ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2019 року м.Дніпро Справа № 908/2315/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Коваль Л.А. (доповідач)

суддів: Пархоменко Н.В., Чередка А.Є.

при секретарі судового засідання: Дон О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на рішення Господарського суду Запорізької області від 04.02.2019 (ухвалене суддею Гороховим І.С., повний текст складено 14.02.2019) у справі № 908/2315/18

за позовом Селянського (фермерського) господарства "Узун" в особі голови ОСОБА_1

до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області

про визнання незаконною відмови в поновленні договору оренди землі та укладення додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

Селянське (фермерське) господарство "Узун" в особі голови ОСОБА_1 звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом до відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області з наступними вимогами:

- визнати незаконною відмову Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 18.10.2018 № 27-8-0.6-6391/2-18 в поновленні договору оренди землі від 30.12.2008, укладеного між Новомиколаївською районною державною адміністрацією Запорізької області та Селянським (фермерським) господарством "Узун" (зареєстрованого у ЗРФ Центр ДЗК 22.01.2008 за № 01);

- вважати укладеною додаткову угоду № 4 про поновлення терміну дії договору оренди землі від 30.12.2008 (зареєстрованого в Державному реєстрі земель 22.01.2009 за № 01) між Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області та Селянським (фермерським) господарством "Узун" на умовах поданого Селянським (фермерським) господарством "Узун" проекту.

Позовні вимоги грунтуються на положеннях частин 1-5 Закону України "Про оренду землі".

2. Короткий зміст оскаржуваного судового рішення у справі та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 04.02.2019 позов задоволено у повному обсязі:

- визнано незаконною відмову Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 18.10.2018 № 27-8-0.6-6391/2-18 в поновленні договору оренди землі від 30.12.2008, укладеного між Новомиколаївською районною державною адміністрацією Запорізької області та Селянським (фермерським) господарством "Узун" (зареєстровано у ЗРФ Центр ДЗК 22.01.2009 за № 01);

- вирішено вважати укладеною додаткову угоду № 4 про поновлення терміну дії договору оренди земельної ділянки від 30.12.2008 (зареєстровано в Державному реєстрі земель 22.01.2009 за № 01) між Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області (69005, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Українська буд. 50, ідентифікаційний код юридичної особи 39820689) та Селянським (фермерським) господарством "Узун" (70110, Запорізька область, Новомиколаївський район, с. Новоіванівка, вул. Гриценка, буд. 11, ідентифікаційний код юридичної особи 19264546) на умовах наданого Селянським (фермерським) господарством "Узун" проекту, у наступній редакції:

Додаткова угода № 4

про поновлення терміну дії договору оренди земельної ділянки

від 30.12.2008 року, зареєстрованого в Державному реєстрі земель 22.01.2009 за

№ 01

м. Запоріжжя " ____ " __________ 2018 року

Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, в особі _____________

___________________________________________________________________________

___________________________________________________________________________,

іменованому в подальшому "Орендодавець", з одного боку, та селянське (фермерське) господарство "Узун", в особі голови господарства ОСОБА_1, іменований в подальшому "Орендар", з другого боку, відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від _______ № ____________________

та згідно ст. ст. 21, 33 Закону України "Про оренду землі", за домовленістю сторін, укладено цю додаткову угоду про нижче наведене:

1. Поновити термін дії договору оренди земельної ділянки, укладеного між Новомиколаївською районною державною адміністрацією та Селянським (фермерським) господарством "Узун" 30.12.2008 та зареєстрованого в Державному реєстрі земель 22.01.2009 за № 01 на 7 років, кадастровий номер земельної ділянки: :04:005:0004.

2. Внести до договору оренди земельної ділянки від 30.12.2008, зареєстрованого в Державному реєстрі земель 22.01.2009 за № 01, такі зміни та доповнення:

2.1 пункт 2.3 розділу 2 "Обєкт оренди" викласти в наступній редакції:

"Нормативно грошова оцінка земельної ділянки становить 1 383 841,31 грн. (один мільйон триста вісімдесят три тисячі вісімсот сорок одна гривня тридцять одна копійка)" згідно листа відділу у Новомиколаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області № 0-8-0.29-3416/108-18 від 27.07.2018;

2.2 пункт 2.5 розділу 2 "Обєкт оренди" викласти в наступній редакції:

"Інші особливості обєкта оренди, які можуть вплинути на орендні відносини: згідно агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки № 128105, затвердженого директором Запорізької філії ДУ "Держгрунтохорона" ОСОБА_2, земельна ділянка площею 36,5149 га станом на 2018 рік має наступні показники стану ґрунту (в балах): агрохімічна оцінка 64, еколого агрохімічна 53";

2.3. Пункт 3.1 розділу 3 "Строк дії договору" викласти в наступній редакції:

