ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/982/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Колоколова С.І., Принцевської Н.М.

секретар судового засідання: Клименко О.В.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Гасай М.Б., довіреність;

від відповідача: Іноземцев Є.С., довіреність;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 05.03.2019 про закриття провадження, постановлену суддею Алексєєвим А.П. у м. Миколаєві, повний текст якої складено 07.03.2019

у справі № 915/982/18

за позовом: Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

до відповідача: Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз»

про: визнання договору укладеним в редакції позивача

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» про визнання Договору транспортування природного газу № від 01.08.2018 укладеним в редакції позивача.

Позов мотивовано невідповідністю запропонованої відповідачем згідно протоколу розбіжностей до Договору транспортування природного газу № від 01.08.2018 редакції п. 9.3 нормам законодавства, а саме постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2497 від 30.09.2015, якою затверджено типову форму договору транспортування природного газу. На думку позивача, п.9.3 Договору має бути викладено та підписано в редакції Акціонерного товариства «Укртрансгаз», який повністю узгоджується з типовою формою договору, а саме: «У випадку якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця. Оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає Замовнику рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця). Замовник має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у термін до 5 робочих днів, крім вартості послуг, визначених абзацом другим цього пункту.

Оплата вартості щодобових небалансів оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року №20, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період.».

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 05.03.2019 провадження у справі № 915/982/18 за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» про визнання договору про транспортування природного газу № від 01.08.2018 укладеним в редакції Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України закрито, у зв'язку з відсутністю предмету спору; судовий збір у сумі 1762,00 грн., сплачений за меморіальним ордером №2218_2 від 06.09.2018, повернуто позивачу Акціонерному товариству «Укртрансгаз» із бюджету на підставі п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».

Ухвала мотивована тим, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1598 від 04.12.2018, яка набрала чинності з 28.12.2018, внесено зміни до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 №2497, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1383/27828, зокрема, абзац другий пункту 9.3 розділу IX викладено в такій редакції: «Оплата вартості щодобових небалансів оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою чинним законодавством, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період.» Таким чином, за висновком суду, наявні визначені п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України підстави для закриття провадження у справі.

Не погодившись з означеною ухвалою суду, Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 05.03.2019 у справі № 915/982/18 скасувати та направити матеріали справи на розгляд до суду першої інстанції; витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при оскарженні судового рішення у даній справі, покласти на відповідача.

В обґрунтування своїх вимог скаржник зазначав, що при постановленні ухвали судом першої інстанції не повністю з'ясовані обставини справи, а також порушено норми матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт наголошує на тому, що на момент звернення з позовом між сторонами існував спір, який не був врегульований, а тому посилання суду першої інстанції на зміни внесені до п. 9.3 Типового договору транспортування природного газу постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1598 від 04.12.2018, як на підставу для закриття провадження, у зв'язку з відсутністю предмету спору, є безпідставними.

В свою чергу, запропонована відповідачем згідно протоколу розбіжностей до Договору транспортування природного газу № від 01.08.2018 редакція п. 9.3 не відповідає нормам законодавства, а саме постанові Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2497 від 30.09.2015, якою затверджено типову форму договору транспортування природного газу. Крім того, запропонована відповідачем редакція п. 9.3 Договору є не конкретизацією, а фактичною зміною істотних умов та змісту договору, що прямо заборонено пункт 4 абзац 4 статті 179 Господарським кодексом України.

На думку скаржника, у Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» в силу закону існує обов'язок щодо укладення (підписання) Договору про транспортування природного газу № від 01.08.2018 та, зокрема, п. 9.3 Договору, в редакції типового договору транспортування природного газу, затвердженого Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідач згідно відзиву на апеляційну скаргу проти доводів апелянта заперечив, просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі, з огляду на правомірність застосування місцевим господарським судом положень ст. 231 Господарського процесуального кодексу України. Додатково відповідачем також повідомлено, що з 17.12.2015 по теперішній час правовідносини сторін з надання послуг на транспортування природного газу врегульовані договором на транспортування природного газу №.

