ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"19" квітня 2019 р. Справа№ 910/14130/17

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Пантелієнка В.О.

Верховця А.А.

Учасники справи не викликались.

Розглянувши заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відвід судді Північного апеляційного господарського суду подану під час розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 26.02.2019

про відмову у задоволенні заяви про перегляд за ново виявленими обставинами

у справі №910/14130/17 (суддя Шкурдова Л.М.)

за заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

про перегляд за ново виявленими обставинами рішення Господарського суду міста Києва від 02.03.2018 у справі №910/14130/17

за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСУ»

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:

1. Публічне акціонерне товариство «Укртелеком»

2. Публічне акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України»

3. Фонд державного майна України

Про стягнення 1 099 696 741,64 грн.

В С Т А Н О В И В:

В провадженні колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Дідиченко М.А., суддів: Пономаренка Є.Ю., Руденко М.А. перебуває справа № 910/14130/17 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.02.2019.

16.04.2019 від Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» надійшла заява про відвід судді Північного апеляційного господарського суду Дідиченко М.А., від участі у розгляді апеляційної скарги у справі № 910/14130/17.

Враховуючи, що колегія суддів Північного апеляційного господарського суду у зазначеному вище складі дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу то матеріали справи № 910/14130/17 передано для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою відповідно до положень ст.32 ГПК України, який має вирішити питання про відвід суддів.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2019 заяву Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відвід судді Дідиченко М.А. та ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2019 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Отрюха Б.В., суддів: Пантелієнко В.О., Верховця А.А.

Колегія суддів, розглянувши заяву про відвід судді не знайшла підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об'єктивності та неупередженості розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява №7577/02) від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб'єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об'єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об'єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв'язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 зазначено наступне. Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ'єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб'єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об'єктивним у цій справі, та (ІІ) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24.02.1993, Series A N 255, пп. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). Проте між суб'єктивною та об'єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об'єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об'єктивний критерій), а й може бути пов'язана з питанням його або її особистих переконань (суб'єктивний критерій) ( рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб'єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об'єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п. 32, Reports 1996-III). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення від 26.10.1984 у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series A, №86). Насамкінець, концепції незалежності та об'єктивної безсторонності тісно пов'язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява №65411/01, п. 62, ECHR 2006-XIII).

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі. Відвід судді в господарському процесі як правова категорія - це висловлена в письмовій формі недовіра колегії господарського суду на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі внаслідок виявлення будь-якої особистої прихильності чи упередженості, заявлена учасником розгляду конкретної справи.

Статтею 39 ГПК України встановлено, що:

- питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі;

- питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість;

- якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Стаття 35 ГПК України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме:

- суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді;

- суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу;

- до складу суду не можуть входити особи, які є членами сім'ї, родичами між собою чи родичами подружжя;

- незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Подана Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» заява про відвід судді мотивована тим, що з інформації, яка міститься в ЄДРСР, вбачається, що суддя Дідиченко М.А. прийняла ряд судових рішень на користь ПАТ «Укртелеком» (власником статутного капіталу у розмірі 92,791% якого є відповідач по даній справі, що підтверджується договором №КПП-582 від 11.03.2011, укладеного між Фондом державного майна України та Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕСУ»).

Вищевикладене, на думку заявника, викликає сумнів в неупередженості та об'єктивності судді Північного апеляційного господарського суду Дідиченко М.А. при перегляді судового рішення у справі №910/14130/17.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами. Задоволення заяви про відвід судді повинно обґрунтовуватися посиланням на обставини, про які йдеться в ст. 35 ГПК України, із зазначенням та поданням доказів, які їх підтверджують.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу. Крім того, судова колегія зауважує, що незгода з процедурними рішеннями суду, пов'язаними з рухом справи, можуть бути викладені під час касаційного оскарження судового рішення, прийнятого за результатами апеляційного провадження.

Такими чином, колегія суддів, розглянувши доводи заявника, наведені в обґрунтування заяви про відвід судді Північного апеляційного господарського суду Дідиченко М.А. не вбачає підстав для її задоволення, оскільки вони не можуть бути підставою для відводу в розумінні приписів статтей 35, 36 Господарського процесуального кодексу України. Заява про відвід судді Північного апеляційного господарського суду Дідиченко М.А., не містить даних про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 35 ГПК, у задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про відвід судді Північного апеляційного господарського суду Дідиченко М.А., слід відмовити.

Керуючись ст. 35, 38, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1.Відмовити Публічному акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» в задоволенні заяви про відвід судді Північного апеляційного господарського суду Дідиченко М.А., від розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» у справі № 910/14130/17.

2. Справу № 910/14130/17 повернути до розгляду колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Дідиченко М.А., суддів: Пономаренка Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді В.О. Пантелієнко

А.А. Верховець