"По закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобовязаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі":

2.4. Пункт 4.1 розділу 4 "Орендна плата" викласти в наступній редакції:

"Річна орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 12 % (відсотків) від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 166 060,96 грн. (сто шістдесят шість тисяч шістдесят гривень девяносто шість копійок)":

2.5. Пункт 4.2 розділу 4 "Орендна плата" викласти в наступній редакції: "Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації визначених законодавством за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії";

2.6. Пункт 4.5 розділу 4 "Орендна плата" викласти в наступній редакції: "У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором:

- у 10-денний строк сплачується штраф у розмірі 100 відсотків річної орендної плати, встановленої цим договором;

- стягується пеня у розмірі 0,1 % (відсотків) несплаченої суми за кожний день прострочення";

2.7. Пункт 7.1 розділу 7 "Умови повернення земельної ділянки" доповнити абзацом 1: "У разі погіршення якості ґрунтового покриву та інших корисних властивостей орендованої земельної ділянки (орендованих земельних ділянок) або приведення їх у непридатний для використання за цільовим призначенням стан збитки, що підлягають відшкодуванню, визначаються відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 № 284 (ЗП України, 1993 р., № 10 ст. 193)";

3. Копія цієї додаткової угоди у 5-денний термін від дня державної реєстрації надається "Орендарем" до Вільнянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області.

4. Всі інші умови вищевказаного договору не зачеплені даною угодою, залишаються незмінними.

5. Ця додаткова угода є невідємною частиною договору оренди земельної ділянки від 30.12.2008 (зареєстрованого в Державному реєстрі земель 22.01.2009 за № 01) та набирає законної сили після підписання сторонами та її державної реєстрації.

Додаткова угода укладена в трьох примірниках, що мають однакову юридичну силу, одна з яких знаходиться в "Орендодавця" головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, друга в "Орендаря" Селянського (фермерського) господарства "Узун", третя у ______________________________________________________________

___________________________________________________________________________

Невідємними частинами додаткової угоди є:

- копія листа відділу у Новомиколаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області № 0-8-0.29-3416/108-18 від 27.07.2018;

- копія агрохімічного паспорта поля, земельної ділянки № 128105;

- наказ Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від _______ №________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

Реквізити сторін

Орендодавець:

Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, дата запису про реєстрацію в ЄДР 05.06.2015 за № 1 103 102 0000 038092.

Місцезнаходження юридичної особи: 69095, Запорізька область, м. Запоріжжя, вул. Українська 50, ідентифікаційний код 39820689

Орендар:

Селянське (фермерське) господарство "Узун", зареєстровано в ЄДР 29.12.1992, дата запису 13.03.2007 за № 1 090 120 0000 000176, що діє на підставі Статуту, затвердженого головою СФГ "Узун" 15.12.1998, зареєстрованого розпорядженням голови Новомиколаївської районної державної адміністрації № 253 від 28.12.1998, реєстраційний номер 89. р/р 4875, відкритий в Філії ОУ АТ "Ощадбанк" м. Запоріжжя, МФО 313957.

Місцезнаходження юридичної особи: 70110, Запорізька область, Новомиколаївський район, с. Новоіванівка, вул. Гриценка, буд. 11, ідентифікаційний код 19264546

Підписи сторін

Орендодавець Орендар

______________________________ ____________________________

мп (за наявності печатки) мп (за наявності печатки)

Додаткова угода зареєстрована у ________________________________________________

_____________________________________________________________________________

_____________________________________________________________________________

(назва органу державної реєстрації земельної ділянки)

від "______" _______________ 20 __ р. за № ____________________________________

мп _________________________ __________________________________

(підпис) (ініціали та прізвище посадової особи, яка

провела державну реєстрацію)

- стягнуто з Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на користь Селянського (фермерського) господарства "Узун" судовий збір у розмірі 3 524,00 грн.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, місцевий господарський суд виходив з обставин того, що умови додаткової угоди (лист від 19.09.2018), викладені в ній, відповідають вимогам, встановленим законодавством при поновленні договору оренди відповідно до ст. 33 Закону України "Про оренду землі", а також позивачем враховано зауваження відповідача, викладені в листі від 07.09.2018, та усунуто зазначені зауваження; позивачем в додатковій угоді зазначено розмір орендної плати на рівні 12% від нормативної грошової оцінки, як того вимагав відповідач, виключено спірний пункт 2.8 додаткової угоди; додатково повідомлено відповідачу про відсутність заборгованості в частині сплати орендної плати. Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач скористався наданим йому правом на продовження дії договору оренди землі та своєчасно повідомив орендодавця про наявність наміру в подальшому користування обєктом оренди на тих самих умовах та на той самий строк, що визначені сторонами в договорі від 30.12.2008. Місцевий господарський суд зазначив, що будь-яких доказів на підтвердження фактів порушення орендарем (землекористувачем) покладених на нього обовязків, відповідачем суду не надано, а з наданої позивачем до матеріалів справи довідки Новомиколаївського відділення Вільнянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області від 19.09.2018 вбачається, що С(Ф)Г "Узун" станом на 19.09.2018 не має заборгованості зі сплати податків, зборів, платежів, відсутність заборгованості зі сплати орендних платежів підтверджується і довідкою станом на 25.10.2018 та 21.01.2019. Крім того, суд першої інстанції зазначив, що відповідач доказів протиправної поведінки позивача під час дії договору оренди землі суду не надав, позицію позивача щодо належного виконання зобовязань за договором не спростував, а позивачем дотримані усі умови для поновлення договору оренди, визначені статтею 33 Закону України "Про оренду землі".

