ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2019 року м. ОдесаСправа № 5017/3798/2012
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Принцевської Н.М.;

суддів: Колоколова С.І., Савицького Я.Ф.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, проспект Шевченка,29)

Секретар судового засідання Соловйова Д.В.

Представники сторін:

Від ПАТ „Дельта Банк" - Романів А.А., довіреність № б/н, від 28.02.19;

від ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_2, ордер серія ОД № 265692, від 21.02.18;

від ВАТ„Укрхліббуд" - Палічук С.О., паспорт серія НОМЕР_1, від 19.10.00;

розглянувши в судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" - Кадирова Владислава Володимировича

на рішення Господарського суду Одеської області від 10.12.2018 року

по справі №5017/3798/2012

за позовом Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" - Кадирова Владислава Володимировича

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Відкритого акціонерного товариства „Укрхліббуд"

про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

(суддя першої інстанції: Щавинська Ю.М., дата та місце ухвалення рішення: 10.12.2018, Господарський суд Одеської області, м.Одеса, проспект Шевченка, 29)

25.12.2012 Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі - ПАТ «Дельта Банк») звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1), в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №22-01/КВ-08-АПЗ від 07.07.2008 у розмірі 1 175 493,74 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 96 000 дол. США, що у гривневому еквіваленті складає 767 328 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 7 329,33 дол. США, що у гривневому еквіваленті складає 58 583,33 грн., заборгованості за відсотками у сумі 41 037,82 дол. США, що у гривневому еквіваленті складає 328 015,30 грн., пені за несвоєчасне повернення процентів у сумі 2 698,25 дол. США, що у гривневому еквіваленті складає 21567,11 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором №22-01/КВ-08-АПЗ від 07.07.2008, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитом та відсотках за користування кредитом, а також виникло право на стягнення нарахованих відповідно до п. 8.1 договору штрафних санкцій у вигляді пені.

Як вказує позивач, станом на 14.09.2012 згідно меморіального ордеру та на підставі договору про передачу активів та кредитних зобов'язань "Укрпромбанку" на користь "Дельта Банку" від 30.06.2010 обліковується заборгованість відповідача за кредитним договором №22-01/КВ-08-АПЗ від 07.07.2008 у сумі 1175493,74 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 22.04.2013 (колегія суддів у складі: суддя Рога Н.В. - головуючий, судді Демешин О.А., Літвінов С.В.) позов задоволено, стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" 96 000 дол. США заборгованості за кредитом, що у гривневому еквіваленті складає 767 328,00 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту у сумі 7 329,33 дол. США, що у гривневому еквіваленті складає 58 583,33 грн.; заборгованості за відсотками у сумі 41 037,82 дол. США, що у гривневому еквіваленті складає 328 015,30 грн.; пені за несвоєчасне повернення процентів у сумі 2 698,25 дол. США, що у гривневому еквіваленті складає 21 567,11 грн.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.05.2016 (колегія суддів у складі: суддя Філінюк І.Г. - головуючий, судді Богатир К.В., Мирошниченко М.А.) вказане рішення господарського суду від 22.04.2013 скасовано та прийнято нове, яким у позові відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 07.09.2016 касаційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ "Дельта Банк" задоволено частково, постанову Одеського апеляційного господарського суду від 30.05.2016 та рішення Господарського суду Одеської області від 22.04.2013 у справі № 5017/3798/2012 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

При цьому, у вказаній постанові Вищий господарський суд України, скасовуючи попередні судові рішення і направляючи дану справу на новий розгляд, вказав про необхідність під час вирішення даного спору надати оцінку матеріалам кредитної справи (т. 4, т. 5) за кредитним договором від 07.07.2008 № 22-01/КВ-08-АПЗ, зокрема, наявним в ній випискам по особовому рахунку позичальника, заявам самого позичальника щодо реструктуризації заборгованості. При цьому Вищим господарським судом України зауважено, що відмова у позові лише з підстав відсутності оригіналу меморіального ордеру є передчасною.

