервісних мереж та інших телекомунікаційних додаткових (супутніх) послуг.

Черкаська філія є відокремленим підрозділом Позивача, який не має статусу юридичної особи і здійснює від імені Позивача частину його господарської та іншої діяльності, а також функції представництва.

2.2. Обов'язок надання послуг зв'язку населенню на пільгових умовах передбачено Законом України «Про телекомунікації», Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Законом України «Про жертви нацистських переслідувань», Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус», Законом України «Про охорону дитинства», якими встановлені пільги з оплати за послуги зв'язку для категорій осіб, визначених цими законами.

Відповідно до змісту вищенаведених законодавчих актів України, надання телекомунікаційних послуг громадянам - жителям міста Черкаси, які мають право на пільги є обов'язком Позивача.

2.3. 08.01.2014р. між Позивачем та Відповідачем був укладений договір №10, за яким Позивач зобов'язався надати пільги з послуг зв'язку особам, на яких поширюється чинність вказаних вище законів, а Відповідач зобов'язався здійснювати розрахунки з Позивачем.

Відповідно до п.5.2 договору вбачається, що договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну однією із сторін не буде виявлено бажання про відмову від цього договору.

2.4. Згідно з ч.3 ст.142 Конституції України витрати органів місцевого самоврядування, що виникли внаслідок рішень органів державної влади, компенсуються державою.

Відповідно до п.9 ст.87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, в тому числі - на державні програми соціальної допомоги.

Згідно з пп.б п.4 ст.89 Бюджетного кодексу України до видатків, які здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим і міст обласного значення та враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, зокрема, державні програми соціального захисту.

Відповідно до ст.102 Бюджетного кодексу України встановлено, що видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті б пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Вищевказані норми законів закріплюють реалізацію державних гарантій певним категоріям громадян та є нормами прямої дії: безумовний обов'язок оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов'язок держави в особі її державних органів відшкодувати такі пільги.

2.5. Відповідно до п.3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002р. №256, головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Механізм реалізації визначених законодавством України соціальних гарантій, зокрема отримання пільг з оплати послуг зв'язку, визначається Положенням про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 р. №117. Зміст п.10, 11 вказаного Положення вказує на те, що управління соціального захисту населення є відповідальними виконавцями та здійснюють розрахунки з підприємствами - надавачами послуг пільговим верствам населення.

2.6. Згідно з п.2 постанови Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002 головні розпорядники коштів місцевих бюджетів: ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 р. №117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги". Здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

У п.2 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення на рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002, визначено, що фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення, районних бюджетах, бюджетах об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, на зазначені цілі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2017 №426 до відповідного порядку внесені наступні зміни, як от: фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій передбачений державним бюджетом на відповідний рік у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, районних бюджетах, бюджетах об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територіальних громад, на зазначені цілі. Зокрема, п.3 Порядку №256 визначено, що головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

2.7. Перерахування сум субвенцій на фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення провадиться державною казначейською службою України згідно з помісячним планом асигнувань державного бюджету, але в межах фактичних зобов'язань відповідних бюджетів щодо пільг, субсидій і допомоги населення.

За приписами ч.6 ст.48 Бюджетного кодексу України, зобов'язання щодо виплати субсидій, пільг по оплаті за надані послуги та компенсації громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються органами Державного казначейства України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень ч.1-4 ст.48 Бюджетного кодексу України.

2.8. Згідно з п.22 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішується питання затвердження програм соціально-економічного та культурного розвитку відповідних адміністративно-територіальних одиниць, цільових програм з інших питань місцевого самоврядування .

Відповідно до ст.27, 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що до відання виконавчих органів міських рад належить підготовка програм соціально-економічного та культурного розвитку міст, цільових програм з інших питань самоврядування, подання їх на затвердження ради, організація їх виконання; подання раді звітів про хід і результати виконання цих програм; складання проекту місцевого бюджету, подання його на затвердження відповідної ради, забезпечення виконання бюджету; щоквартальне подання раді письмових звітів про хід і результати виконання бюджету; підготовка і подання відповідно до районних, обласних рад необхідних фінансових показників і пропозицій щодо складання проектів районних і обласних бюджетів.

2.9. Доказів оформлення відповідних бюджетних запитів/призначень для відшкодування наданих послуг Відповідач суду не надав.

Звернення (листи) Позивача з приводу відшкодування наданих послуг, Відповідачем були залишені без задоволення, фінансування наданих послуг/заборгованості Переяслав-Хмельницькою міською радою не здійснювалось

2.10. Аналізуючи вищезазначені нормативні акти місцевий суд дійшов висновку, що вирішення питання щодо отримання коштів від розпорядників коштів вищого рівня для проведення розрахунків з постачальниками послуг віднесено до компетенції саме органів соціального захисту населення Відповідача по справі.

2.11. Розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг, які містять переліки споживачів-пільговиків за видами пільг, складені Позивачем за формою №2-пільга, затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.2007р. №535 «Про затвердження форми для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг "2-пільга", та Інструкції про порядок її заповнення», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.10.2007р. за №1172/14439, та направлялись Відповідачу щомісячно.