Зважаючи на те, що зміст та умови додаткової угоди відповідають приписам Закону України "Про оренду землі" та Цивільного кодексу України, а позивач вжив усіх залежних від нього заходів щодо дотримання процедури поновлення договору оренди, не допустив порушень зобов'язань за договором, суд першої інстанції вважав за можливе поновити договір оренди землі від 30.12.2008, що зареєстрований у Запорізькій регіональній філії ДП "Центр державного земельного кадастру" 22.01.2009 за № 01. Оскільки за змістом статті 33 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку, місцевий господарський суд також вважав за можливе поновити договір оренди на умовах запропонованої позивачем додаткової угоди, а оскільки відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді, суд першої інстанції дійшов висновку про визнання незаконною відмову Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 18.10.2018 № 27-8-0.6-6391/2-18 в поновленні договору оренди землі від 30.12.2008, укладеного між Новомиколаївською районною державною адміністрацією Запорізької області та Селянським (фермерським) господарством "Узун" (зареєстровано у ЗРФ Центр ДЗК 22.01.2009 за № 01);

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області подало апеляційну скаргу про його скасування та ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

4. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Апелянт посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, передбачених у частинах 1-5 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", на те, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, має місце недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; висновки, викладені у рішенні суду, не відповідають обставинам справи.

Апелянт посилається на те, що матеріали справи містять лист позивача від 02.08.2018 про поновлення договору оренди землі від 30.12.2008 та зазначає, що 07.09.2018 листом № 27-8-0.6-5712/2-18 Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області відмовило позивачу у поновленні договору оренди землі від 30.12.2008, ґрунтуючись на наступному:

- орендар запропонував внести зміни до істотних умов договору оренди землі в частині зменшення з 10 до 7 років строку дії договору оренди землі;

- орендарем в порушення ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" не було доведено обставину належного виконання обовязків за умовами договору.

За доводами апелянта, станом на момент направлення листа-повідомлення про прийняте Головним управлінням рішення, останній не вбачав підстав для зміни істотних умов договору в частині зменшення його строку, оскільки ч. 3 ст. 19 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що при передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як 7 років. Між позивачем та відповідачем у даній справі виникли правовідносини, що врегульовані ст. 33 Закону України "Про оренду землі", відповідно до якої поновлення договору оренди землі відбувається на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Апелянт зазначає, що в даному випадку цей строк складає 10 років, проте між сторонами даної справи не виникало правовідносин передачі в оренду земельної ділянки, а у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Тому Головне управління вважає, що з 23.01.2019 термін дії договору оренди земельної ділянки, яка є предметом спору, припинився у звязку з недосягненням між сторонами згоди щодо зміни істотних умов договору. Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не прийняв до уваги той факт, що відповідно до ст. 30 Закону України "Про оренду землі" зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін, а відповідно до вимог ст. 15 Закону України "Про оренду землі" строк дії договору є істотною умовою договору оренди землі. Отже, якщо сторонами не досягнуто згоди щодо зміни строку дії договору оренди землі переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

У судовому засіданні представник апелянта доводи апеляційної скарги підтримав, апеляційну скаргу просив задовольнити.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу посилається на те, що запропонований ним строк дії договору оренди землі в частині зменшення його дії з 10 до 7 років, відповідачем у своїй переписці як до досудового врегулювання спору у листах-повідомленнях, так і під час судового розгляду справи у своїх запереченнях щодо непогодження з вказаною умовою нічого не зазначав, тобто, із запропонованою умовою додаткової угоди, на думку позивача, відповідач погодився, у звязку з чим посилання на вищевказану обставину як на підставу для скасування рішення суду є безпідставним.