При новому розгляді справи рішенням Господарського суду Одеської області від 06.06.2017 (колегія суддів у складі: суддя Петренко Н.Д. - головуючий, судді Волков Р.В., Желєзна С.П.) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 11.10.2017 рішення Господарського суду Одеської області від 06.06.2017 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.04.2018 касаційну скаргу ПАТ "Дельта Банк" задоволено частково, постанову Одеського апеляційного господарського суду від 11.10.2017 та рішення Господарського суду Одеської області від 06.06.2017 у справі №5017/3798/2012 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Приймаючи вказану постанову, Верховний Суд виходив з того, що суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, посилались на відсутність оригіналу меморіального ордеру, не надавши, при цьому, жодної оцінки наявним в матеріалах справи: заяві відповідача щодо отримання кредиту на предмет грошової одиниці, в якій відповідач просив надати кредит; заявам відповідача від 01.10.2009 та від 05.10.2009, в яких він вказує про наявність заборгованості за кредитним договором від 07.07.2008 №22-01/КВ-08-АПЗ в доларах США, просить здійснити реструктуризацію заборгованості; заяві від 24.10.2011, яка містить прохання відповідача перевести валюту кредиту з доларів США в гривню.

Також судом зазначено про неврахування судами попередніх інстанцій положень ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України (в редакції, чинній до 15.12.2017) про те, що обставини, які визнаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, можуть не доказуватися перед судом, якщо в суду не виникає сумніву щодо достовірності цих обставин та добровільності їх визнання, та не надано оцінку обставинам, які відповідачем визнавались.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.12.2018 (суддя - Щавинська Ю.М.) позов задоволено частково, стягнуто з ФОП ОСОБА_1 на користь ПАТ "Дельта Банк" заборгованість за кредитом у сумі 96 000 дол. США, що у гривневому еквіваленті складає 767 328 грн., судовий збір у сумі 99 329 грн. 90 коп., в решті позову відмовлено.

Господарський суд Одеської області у своєму рішенні зазначив, що, враховуючи встановлення судом факту надання ФОП ОСОБА_1 кредитних коштів у сумі 150000 дол. США, за відсутності надання відповідачем доказів, що підтверджують погашення кредитних коштів у повному обсязі, вимоги позивача про стягнення заборгованості в сумі 96000 дол. США, що в гривневому еквіваленті станом на час подання позову становить 767328 грн. такими, що підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції, враховуючи факт відсутності у ТОВ «Укрпромбанк» права нараховувати відсотки після відкликання банківської ліцензії, зазначив, що у задоволенні вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у сумі 41037,82 дол. США слід відмовити.

Місцевий господарський суд також відмовив у задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені за несвоєчасне повернення відсотків, оскільки вказані вимоги є похідними від питання встановлення правомірності нарахування відсотків за користування кредитом.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ПАТ «Дельта Банк» звернулося до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 10.12.2018 скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

ПАТ «Дельта Банк» не погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає вказане рішення ухваленим при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи та при неправильному застосуванні норм матеріального права.

Зокрема, заявник апеляційної скарги зазначає, що відмова в задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків є неправомірною, оскільки згідно п.4.2 кредитного договору №22-01/КВ-08-АПЗ від 07.07.2008, проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту до дня його повернення на суму фактичної заборгованості за кредитом.

Крім того, апелянт зазначає, що позивачем було надано суду оновлений розрахунок заборгованості за кредитним договором з відображенням нарахування пені у гривні у відповідності до законодавства, проте судом першої інстанції не взято до уваги зазначений розрахунок та зроблено помилковий висновок стосовно вимоги про стягнення пені.

Невиконання грошового зобов'язання саме з 16.03.2012 підтверджується наявними в матеріалах справи виписками по рахунках, з яких вбачається нездійснення відповідачем платежів в рахунок погашення кредиту та відсотків, з огляду на що вимога про стягнення пені з відповідача на користь позивача також підлягає задоволенню.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 відкрито апеляційне провадження по справі №5017/3798/2012 за апеляційною скаргою ПАТ „Дельта Банк" на рішення Господарського суду Одеської області від 10.12.2018.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду 12.02.2019 розгляд апеляційної скарги ПАТ „Дельта Банк" на рішення Господарського суду Одеської області від 10.12.2018 року по справі №5017/3798/2012 призначено в судовому засіданні 11.03.2019 о 12-00 год. в приміщенні Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.03.2019 розгляд справи №5017/3798/2012 відкладено на 18.03.2019.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.03.2019, у зв'язку з перебуванням судді-учасника колегії Ярош А.І. у відпустці з 18.03.2019 року по 02.04.2019 року, апеляційну скаргу ПАТ „Дельта Банк" на рішення Господарського суду Одеської області від 10.12.2018 року по справі №5017/3798/2012 прийнято до провадження колегією суддів у новому складі: головуючий суддя Принцевська Н.М., судді: Колоколов С.І., Савицький Я.Ф.