Загальна сума, заборгованості, яка стала наслідком несплати Відповідачем вартості послуг наданих Позивачем на пільгових умовах громадянам жителям міста Переяслав-Хмельницький, які мають на те право, за вищевказаний період, склала 362701,64 грн.

Доказів відшкодування Відповідачем витрат, понесених Позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в період з січня 2016 по грудень 2016 року суду не подано.

2.12. Відповідно до п.11 Положення про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003р. №117, структурний підрозділ з соціального захисту щомісяця звіряє інформацію, що міститься в Реєстрі, з інформацією, яка надходить від підприємств та організацій, що надають послуги (з актами форми « 2-пільга»), і у разі виявлення розбіжностей щодо загальної кількості пільговиків або розміру пільг, що надаються конкретному пільговику, не провадить розрахунків, що стосуються виявлених розбіжності, до уточнення цієї інформації, та складає акти звіряння розрахунків за надані пільговиками послуги згідно з формою « 3-пільга». Акти звіряння складаються за формою «№3-пільга», встановленою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 28.03.2003 №83 «Про затвердження форми №3-пільга».

З матеріалів справи вбачається, що акти форми №3-пільга за вищевказаний період Відповідачем не підписані. Акти форми №2-пільга за період надання послуг (січень - грудень 2016 року) Позивач направляв Відповідачу рекомендованою кореспонденцією з супроводжувальними листами, що підтверджується копії яких містяться в матеріалах справи і не оспорюється Відповідачем.

Відповідач на момент виникнення спірних правовідносин визначений як головний розпорядник коштів по відшкодуванню операторам зв'язку пільг за послуги зв'язку та це відноситься до його функцій відповідно до чинного законодавства та Положення про Управління соціального захисту.

Місцевий суд дійшов висновку, що причиною виникнення спірної заборгованості є відсутність фінансування Переяслав-Хмельницькою міською радою у 2016 році наданих Позивачем послуг громадянам-жителям міста Переяслав-Хмельницький та не вжиття Відповідачем дієвих заходів для отримання фінансування від міської ради коштів для проведення розрахунків з Позивачем.

3. Короткий зміст рішень місцевого суду.

3.1. Рішенням Господарського суду Київської області від 15.01.2019р. у справі №911/2394/18 позов задоволено. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 362701,64 грн заборгованості та 5440,52 грн судового збору.

3.2. Рішення обґрунтоване тим, що саме на Відповідача чинним законодавством України покладений обов'язок відшкодування вартості послуг зв'язку, наданих Позивачем на пільгових умовах громадянам жителям міста Переяслав-Хмельницький.

4. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених у ній доводів

4.1. Не погодившись з прийнятим рішенням, Відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення місцевого суду, та прийняти нове, яким відмовити у позові.

4.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідний договір між сторонами на 2016 рік не укладався, а договір №10 від 08.01.2014р. був пролонгований тільки на 2015р.

Відповідач стверджує, що відповідно до Бюджетного кодексу України чинного в редакції, що діяла протягом 2016 року, до видатків місцевих бюджетів не відносилися оплата пільг з послуг зв'язку для окремих категорій осіб.

Водночас відповідна норма (п.20-4 ст.91 Бюджетного кодексу України) з'явилася в редакції Бюджетного кодексу України, яка почала діяти з 01.01.2017р.

5. Заперечення на апеляційну скаргу

5.1. Відповідач у встановлений судом строк відзиву на апеляційну скаргу не подав.

6. Надходження апеляційної скарги та її розгляд апеляційним судом

6.1. Відповідач звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення місцевого суду від 15.01.2019р. у справі №911/2394/18.

6.2. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2019р. відкрито апеляційне провадження у справі №911/2394/18, розгляд апеляційної скарги призначено на 21.03.2019р. У судовому засіданні 21.03.2019р. оголошено перерву до 11.04.2019р.

7. Застосоване законодавство

7.1. Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

7.2. Згідно ст.63 Закону України «Про телекомунікації» телекомунікаційні послуги споживачам, які мають установлені законодавством України пільги з їх оплати, надаються операторами, провайдерами телекомунікацій відповідно до законодавства України.

7.3. Згідно з п.63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 №295, установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред'явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

7.4. Відповідно до ст.144 Господарського кодексу України майнові права та майнові обов'язки суб'єкта господарювання можуть виникати з актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб у випадках, передбачених законом. Згідно з ст.174 Господарського кодексу України господарські зобов'язання можуть виникати, в тому числі, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акту, що регулює господарську діяльність.

7.5. Згідно з нормами Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», Закону України «Про жертви нацистських переслідувань», Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний статус», Закону України «Про охорону дитинства» встановлені пільги з оплати за послуги зв'язку для категорій осіб, визначених цими законами.

7.6. Відповідно до ст.10, 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Виконавчими органами міських рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи міських, рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.

7.7. Відповідно до ч.3 ст.142 Конституції України витрати органів місцевого самоврядування, що виникли внаслідок рішень органів державної влади, компенсуються державою.

7.8. Відповідно до п.9 ст.87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, в тому числі - на державні програми соціальної допомоги.