З приводу не підтвердження позивачем належного виконання обовязків за умовами договору відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" позивач зазначає, що він після отримання першого заперечення щодо поновлення договору оренди землі, вдруге подав до відповідача лист-повідомлення про поновлення договору оренди землі та відповідний проект додаткової угоди. Також було долучено довідку Новомиколаївського відділення Вільнянської ОДПІ від 19.09.2018, згідно якої станом на 19.09.2018 Селянське (фермерське) господарство "Узун" не має заборгованості зі сплати податків, зборів, платежів, у звязку з чим

позивач вважає, що підтвердив факт належного виконання обовязків за умовами договору.

На виконання вимог Закону України "Про оренду землі", позивач до закінчення строку дії договору оренди землі направив відповідачу лист-повідомлення від 02.08.2018 про поновлення договору оренди землі, в якому зазначено, що за необхідності С(Ф)Г "Узун" надає свою згоду на приведення умов договору до вимог чинного законодавства, та надав проект додаткової угоди, якою запропоновано внести ряд змін до договору оренди землі. Проте, натомість, щоб узгодити спірні умови додаткової угоди, відповідач навів своє бачення вичерпних умов додаткової угоди, які необхідно було викласти позивачу у проекті своєї додаткової угоди, та не маючи бажання поновити договір оренди землі, надав своє заперечення щодо його поновлення.

В подальшому позивач повторно звернувся до відповідача з листом-повідомленням від 19.09.2018 про поновлення договору оренди землі, до якого долучено проект додаткової угоди №4, якою враховано всі зауваження відповідача (з якими фермерське господарство у повному обсязі погодилось), проте відповідач без належного обґрунтування своєї позиції відмовив Селянському (фермерському) господарству "Узун" у поновленні договору оренди землі, у звязку з чим зазначені дії відповідача позбавили позивача можливості використати своє переважне право на поновлення договору оренди землі.

У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду залишити без змін.

Також, 16.04.2019 до апеляційного господарського суду від позивача надійшла заява про надання доказів на підтвердження виконання С(Ф)Г "Узун" умов договору щодо внесення орендної плати після закінчення дії договору за січень, лютий та березень 2019 року, які позивач просив дослідити у ході судового розгляду. Такими доказами є копії податкової декларації з плати за землю за 2019 рік, квитанція № 2 про прийняття контролюючим органом податкової декларації та платіжних доручень №№ 79, 85 та 94. Позивач зазначає, що надати вищевказані докази з поданням позовної заяви чи відзиву на апеляційну скаргу він не мав можливості через їх відсутність (у вказаному обсязі) на той час. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти прийняття судом вищевказаних доказів.

Враховуючи доводи, наведені позивачем в обґрунтування причин неподання відповідних доказів до суду першої інтанції, а також не подання їх разом з відзивом на апеляційну скаргу, та враховуючи те, що відповідач не заперечував проти прийняття судом таких доказів, надані позивачем додаткові докази прийнято судом.

6. Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.03.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на рішення Господарського суду Запорізької області від 04.02.2019 у справі № 908/2315/18; розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 04.04.2019 о 11:00 год.

В судовому засіданні 04.04.2019 розгляд апеляційної скарги відкладено в судове засідання на 18.04.2019 о 11:00 год.

В судовому засіданні 18.04.2019 оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

7. Встановлені судом обставини справи.

Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 30.12.2008 між Новомиколаївською районною державною адміністрацією Запорізької області (орендодавець) та Селянським (фермерським) господарством "Узун" (орендар) укладено договір оренди земельної ділянки (а.с. 16-18 т.1).

Відповідно до п. 1.1. договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться за межами села Новоіванківка на території Новоіванківської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, в контурі № 104, земельна ділянка № 1.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 36,5149 гектарів ріллі (кадастровий номер :04:005:0004).

Договір укладено на 10 років. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п.3.1. договору).

Пунктом 14.1 договору сторони передбачили, що договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

Договір оренди земельної ділянки зареєстровано у Запорізькій регіональній філії ДП "Центр державного земельного кадастру" 22.01.2009 за № 01.

Таким чином, з врахуванням приписів п. 14.1 договору, строк дії договору встановлено до 22.01.2019 включно.

Земельна ділянка прийнята орендарем за актом прийому-передачі обєкта оренди (земельної ділянки) (а.с. 58 т.1).

02.08.2018 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області з листом-повідомленням (а.с. 22 т.1), в якому просив укласти договір оренди землі на новий строк (поновити договір оренди земельної ділянки від 30.12.2008, що зареєстрований у Державному реєстрі земель 22.01.2009 за №01). Також у листі повідомленні позивач зазначив, що у разі необхідності надає згоду на приведення умов договору у відповідність до вимог чинного законодавства. До листа-повідомлення орендарем додано, зокрема, додаткову угоду про поновлення терміну дії договору оренди земельної ділянки від 30.12.2008 в 3-х примірниках.