12.03.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ПАТ "Дельта Банк" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи №5017/3798/2012 та проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції в приміщенні Господарського суду м.Києва.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.03.2019 відкладено розгляд справи №5017/3798/2012 на 15.04.2019, судове засідання по справі призначено в режимі відеоконференції.

Відповідач та третя особа не скористалися своїм правом згідно ч.1 ст.263 Господарського процесуального кодексу України та не надали суду відзив на апеляційну скаргу, що згідно з ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

15.04.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв'язку з тим, що ним лише 15.04.2019 укладено договір про надання правової допомоги з ФОП ОСОБА_1

Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи викладене, з огляду на те, що явка представників сторін судом обов'язковою не визнавалась, апеляційне провадження по даній справі відкрито 28.01.2019, судові засідання по справі неодноразово відкладались, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України відмовляє у задоволенні клопотання представника ФОП ОСОБА_1 про перенесення розгляду справи. При цьому судова колегія зазначає, що справа перебуває в провадженні судів з грудня 2012 року.

В судовому засіданні 15.04.2019 представник ПАТ «Дельта Банк» підтримав доводи, викладені ним в апеляційній скарзі, наполягав на її задоволенні та скасуванні рішення суду першої інстанції.

Представники відповідача та третьої особи заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили залишити її без задоволення.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія апеляційної інстанції встановила наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.05.2008 ОСОБА_1 звернулась до ТОВ "Укрпромбанк" із заявою-анкетою позичальника-фізичної особи про отримання кредиту у сумі 150 000 дол. США. (т.4 а.с.215-217)

07.07.2008 між ТОВ "Український промисловий банк" в особі заступника керуючого з роздрібного бізнесу Одеської філії ТОВ "Укрпромбанк" Шелестюка М.В., який діє на підставі Положення про філію та довіреності (ТОВ "Укрпромбанк"), та ФОП ОСОБА_1 (позичальник) укладено генеральний договір №22-08 про здійснення кредитування та проведення інших активних банківських операцій, згідно за умовами якого банк зобов'язався здійснювати кредитування позичальника та проводити інші кредитні операції у строки, порядку та розмірі, встановленому цим генеральним договором та договорами кредиту, укладеними в його межах. (т.1 а.с.10-19)

Пунктом п.10.1. генерального договору передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженим представником Банку і позичальником, скріплення печаткою банку та печаткою позичальника (за наявності її у позичальника) та діє по день повного виконання позичальником зобов'язань за цим генеральним договором та за всіма договорами кредиту, укладеними в межах цього генерального договору.

Також 07.07.2008 між ТОВ "Укрпромбанк" в особі заступника керуючого з роздрібного бізнесу Одеської філії ТОВ "Укрпромбанк" Шелестюка М.В., який діяв на підставі Положення про філію та довіреності (банк), та ФОП ОСОБА_1 (позичальник) був укладений кредитний договір №22-01/КВ-08-АПЗ на відкриття відновлювальної мультивалютної кредитної лінії, згідно з яким банк відкриває позичальнику відновлювальну відкличну мультивалютну кредитну лінію та в її межах надає кредитні кошти на наступних умовах: ліміт кредитування, валюта ліміту кредитування - 150 000,00 дол. США, що змінюється відповідно до графіку зменшення ліміту кредитування, наведеного у додатку №1 до цього договору; валюти кредиту: долар США, євро, гривня; строк кредитної лінії: з "07" липня 2008 р. по "06" липня 2011 р. включно; процентна ставка - у дол. США 15 процентів річних, у гривні 11,5 процентів річних, у євро 14,0 процентів річних; мета використання коштів - проведення ремонтних робіт. Комісія за підготовку та оформлення договору - 360 грн., в т.ч. ПДВ 60 грн. Комісія за відкриття кредитної лінії у розмірі - 1 % відсоток від ліміту кредитування, без ПДВ, щоденна комісія за управління кредитною лінією у розмірі - 0,029 % відсотків щодня від фактичної заборгованості за кредитом в гривні. Сплата комісії проводиться у національній валюті України за офіційним курсом НБУ на день сплати (п. 1.1. договору). (т.1 а.с.20-25)