В судовому засіданні 25.04.2019 представник позивача апеляційну скаргу підтримав, просив ухвалу суду скасувати, матеріали справи направити для продовження розгляду до Господарського суду Миколаївської області.

Повноважний представник відповідача у судовому засіданні 25.04.2019 проти апеляційної скарги заперечив, зазначивши, що ухвала суду прийнята з дотриманням норм процесуального права.

Згідно із вимогами статті 269 Господарського процесуального кодексу України справа переглядається за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряється законність і обґрунтованість оскарженої ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, якщо під час розгляду не буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі та заслухавши пояснення представників учасників справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 Господарського кодексу України, транспортування продукції трубопроводами є окремим видом господарської діяльності, що регулюється зокрема нормами даного Кодексу.

Пунктом 45 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок природного газу» визначено, що транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов'язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу; газотранспортна система - технологічний комплекс, до якого входить окремий магістральний газопровід з усіма об'єктами і спорудами, пов'язаними з ним єдиним технологічним процесом, або кілька таких газопроводів, якими здійснюється транспортування природного газу від точки (точок) входу до точки (точок) виходу.

В силу приписів статті 32 Закону України «Про ринок природного газу», транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами.

За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов'язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов'язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором.

Відповідно до пункту 32 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу», регулятор це - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2497 «Про затвердження Типового договору транспортування природного газу», затверджено Типову форму транспортування природного газу, згідно якої позивачем було складено та направлено на адресу відповідача проект Договору.

Як зазначає позивач, ним на адресу Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» надіслано проект договору транспортування природного газу № від 01.08.2018 у двох примірниках. Даний договір складений у відповідності до Типової форми договору транспортування природного газу, затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2497 від 30.09.2015.

21.08.2018 на адресу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» надійшов лист Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» №Мk03-СЛ-19512-0818 від 17.08.2018, разом з підписаним відповідачем примірником Договору транспортування природного газу № від 01.08.2018, протоколом розбіжностей до нього та заявою на укладання договору транспортування природного газу.

Згідно з протоколом розбіжностей до Договору транспортування природного газу № від 01.08.2018, Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» виклало п.9.3 Договору в наступній редакції: «У випадку якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця. Оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає Замовнику рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця). Замовник має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у термін до 5 робочих днів, крім вартості послуг, визначених абзацом другим цього пункту.

Оплата вартості щодобових небалансів оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2002 року №256, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період.»

У зв'язку з недосягнення згоди щодо запропонованої відповідачем редакції п. 9.3 Договору Акціонерне товариство «Укртрансгаз» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом про визнання Договору транспортування природного газу № від 01.08.2018 укладеним в редакції позивача.

В ході розгляду справи судом встановлено, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1598 від 04.12.2018, яка набрала чинності з 28.12.2018, внесено зміни до Типового договору транспортування природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2497 від 30.09.2015, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за № 1383/27828, зокрема абзац другий пункту 9.3 розділу IX викладено в такій редакції: «Оплата вартості щодобових небалансів оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою чинним законодавством, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період.»

Встановивши наведені обставини, місцевий господарський суд дійшов висновку, що провадження у справі № 915/982/18 підлягає закриттю, у зв'язку з відсутністю предмету спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Колегія суддів апеляційного господарського суду такий висновок вважає помилковим з огляду на наступне.

За змістом статей 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб'єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно з положеннями процесуального законодавства позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Як вбачається із матеріалів справи, предметом даного спору є матеріально-правова вимога позивача до відповідача про визнання Договору про транспортування природного газу № від 01.08.2018 укладеним в редакції АТ «Укртрансгаз», що відповідає типовій формі договору транспортування природного газу, затвердженій постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2497.

В прохальній частині позову викладено повний текст запропонованої позивачем редакції Договору про транспортування природного газу № від 01.08.2018.