Лист-повідомлення позивача одержане ГУ Держгеокадастру у Запорізької області 07.08.2018, про що свідчить відмітка на листі.

За результатами розгляду листа-повідомлення позивача, Головне управління Держгеокадастру у Запорізької області направило позивачу лист-повідомлення № 27-8-0.6-5712/2-18 від 07.09.2018 (а.с. 27 т.1), в якому зазначило, що Головне управління не погоджується із запропонованими позивачем умовами договору, викладеними позивачем в листі-повідомленні про поновлення договору оренди землі в частині розміру орендної плати, щодо цього зазначило, що в договорі оренди земельної ділянки від 30.12.2008 встановлено розмір орендної плати на рівні 3% від нормативної грошової оцінки. Згідно проекту додаткової угоди до договору оренди землі пропонується орендна плата на рівні 8% від нормативної грошової оцінки. При цьому, за результатами проведення земельних торгів, орендна плата могла б бути значно більшою. Також, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області зазначило, що згідно листа Держгеокадастру України від 05.07.2017 № 22-28-0.13 10489/2-17 рекомендовано поновлювати договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, набутих в оренду на безконкурентних засадах із встановленням максимальної відсоткової ставки орендної плати, визначеної Податковим кодексом України.

Окрім цього, Головне управління Держгеокадастру у Запорізької області зазначило про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди можлива лише за умови дотримання встановленої статтею 33 Закону процедури та наявності волевиявлення сторін.

Для застосування ч. 1 ст. 33 Закону та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити, серед іншого, факт належного виконання орендарем своїх обов'язків за умовами договору.

В якості підстав для відмови в продовженні (поновленні) договору оренди відповідач зазначив:

- в проекті додаткової угоди запропоновано орендну плату на рівні 8% від нормативної грошової оцінки, тоді як відповідно до листа Держгеокадастру України від 05.07.2017 № 22-28-0.13-10489/2-17 рекомендовано поновлювати договори оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, набутих в оренду на безконкурентних засадах із встановленням максимальної відсоткової ставки орендної плати, визначеної Податковим кодексом України;

- заява та документи, які надані до Головного управління, не містять відомостей щодо належного виконання орендарем своїх обовязків за умовами договору в частині сплати орендної плати;

- Головне управління не погоджується на зміни до договору, які викладені у пункті 2.8 проекту додаткової угоди.

Таким чином, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області заперечує проти поновлення (продовження) договору оренди землі від 30.12.2008, зареєстрованого 22.01.2009 за № 01 та укладення додаткової угоди до нього, у зв'язку з чим договір оренди землі буде вважатися припиненим 23.01.2019.

Крім того, в листі-повідомленні відповідач також зазначив, що відповідно до ст. 34 Закону України "Про оренду землі" у разі припинення договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки.

19.09.2018 позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області з листом (а.с. 28 т.1), в якому зазначив, що погоджується з усіма викладеними запереченнями в листі № 27-8-0.6-5712/2-18 від 07.09.2018 та у відповідності до ст. 33 Закону України "Про оренду землі", з метою поновлення (продовження) договору оренди землі, надає доопрацьовану додаткову угоду № 4 про поновлення терміну дії договору оренди земельної ділянки від 30.12.2008, зареєстрованого в Державному реєстрі земель 22.01.2009 за № 01.

Як вбачається з зазначеного вище листа:

- позивач погодився із запропонованим відповідачем розміром орендної плати 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, який є максимальним розміром орендної плати, визначеним Податковим кодексом України;

- виключив спірний пункт 2.8 проекту додаткової угоди;

- надав довідку Новомиколаївського відділення Вільнянської ОДПІ від 19.09.2018 щодо відсутності заборгованості Селянського (фемерського) господарства станом на 19.09.2018 в частині сплати податків, зборів, платежів (а.с. 68 т.1).

Між тим, 18.10.2018 листом №27-8-0.6-6391/2-18 (а.с. 37 т.1) ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області повідомило позивача про відмову у продовженні терміну дії договору (поновленні договору) у звязку з недосягненням домовленості щодо істотних умов з підстав викладених раніше у листі - повідомленні від 07.09.2018 № 27-8-0.6-5712/2-18.

До 2013 року земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, надавалися в оренду за рішенням районних державних адміністрацій (ст. 122 Земельного кодексу України в редакції до 2013 року).

Законом України від 06.09.2012 № 5245-VІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" (набрав чинності 01.01.2013) внесено зміни до Земельного кодексу України, відповідно до яких з 01.01.2013 повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності перейшли до Центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальних органів (Держземагентство України). Таким чином, з 01.01.2013 від імені та в інтересах держави України право власності земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності здійснював центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів та його територіальні органи, а отже, районні державні адміністрації з 2013 року позбавлені таких повноважень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" постановлено утворити Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру реорганізувавши Державне агентство земельних ресурсів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 5 "Про утворення територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру" постановлено утворити як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком 1. Реорганізувати територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів шляхом їх приєднання до відповідних територіальних органів Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру за переліком згідно з додатком 2 (п. 2). Установити, що територіальні органи Державного агентства земельних ресурсів, які реорганізуються, продовжують виконувати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру (п. 3).