Згідно з п. 2.1 кредитного договору видача кредитних коштів в межах кредитної лінії здійснюється окремими частинами (транш) у будь-якій з валют кредиту, передбачених п. 1.1. цього договору, у сумі, що не перевищує невикористаний ліміт кредитування. Невикористаний ліміт кредитування на дату видачі відповідного траншу визначається у валюті цього траншу, за офіційним курсом НБУ гривні до валюти цього траншу або за крос-курсом валюти, в якій встановлено ліміт кредитування, до валюти траншу, який надається, визначеного через курси цих валют до гривні за офіційним курсом НБУ. Підставою для видачі кожного окремого траншу є заява позичальника. Строк розгляду банком заяви не може перевищувати 2 (двох) робочих днів.

Відповідно до п. 2.2 кредитного договору для обліку строкової заборгованості позичальника за кредитом, банк відкриває позичкові рахунки у кожній з передбачених п. 1.1. цього договору валюті кредиту (кожен з яких - "позичковий рахунок" НОМЕР_2) у доларах США, у гривні та євро НОМЕР_2 в Одеській філії ТОВ "Укрпромбанк", код банку в системі електронних платежів (МФО) 388432, .

Надання кожного траншу здійснюється шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника в Одеській філії ТОВ "Укрпромбанк", шляхом оплати з позичкового рахунку розрахункових документів позичальника.

Строк користування кредитною лінією згідно з п. 2.4 кредитного договору починається з моменту перерахування коштів з позичкового рахунку.

Згідно з п. 3.1 кредитного договору виконання позичальником зобов'язань за цим договором забезпечується зокрема, але не виключно:

3.1.1. Іпотекою за цим договором є нерухоме майно, загальною площею 1838,9 кв.м. розташоване за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_1;

3.1.2. Порукою юридичної особи ВАТ "Укрхліббуд";

3.1.3. Порукою фізичної особи ОСОБА_4

Відповідно до п. 3.3 кредитного договору виконання позичальником зобов'язань за цим договором забезпечується також всім належним позичальнику майном та коштами, на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому чинним законодавством України, у випадку, якщо заставленого майна недостатньо для повного погашення заборгованості позичальника.

Умови повернення кредиту, сплати процентів та комісії визначені розділом 4 кредитного договору, згідно з п. 4.1 якого повернення кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів зі своїх поточних рахунків на відповідні позичкові рахунки у валютах фактичної заборгованості за кредитом згідно з графіком зменшення ліміту кредитування (додаток № 1 до цього договору), а у випадку, якщо такий не був укладений - не пізніше останнього строку кредитної лінії, передбаченого п. 1.1 цього договору.

У випадку порушення позичальником встановлених цим пунктом договору строків повернення кредиту, сума несплаченої в строк заборгованості за кредитом вважається простроченою та переноситься банком на рахунки для обліку простроченої заборгованості позичальника за кредитом.

Додатком №1 до договору визначено графік зменшення ліміту кредитування. (т.1 а.с.26)

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про виконання позивачем своїх зобов'язань за кредитного договору №22-01/КВ-08-АПЗ в частині надання кредитних коштів у розмірі 150 000 дол. США., з терміном погашення кредиту до 06.07.2011, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, розпорядженням №489 про відкриття рахунків клієнту (контрагенту) ТОВ "Укрпромбанк" від 07.07.2008 ФОП ОСОБА_1 було відкрито у вказаному банку рахунок НОМЕР_3 (т.8 а.с.68).

Саме на вказаний рахунок, згідно меморіального ордеру №20838 від 07.07.2008 (т.1 а.с.160) на підставі розпорядження бухгалтерії №497 від 07.07.2008 (т.8 а.с.69) ТОВ "Укрпромбанк" було здійснено перерахування ФОП ОСОБА_1 на поточний рахунок НОМЕР_3 грошових коштів у сумі 150 000 дол. США.