7.9. Згідно з п/п.б п.4 ст.89 Бюджетного кодексу України до видатків, які здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим і міст обласного значення та враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, зокрема, державні програми соціального захисту.

7.10. Відповідно до ст.102 Бюджетного кодексу України встановлено, що видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті б пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

7.11. Відповідно до п.3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

7.12. Згідно з п.2 постанови Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002р., головні розпорядники коштів місцевих бюджетів: ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003р. №117 "Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги". Здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

8. Позиція апеляційного суду

8.1. Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що апеляційна скарга Відповідача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

8.2. Як встановлено судом, 08.01.2014р. між Позивачем та Відповідачем був укладений договір №10, за яким Позивач зобов'язався надати пільги з послуг зв'язку особам, на яких поширюється чинність вказаних вище законів, а Відповідач зобов'язався здійснювати розрахунки з Позивачем.

З п.5.2. вказаного договору вбачається, що договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну однією із сторін не буде виявлено бажання про відмову від цього договору.

Посилання Відповідача, що відповідний договір між сторонами на 2016 рік не укладався, а договір №10 від 08.01.2014р. був пролонгований тільки на 2015р. апеляційним судом відхиляються, оскільки заперечень Відповідача щодо продовження договору №10 матеріали справи не містять, а п.5.2 договору вказує, що договір вважається продовженим на наступний календарний рік.

Отже, договір від 08.01.2014р. №10 був чинним і діяв протягом 2016 року.

8.3. Як встановлено судом у період з січня 2016 року по грудень 2016 року Позивач надав телекомунікаційні послуги споживачам, які проживають у м. Переяслав-Хмельницький і мають право на відповідні пільги, передбачені чинним законодавством України.

Розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг, які містять переліки споживачів-пільговиків за видами пільг, складені Позивачем за формою №2-пільга, затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 04.10.2007р. №535 «Про затвердження форми для розрахунку видатків на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг "2-пільга", та Інструкції про порядок її заповнення», зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 12.10.2007р. за №1172/14439, та направлялись Відповідачу щомісячно.

Загальна сума заборгованості, яка стала наслідком несплати вартості послуг, наданих Позивачем на пільгових умовах громадянам жителям міста Переяслав-Хмельницький, які мають на те право, за вищевказаний період склала 362701,64 грн.

8.4. Апеляційний суд погоджується з висновками місцевого суду, що згідно з вказаними вище нормами чинного законодавства України та умовами укладеного Сторонами договору обов'язки з відшкодування Позивачу понесених ним витрат на надання послуг зв'язку пільговим категоріям громадян міста Переяслав-Хмельницький покладені саме на Відповідача.

Доказів відшкодування Відповідачем витрат, понесених Позивачем внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в період з січня 2016 по грудень 2016 року суду не подано.

8.5. Апеляційний суд відхиляє аргументи Відповідача, що відповідно до Бюджетного кодексу України чинного в редакції, що діяла протягом 2016р., до видатків місцевих бюджетів не відносилися оплата пільг з послуг зв'язку для окремих категорій осіб. Водночас відповідна норма (п.20-4 ст.91) з'явилася в редакції Бюджетного кодексу України, яка почала діяти з 01.01.2017р.

Як вбачається з п.9 ст.87 Бюджетного кодексу України до видатків, що здійснюються з Державного бюджету України, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, в тому числі - на державні програми соціальної допомоги.

Згідно з п/п.б п.4 ст.89 Бюджетного кодексу України до видатків, які здійснюються з районних бюджетів та бюджетів міст обласного значення та враховуються при визначенні обсягу міжбюджетних трансфертів, належать видатки на соціальний захист та соціальне забезпечення, зокрема, державні програми соціального захисту.

Відповідно до ст.102 Бюджетного кодексу України видатки місцевих бюджетів, передбачені у підпункті «б» пункту 4 частини першої статті 89 цього Кодексу, проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.3 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 №256 головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів виконавчих органів рад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002р., головні розпорядники коштів місцевих бюджетів: ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою. Здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

За вказаних обставин, апеляційний суд вважає, що незважаючи на спеціальну норму п.20-4 ст.91 Бюджетного кодексу України, яка почала діяти з 01.01.2017р., вказаними вище загальними нормами було передбачено зобов'язання Відповідача відшкодовувати витрати Позивача, пов'язані з наданням послуг зв'язку, наданих на пільгових умовах громадянам жителям міста Переяслав-Хмельницький.

Також, апеляційний суд враховує, що на даний час спеціальною нормою п.20-4 ст.91 Бюджетного кодексу України вказані видатки покладені також на Відповідача.

9. Висновки апеляційного суду

9.1. На підставі вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення місцевого суду згідно з ст.277 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької міської ради на рішення Господарського суду Київської області від 15.01.2019р. у справі №911/2394/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 15.01.2019р. у справі №911/2394/18 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Управління соціального захисту населення Переяслав-Хмельницької міської ради.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст.287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 22.04.2019р.

Головуючий суддя Ю.Л. Власов

Судді С.А. Пашкіна

С.І. Буравльов