Відповідно, через зміну законодавчих та інших підзаконних нормативно-правових актів, змінився і орендодавець земельної ділянки за договором оренди землі, яким на даний час є Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

Згідно ч. ч. 1 - 4 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Пунктом 3.1 спірного договору оренди земельної ділянки передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Як вбачається з матеріалів справи, з метою реалізації свого переважного права на поновлення договору оренди землі на новий строк позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області з відповідним листом-повідомленням від 02.08.2019 (майже за 5 місяців до закінчення строку дії договору).

В листі повідомленні № 27-8-0.6-5712/2-18 від 07.09.2018 відповідачем викладено зауваження щодо змісту додаткової угоди та заперечено проти продовження терміну дії договору.

Позивачем повторно, у межах визначеного чинним законодавством і умовами договору строку для повідомлення про намір скористатися переважним правом на поновлення договору оренди землі, на адресу відповідача надіслано листа від 19.09.2018 разом з доопрацьованою з урахуванням зауважень відповідача додатковою угодою.

Листом № 27-8-0.6-6391/2-18 від 18.10.2018 відповідач повідомив позивача, що не має наміру поновлювати договір оренди землі від 30.12.2008, при цьому не зазначивши жодного порушення орендарем приписів діючого законодавства або умов договору, послався тільки на лист-повідомлення №27-8-0.6-5712/2-18 від 07.09.2018, яким позивачеві повідомлено про заперечення в поновленні договору у звязку з недосягненням домовленості щодо істотних умов договору.

Дослідивши умови додаткової угоди (лист від 19.09.2018), судом першої інстанції правильно встановлено, що умови, викладені в ній, відповідають вимогам, встановленим законодавством при поновленні договору оренди відповідно до ст. 33 Закону України "Про оренду землі", а також позивачем враховано зауваження відповідача, викладені в листі від 07.09.2018, та усунуто зазначені зауваження. Позивачем в додатковій угоді зазначено розмір орендної плати на рівні 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, як того вимагав відповідач, виключено спірний пункт 2.8 додаткової угоди. Додатково повідомлено відповідачу про відсутність заборгованості в частині сплати орендної плати.

За умовами ч. 1 ст. 33 Закону України "Про оренду землі", по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Пунктом 9.4. договору оренди земельної ділянки встановлені обовязки орендаря земельної ділянки, зокрема, орендар земельної ділянки зобовязаний приступити до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому Законом порядку; виконувати встановлені щодо обєкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом та договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; забезпечувати використання земельної ділянки за цільовим призначенням; додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля; своєчасно сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон; зберігати геодезичні знаки, протиерозійні споруди.

Відповідно до розділу 7 договору оренди земельної ділянки після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Також, як вже зазначалось, якщо орендар має намір реалізувати переважне право поновити договір на новий строк, він повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Окрім наведеного вище, як правильно зазначив місцевий господарський суд, обов'язки землекористувачів також визначені статтею 96 Земельного кодексу України.

Будь-яких доказів на підтвердження фактів порушення орендарем (землекористувачем) покладених на нього обовязків, відповідачем ні до суду першої інстанції, ні до апеляційного суду не надано.

Між тим, з наданої позивачем до матеріалів справи довідки Новомиколаївського відділення Вільнянської ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області від 19.09.2018 (а.с. 68 т.1) вбачається, що Селянське (фермерське) господарство "Узун" станом на 19.09.2018 не має заборгованості зі сплати податків, зборів, платежів.

Крім того, відсутність заборгованості зі сплати орендних платежів підтверджується і довідкою Вільнянського управління ГУ ДФС у Запорізькій області станом на 25.10.2018 (а.с. 82 т.1) та довідкою Головного управління ДФС у Запорізькій області станом на 21.01.2019 (а.с. 118 т.1).

Статтею 33 Закону України "Про оренду землі" регламентовано поновлення договору оренди землі на новий строк як у випадку реалізації переважного права орендаря перед іншими особами (частини 1- 5 цієї норми), так і у випадку, коли орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (частина 6 цієї норми).

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що для застосування положень частини 1 статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належним чином виконує свої обов'язки за договором; орендар до спливу строку договору повідомив орендодавця у встановлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень і своє рішення.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення із проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (частина 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

Законодавцем у частині 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі" визначено алгоритм дій, який зобов'язує орендодавця після отримання листа-повідомлення орендаря:

1) розглянути лист-повідомлення на відповідність вимогам закону;

2) узгодити з орендарем (за необхідності) істотні умови договору;

3) за відсутності заперечень прийняти рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності);

4) укласти з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі.