При цьому, наявні у матеріалах справи докази, які оцінюються у їх взаємозв'язку, свідчать про сплату відповідачем відсотків за кредитом, починаючи з липня 2008 року, виходячи з суми 150 000 дол.США (т.8 а.с.74 - за липень 2008року, т.8 а.с.72 - за листопад 2008 року, т.8 а.с.75 - за лютий 2009 року, тощо). До зазначеного висновку суд доходить, зробивши розрахунок, виходячи зі встановленої процентної ставки 15% та 360 днів (п.4.2 кредитного договору). Таким чином, проценти за кредитом становлять 62,5 дол.США на день, тобто 1937,5 дол.США за 31 день та 1875 дол.США за 30 днів, що повністю відповідає сумам, що сплачувалися відповідачем. До того ж сплачена сума відсотків за липень (т.8 а.с.74) у сумі 1312,5 дол.США відповідає сумі відсотків, розрахованих вищевказаним чином за 21 календарний день липня, тобто з моменту видачі кредиту по 27.07.2008. (п.4.3 договору).

Крім того, погашення ФОП ОСОБА_1 тіла кредиту також відбувалося згідно погодженого графіку зменшення ліміту кредитування (т.1 а.с.26) зі сплатою першої суми у сумі 6 000 дол. США до 31.07.2009, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією №2498 від 29.07.2009. (т.8 а.с.80).

До того ж відсотки після зменшення суми тіла кредиту також сплачувалися, виходячи з тіла кредиту, що поступово зменшувалося у зв'язку з погашенням.

Факт погашення кредитних коштів згідно з графіком протягом 2008-2009 років підтверджується також наявною в матеріалах справи заявою ОСОБА_1 від 24.10.2011. (т.7 а.с.63-64).

Натомість, як вказує відповідач у цій заяві, припинення ним здійснення проплат мало місце через ситуацію із передачею активів ТОВ "Укрпромбанк" ПАТ "Дельта Банк".

Матеріали справи також містять листи ОСОБА_1 від 01.10.2009 та 05.10.2009, якими відповідач просить здійснити погашення заборгованості за договором №22-01/КВ-08-АПЗ від 07.07.2008 за рахунок депозитних коштів, розміщених у ТОВ "Укрпромбанк", що кореспондується із відповідними заявами. (т.7 а.с.59-60)

Керуючись положеннями ст. 92 та ст. 95 Закону України "Про банки та банківську діяльність" № 2121-ІІІ від 07.12.2000 та глави 14 розділу VІ постанови Правління Національного банку України № 369 "Про затвердження Положення про застосування Національним банком України заходів впливу за порушення банківського законодавства" від 28.08.2001, з урахуванням вимог п. 6.13. Порядку відчуження майна (активів) ТОВ "Укрпромбанк", переданого в забезпечення Національного банку України за кредитами рефінансування та стабілізаційними кредитами, з одночасним передаванням його зобов'язань за цими кредитами, погодженого Постановою Правління НБУ № 200 від 15.04.2010, а також з огляду на прийняття конкурсною комісією рішення про визнання ПАТ "Дельта Банк" переможцем конкурсу з передачі актів та кредитних зобов'язань ТОВ "Укрпромбанк" (протокол від 21.05.2010) та погодження цього рішення Правлінням НБУ (постанова № 265/БТ від 08.06.2010), 30.06.2010 між ПАТ "Дельта Банк", ТОВ "Укрпромбанк" та НБУ був укладений договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ "Укрпромбанк" на користь ПАТ "Дельта Банк" (договір про передачу активів).

Відповідно до п. 4.1 договору про передачу активів в порядку, в обсязі та на умовах, визначених цим договором, ТОВ "Укрпромбанк" цим передає (відступає) ПАТ "Дельта Банк" права вимоги за кредитами та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним Банком, внаслідок чого ПАТ "Дельта Банк" замінює ТОВ "Укрпромбанк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях.

За умовами п. 4.2 договору про передачу активів внаслідок передачі ТОВ "Укрпромбанк" на користь ПАТ "Дельта Банк" прав вимоги до боржників, ПАТ "Дельта Банк" переходить (відступається) право вимагати (замість ТОВ "Укрпромбанк") від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Згідно з додатком №2 до договору про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ "Укрпромбанк" на користь ПАТ "Дельта Банк" від 30.06.2010 фактичний розмір невиконаного грошового зобов'язання за кредитним договором № 22-01/КВ-08-АПЗ від 07.07.2008 у валюті кредиту станом на 01.06.2010 складає 98 684,55 доларів США (що в гривневому еквіваленті складає 782 084,92 грн).