Примусовий порядок укладення господарських договорів за рішенням суду регулюються статтею 187 Господарського кодексу України та статтею 619 Цивільного кодексу України, виходячи зі змісту яких і принципу свободи договору, переддоговірні спори поділяються на спори про спонукання до укладення договору, якщо одна зі сторін ухиляється від його виконання, та на спори з умов договору, коли сторони не врегулювали розбіжності щодо його умов.

За змістом ст. 181 Господарського України господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Проект договору може бути запропонований будь-якою з сторін. У разі якщо проект договору викладено як єдиний документ, він надається другій стороні у двох примірниках. Сторона, яка одержала проект договору, у разі згоди з його умовами оформляє договір відповідно до вимог частини першої цієї статті і повертає один примірник договору другій стороні або надсилає відповідь на лист, факсограму тощо у двадцятиденний строк після одержання договору. За наявності заперечень щодо окремих умов договору сторона, яка одержала проект договору, складає протокол розбіжностей, про що робиться застереження у договорі, та у двадцятиденний строк надсилає другій стороні два примірники протоколу розбіжностей із підписаним договором. Сторона, яка одержала протокол розбіжностей до договору, зобов'язана протягом двадцяти днів розглянути його, в цей же строк вжити заходів для врегулювання розбіжностей з другою стороною та включити до договору всі прийняті пропозиції, а ті розбіжності, що залишились неврегульованими, передати в цей же строк до суду, якщо на це є згода другої сторони. Якщо сторона - виконавець за договором, що в установленому порядку визнаний монополістом на певному ринку товарів (робіт, послуг), яка одержала протокол розбіжностей, не передасть у двадцятиденний строк розбіжності, що залишилися неврегульованими, до суду, то пропозиції другої сторони вважаються прийнятими. У разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся).

Відповідно до вищезазначених норм Господарського кодексу України у переддоговірному процесі можливі такі ускладнення як відмова від укладення договору та неузгодження його умов. Такі розбіжності визнаються як переддоговірний спір, що виникає при укладенні господарського договору. Зазначені спори можуть бути вирішенні в судовому порядку.

Закриття провадження у справі - це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами і які повністю виключають можливість судового захисту особи у господарському суді.

Випадки, коли суд може закрити провадження у справі встановлені статтею 231 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору (п. 2. ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України).

Судова колегія звертає увагу, що закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України можливе у разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до подання позову, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові.

Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами.

В цьому контексті колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що внесені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1598 від 04.12.2018 зміни до Типового договору транспортування природного газу не призводять до автоматичного врегулювання наявних між сторонами розбіжностей щодо запропонованої позивачем редакції Договору транспортування природного газу № від 01.08.2018, на що, зокрема, вказує й зміст апеляційної скарги, та не усувають необхідності оформлення правовідносин сторін щодо надання послуг транспортування природного газу шляхом укладення договору.

Отже, як обґрунтовано зазначає апелянт, спір у даній справі залишився невирішеним і докази врегулювання сторонами спору, що є предметом позову, або припинення спірного матеріального правовідношення сторін в матеріалах справи відсутні.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає висновок місцевого господарського суду про наявність правових підстав для закриття провадження у даній справі на підставі п. 2. ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України передчасним.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно зі ст. 280 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 271, ст. 275 Господарського процесуального кодексу України, у випадках, зокрема, скасування судом апеляційної інстанції ухвал про закриття провадження у справі, справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За таких обставин, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Укртрансгаз» підлягає задоволенню, ухвала Господарського суду Миколаївської області від 05.03.2019 у справі №915/982/18 - скасуванню, а матеріали справи №915/982/18 направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У зв'язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, розподіл сум судового збору здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 254, 255, 269, 271, п. 6 ч. 1 ст. 275, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укртрансгаз» задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 05.03.2019 у справі №915/982/18 скасувати.

Справу №915/982/18 направити для продовження розгляду до Господарського суду Миколаївської області.

Постанова, відповідно до вимог ст. 284 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 26.04.2019.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

судді С.І. Колоколов

Н.М. Принцевська