За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендареві направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Зазначені положення слід розуміти таким чином:

а) орендодавець у разі невідповідності змісту листа-повідомлення та умов проекту додаткової угоди вимогам закону повинен протягом місяця із дати його отримання повідомити орендареві про такі невідповідності, що, у свою чергу, може бути підставою для заперечення у задоволенні заяви орендаря;

б) може запропонувати свою редакцію істотних умов договору оренди землі.

При цьому необхідно мати на увазі, що заперечення орендодавця щодо невідповідності листа-повідомлення із проектом додаткової угоди вимогам закону мають бути обґрунтованими і містити конкретні посилання на порушення закону, зазначені у листі-повідомленні або проекті додаткової угоди, або містити конкретні істотні умови договору, щодо яких орендодавець пропонує зміни.

Якщо орендар та орендодавець у процесі погодження фактично дійшли згоди щодо нових істотних умов договору оренди землі, але не уклали додаткової угоди, то способом захисту прав орендаря буде саме його звернення до суду із позовом про укладення додаткової угоди на нових узгоджених істотних умовах, а не автоматична пролонгація на попередніх умовах.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків, що зокрема підтверджується змістом частини 3 статті 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов'язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов'язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Саме тому у конкретних правовідносинах, зокрема щодо поновлення договору оренди землі на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі", добросовісність орендодавця по суті становить гарантію дотримання прав менш захищеної сторони, якою у спірних правовідносинах є орендар.

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.

За встановлених судом обставин належного виконання орендарем обов'язків за договором, своєчасного звернення до орендодавця із листом-повідомленням про поновлення договору з наданням проекту додаткової угоди орендодавець порушив право позивача на встановлений законом порядок розгляду питання про поновлення договору оренди на новий строк, а отже і на укладення додаткової угоди до договору.

При цьому, як вбачається зі змісту листа-повідомлення від 07.09.2018 № 27-8-0.6-5712/2-18 (а.с. 27 т.1), Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області проінформувало, що не вважає за можливе поновити договір оренди через відсутність, зокрема, відомостей щодо належного виконання орендарем своїх обовязків за умовами договору в частині оплати орендної плати.

ОСОБА_3 України "Про оренду землі" не передбачає надання орендарем в обов'язковому порядку інших додаткових документів до листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі, крім проекту додаткової угоди.

Отже, зміна відсоткової ставки орендної плати є підставою для перегляду розміру орендної плати в процесі узгодження з орендарем усіх істотних умов договору, а не підставою для відмови у поновленні договору оренди, зокрема, через ненадання відомостей щодо належного виконання орендарем своїх обовязків за умовами договору в частині оплати орендної плати, натомість у листі-повідомленні відповідач неправомірно послався на необхідність надання додаткових документів, не зазначаючи конкретних підстав для відмови у поновленні договору оренди земельної ділянки.

Тобто, відповідачем була порушена процедура реалізації позивачем переважного права на поновлення договору відповідно до вимог статті 33 Закону України "Про оренду землі".

За змістом статті 15 Цивільного кодексу України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред'явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з'ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Для визначення предмета позову як способу захисту права чи інтересу важливим є перелік способів захисту цивільного права та інтересу, наведений у статті 16 Цивільного кодексу України, за змістом якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

У Рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) надано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес" як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовленого загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкованого у суб'єктивному праві простого легітимного дозволу, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Селянське (фермерське) господарство "Узун" в особі голови ОСОБА_1 звернулося до суду за захистом свого порушеного права на поновлення договору оренди землі в силу закону із дотриманням відповідної процедури та порядку.

За результатами розгляду цієї вимоги суд першої інстанції відновив порушене право позивача, установивши належне виконання позивачем умов договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до п. 6 ст. 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно ч. 3 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з ч. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1-4 ст.13 Цивільного кодексу України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Згідно з ч.1 ст.14 вказаного Цивільного кодексу України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу (ч.3 ст.16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.п.41, 44, 52 Доповіді, схваленої Венеційською Комісією на 86 му пленарному засіданні (Венеція, 25- 26 березня 2011 року), "Верховенство права" одними з обов'язкових елементів поняття "верховенство права" є "юридична визначеність" та "заборона свавілля".