Вищезазначені обставини і стали підставою для звернення ПАТ "Дельта Банк" до Господарського суду Одеської області з позовом до ФОП ОСОБА_1 про стягнення суми простроченої заборгованості за кредитним договором №22-01/КВ-08-АПЗ від 07.07.2008, що укладений між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ "Український промисловий банк", у розмірі 1 175 493,74 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному і об'єктивному дослідженні з урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи їх взаємний зв'язок, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним і обґрунтованим з наступних підстав.

За положеннями ч.ч.1, 2 ст.11 Цивільного Кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст.202 Цивільного Кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Статтею ст. 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Нормами ст. 345 Господарського кодексу України визначено, що кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, який укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов'язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Статтями 1049, 1050, 1054 Цивільного Кодексу України унормовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. У разі порушення позичальником встановленого кредитним договором обов'язку цільового використання кредиту кредитодавець має право відмовитися від подальшого кредитування позичальника за договором. Також позичальник зобов'язаний повернути кредит кредитодавцеві у термін, встановлений договором.

Враховуючи обставини справи та наявні докази, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обгрунтованості позовних вимог в частині стягнення з відповідача суми основної заборгованості за кредитним договором №22-01/КВ-08-АПЗ від 07.07.2008 у розмірі 96000 дол. США. Рішення в цій частині сторонами не оскаржується.

Стосовно позовних вимог в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у сумі 41 037,82 дол. США, що у гривневому еквіваленті складає 328015,30 грн., а також пені за несвоєчасне повернення процентів у сумі 2 698,25 дол. США, що у гривневому еквіваленті складає 21567,11 грн., судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з п. 4.2 кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня надання кредиту до дня його повернення на суму фактичної заборгованості за кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та 360 днів у році - при нарахуванні процентів у доларах США, євро, передбачених п. 1.1 договору, та виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році - при нарахуванні процентів у гривнях. Нарахування та сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту.

За умовами п. 4.3 кредитного договору нарахування банком процентів здійснюється щомісячно за період з 28 числа минулого місяця по 27 число поточного місяця включно та у день остаточного повернення кредиту. День повернення кредитних коштів в часовий інтервал при розрахунку процентів не включається.

Сплата позичальником процентів за змістом п. 4.4 кредитного договору здійснюється щомісячно в строк з 28-го числа по останній робочий день поточного місяця, включно, на рахунки: у дол. США НОМЕР_4 в Одеській філії ТОВ "Укрпромбанк", код банку в системі електронних платежів (МФО) 388432, код ЄДРПОУ 2645536; у гривні НОМЕР_4 в Одеській філії ТОВ "Укрпромбанк", код банку в системі електронних платежів (МФО) 388432, код ЄДРПОУ 2645536; у євро НОМЕР_4 в Одеській філії ТОВ "Укрпромбанк", код банку в системі електронних платежів (МФО) 388432, код ЄДРПОУ 2645536.

У випадку порушення позичальником встановлених цим пунктом договору строків сплати процентів та/або комісій, сума несплачених в строк процентів, комісій вважається простроченою, переноситься банком на рахунки для обліку прострочених нарахованих доходів. У випадку непогашення позичальником заборгованості за процентами та/або комісією за управління кредитом банк, починаючи з дня виникнення такої заборгованості, може скористатися правом, зазначеним у п. 5.2.7 договору.

Як вбачається з матеріалів справи, за користування кредитними коштами, позивачем у період з 30.06.2010 по 14.09.2012 нараховано відповідачу до сплати проценти у розмірі 41 037,82 дол. США.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені, нарахованої за несвоєчасну сплату цих відсотків, з огляду на наступне.

Згідно зі ст.ст. 2, 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (в редакції станом на момент відкликання банківської ліцензії) банк - це юридична особа, яка має виключне право на підставі ліцензії Національного банку України здійснювати у сукупності такі операції: залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб.

На підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати банківські операції.

Статтею 1 зазначеного Закону передбачено, що банківська ліцензія - це документ, який видається Національним банком України в порядку і на умовах, визначених у цьому Законі, на підставі якого банки та філії іноземних банків мають право здійснювати банківську діяльність.

У відповідності до ст. 19 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банк має право здійснювати банківську діяльність тільки після отримання банківської ліцензії.

За умовами ст.ст. 47, 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність" видача банками кредитів під проценти є видом банківської діяльності.

Згідно з ч. 4 ст. 84 Закону України "Про банки і банківську діяльність" Національний банк України має право відкликати банківську ліцензію, ініціювати ліквідацію банку в будь-який час, коли дійде висновку, що фінансове оздоровлення банку є неможливим.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Правління Національного банку України від 21.01.2010 №19 відкликана банківська ліцензія та ініційована процедура ліквідації ТОВ "Український промисловий банк".

Згідно пункту 1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Національного банку України від 14.10.2004 № 483 використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк.

Згідно статті 11 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.1993 № 15-93 Національний банк України у сфері валютного регулювання видає у межах, передбачених цим Декретом, обов'язкові для виконання нормативні акти щодо здійснення операцій на валютному ринку України; видає ліцензії на здійснення валютних операцій та приймає рішення про їх скасування.

Статтею 7 Закону України "Про Національний банк України" передбачено, що Національний банк України здійснює відповідно до визначених спеціальним законом повноважень валютне регулювання, визначає порядок здійснення операцій в іноземній валюті, організовує і здійснює валютний контроль за банками та іншими фінансовими установами, які отримали ліцензію Національного банку на здійснення валютних операцій.

Відповідно до ст. 44 Закону України "Про Національний банк України" Національний банк діє як уповноважена державна установа при застосуванні законодавства України про валютне регулювання і валютний контроль. До компетенції Національного банку у сфері валютного регулювання та контролю належать: видання нормативно-правових актів щодо ведення валютних операцій; видача та відкликання ліцензій, здійснення контролю, у тому числі шляхом здійснення планових і позапланових перевірок, за діяльністю банків, юридичних та фізичних осіб (резидентів та нерезидентів), які отримали ліцензію Національного банку на здійснення валютних операцій, в частині дотримання ними валютного законодавства.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (в редакції станом на момент відкликання банківської ліцензії) ліквідація банку - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону.

Частиною 9 ст. 88 Закону України "Про банки і банківську діяльність" передбачено, що орган, який ініціював рішення про ліквідацію, призначає ліквідатора. Ліквідатор приступає до виконання обов'язків негайно після відкликання ліцензії.

У відповідності до п.2 ст.91 вказаного закону з дня прийняття рішення про відкликання ліцензії та призначення ліквідатора банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси.

При цьому, відповідно до положень ст. 19 Закону України "Про банки і банківську діяльність" без отримання банківської ліцензії не дозволяється здійснювати одночасно діяльність по залученню вкладів та інших коштів, що підлягають поверненню, і наданню кредитів, а також вести рахунки. Особи, винні у здійсненні банківської діяльності без банківської ліцензії, несуть кримінальну, цивільну чи адміністративну відповідальність згідно із законами України.

Враховуючи положення чинного законодавства, судова колегія погоджується з висновком суду, що з моменту відкликання банківської ліцензії та початку ліквідації банк фактично втрачає статус банку та фінансової установи в цілому, його банківська діяльність припиняється, у зв'язку з чим банк втрачає і право на надання банківських та будь-яких інших фінансових послуг, зокрема щодо кредитування фізичних/юридичних осіб та нарахування відсотків по кредитам.

При цьому, судовою колегією відхилені доводи апеляційної скарги щодо правомірності нарахування банком, в якому запроваджено процедуру ліквідації, процентів за користування кредитними коштами, оскільки нарахування процентів за користування кредитними коштами є банківською діяльністю, яка здійснюється на підставі банківської ліцензії.

Посилання апелянта на ст.91 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відповідно до якої відсотки, комісійні, штрафи, інші очікувані доходи за активними операціями банку за рішенням ліквідатора можуть продовжувати нараховуватись згідно з договорами, якщо це сприяє збереженню або збільшенню ліквідаційної маси, колегією суддів не приймаються з огляду на відсутність в матеріалах справи відповідного рішення ліквідатора.

З огляду на викладене, з моменту прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії, тобто з 21.01.2010, у ТОВ "Укрпромбанк" відсутнє право нараховувати відсотки.