Принцип юридичної визначеності є істотно важливим для питання довіри до судової системи та верховенства права. Він є істотно важливим також і для плідності бізнесової діяльності, з тим щоб генерувати розвиток та економічний поступ. Аби досягти цієї довіри, держава повинна зробити текст закону (the law) легко доступним. Вона також зобов'язана дотримуватись законів (the laws), які запровадила, і застосовувати їх у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю. Передбачуваність означає, що закон має бути, за можливості, проголошений наперед - до його застосування, та має бути передбачуваним щодо його наслідків: він має бути сформульований з достатньою мірою чіткості, аби особа мала можливість скерувати свою поведінку.

Заборона свавілля означає, що хоча дискреційні повноваження є необхідними для здійснення всього діапазону владних функцій у сучасних складних суспільствах, ці повноваження не мають здійснюватися у свавільний спосіб. Їх здійснення у такий спосіб уможливлює ухвалення суттєво несправедливих, необґрунтованих, нерозумних чи деспотичних рішень, що є несумісним із поняттям верховенства права.

Крім того, принцип "належного урядування" передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний та якомога послідовніший спосіб; зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок, сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (пункт 70 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рисовський проти України").

Право на поновлення (пролонгацію) договору оренди землі - це визначене законом переважне право орендаря укласти договір оренди землі на новий строк, що виникає у разі належного виконання ним обов'язків за умовами договору та після закінчення строку договору оренди землі.

Отже, з урахуванням своєчасного і належного виконання орендарем земельної ділянки своїх зобов'язань щодо повідомлення орендодавцю про намір скористатися переважним правом на поновлення договору оренди земельної ділянки загальною площею 36,5149 гектарів ріллі (кадастровий номер :04:005:0004), шляхом направлення у визначений законом і умовами договору строк листів від 02.08.2018 і від 19.09.2018, зокрема, із проектом додаткової угоди до договору, колегія суддів вважає, що орендодавець порушив право позивача на встановлений законом порядок розгляду питання про поновлення договору оренди на новий строк, тому відмову Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області не можна вважати вмотивованою та обґрунтованою (частина 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі").

При цьому, неврахування судом переважного перед іншими особами права орендаря, який належно виконує свої обов'язки за договором, на укладання цього договору на новий строк, свідчить про ігнорування національними судами практики Європейського суду з прав людини у розрізі захисту права власності (користування) та є підставою для констатації порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, зокрема у справі "Стрейтч проти Сполученого Королівства", суд дійшов висновку, що заявника слід вважати особою, яка мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження строку оренди, і - в цілях статті 1 Першого протоколу - таке законне сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих йому муніципалітетом Дорчестера за орендним договором (пункт 35).

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Селянське (фермерське) господарство "Узун" звернулося до суду за захистом свого порушеного права на поновлення договору оренди землі в силу закону із дотриманням відповідної процедури та порядку. Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується суд апеляційної інстанції, відновив порушене право позивача, установивши факти належного виконання позивачем умов договору оренди земельної ділянки, продовження користування нею після закінчення дії договору, сплати орендної плати за користування спірною земельною ділянкою після закінчення строку дії договору оренди та не спростування цих фактів відповідачем.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач як власник земельної ділянки (орендодавець) діяв неправомірно, несправедливо та недобросовісно, порушуючи визначені статтею 3 ЦК України загальні засади цивільного законодавства, оскільки зауваживши у листі-повідомленні №27-8-0.6-5712/2-18 від 07.09.2018 (а.с. 27 т.1) про незгоду щодо умови договору оренди земельної ділянки в частині орендної плати 8 % від нормативної грошової оцінки, посилаючись на встановлення максимальної відсоткової ставки орендної плати, визначеної Податковим кодексом, посилаючись на не згоду на зміни до договору, викладені в п. 2.8. запропонованого позивачем проекту додаткової угоди та не надання позивачем відомостей щодо належного виконання останнім своїх зобовязань щодо оплати орендної плати, у подальшому, після усунення позивачем зазначених вище зауважень, відповідач фактично ухилився від укладення додаткової угоди щодо продовження дії договору оренди земельної ділянки на нових узгоджених сторонами умовах, у звязку з чим позивач має право на поновлення договору оренди земельної ділянки від 30.12.2008 на цих нових фактично погоджених сторонами умовах.

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка проявляється в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За загальним правилом обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини.

Зазначена норма Конституції України міститься і у статті 74 ГПК України.

Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За викладеного вище, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення Господарського суду Запорізької області у даній справі відсутні.

Також з огляду на встановлені обставини справи, наведені положення законодавства, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області, наведені в обгрунтування вимог апеляційної скарги.

10. Судові витрати.

В силу приписів ст. 129 ГПК України витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги відносяться на Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

Керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області на рішення Господарського суду Запорізької області від 04.02.2019 у справі №908/2315/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 04.02.2019 у справі №908/2315/18 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24.04.2019

Головуючий суддя Л.А. Коваль

Суддя Н.В. Пархоменко

Суддя А.Є. Чередко