Статтею 514 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом

Зазначені положення Цивільного кодексу України кореспондуються з п.4.3. договору про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку, згідно якого до Дельта Банку у власність переходять (відступаються) права вимоги за зобов'язаннями, визначеними в п.п. 1.7., 4.1. цього договору, в обсязі і на умовах, що існували на момент передачі активів. (т.1 а.с. 35)

Згідно з додатком №2 до цього договору до ПАТ "Дельта Банк" від ТОВ "Укрпромбанк" перейшло право вимоги фактично невиконаного грошового зобов'язання за спірним кредитним договором у розмірі 98 685,55 дол. США, з них 96 000 дол. США заборгованість по тілу кредиту та 2 685,55 дол. США. заборгованість по непогашеним відсоткам.

ПАТ "Дельта Банк" заявлено до стягнення суму прострочених процентів за період з 30.06.2010 по 14.09.2012 у сумі 41 037,82 дол. США.

Враховуючи встановлення судом факту відсутності у ТОВ "Укрпромбанк" права нараховувати відсотки після відкликання банківської ліцензії відсутність станом на момент укладення договору від 30.06.2010 заборгованості за відсотками, про стягнення яких просить позивач, судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні вимог про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у сумі 41037,82 дол. США.

Як наслідок, місцевим господарським судом обгрунтовано відмовлено у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне повернення відсотків, оскільки вказані вимоги є похідними від питання встановлення правомірності нарахування відсотків за користування кредитом.

Стосовно позовних вимог про стягнення пені у сумі 7329,33 дол. США за період з 16.03.2012 по 14.09.2012 за несвоєчасне повернення кредиту судова колегія зазначає наступне.

У розумінні ст. 230 Господарського кодексу України пеня є господарською санкцією у вигляді грошової суми, яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 6 ст.232 Господарського кодексу України передбачено, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Статтею 253 Цивільного кодексу України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано. Нарахування санкцій триває протягом шести місяців. Проте законом або договором можуть бути передбачені інші умови нарахування.

Відтак, ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України визначено строк та порядок нарахування штрафних санкцій, а строк, протягом якого особа може звернутись до суду за захистом свого порушеного права, встановлюється Цивільним кодексом України.

Як зазначалося раніше, пунктом 8.1. кредитного договору передбачено, що у випадку порушення строків (термінів) повернення кредиту та/або сплати нарахованих процентів за користування ним та/або комісій позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від невчасно сплаченого платежу за кожен день прострочення.

Згідно додатку №1 до кредитного договору №22-01/КВ-08-АПЗ від 07.07.2008 термін повернення кредитних коштів встановлено 01.07.2011.

На час укладення Договору про передачу активів та кредитних зобов'язань Укрпромбанку на користь Дельта Банку 30.06.2010 за відповідачем рахувалася заборгованість та мала місце прострочка виконання грошового зобов'язання.

Відтак, оскільки умови кредитного договору не містять іншого порядку нарахування штрафних санкцій, ніж як передбачено ст. 232 Господарського кодексу України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем жодним чином не доведено порушення грошового зобов'язання відповідачем саме з 16.03.2012 як зазначено в позовній заяві та розрахунку до неї. При цьому, судовою колегією не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги стосовно надання розрахунку пені в гривневому еквіваленті, оскільки зазначений розрахунок також здійснено за період нарахування з 16.03.2012 по 14.09.2012.

Враховуючи викладене, апеляційний господарський суд зазначає, що в даному випадку місцевим господарським судом правомірно відмовлено в задоволенні вимог про стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 16.03.2012 по 14.09.2012 в сумі 7329,33 дол. США, оскільки позивачем невірно визначено період нарахування пені всупереч вимогам ст. 232 Господарського кодексу України.

Судова колегія зазначає, що місцевим господарським судом у ході розгляду справи було досліджено усі обставини справи, перевірено їх наявними у ній доказами, та надано їм відповідну правову оцінку. Інші аргументи сторін, які не впливають на суть прийнятого рішення, не потребують детальної відповіді з огляду на прийняте судом рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" - Кадирова Владислава Володимировича на рішення Господарського суду Одеської області від 10.12.2018 року по справі №5017/3798/2012 задоволенню не підлягає, а рішення Господарського суду Одеської області від 10.12.2018 року по справі №5017/3798/2012 залишається без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281 -284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства „Дельта Банк" - Кадирова Владислава Володимировича на рішення Господарського суду Одеської області від 10.12.2018 року по справі №5017/3798/2012 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 10.12.2018 року по справі №5017/3798/2012 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 19.04.2019 року.

Головуючий Н.М. Принцевська

Судді: Я.Ф. Савицький

С.І. Колоколов