ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.04.2019 Справа №914/245/19

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом:Фізичної особи-підприємця Сікори Юрія Михайловича (АДРЕСА_1)
до відповідача:Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» (вул. Київська, буд. 50, с. Новосілки, Вишгородський район, Київська область, 07362) в особі філії «Дрогобицький державний навчально-курсовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс» (вул. Жупна, буд. 27, м. Дрогобич, Львівська область, 82100)
про:стягнення 31664 грн. 24 коп. (з яких: 18400,00 грн. - основний борг; 7300,54 грн. - пеня; 3823,70 грн. - інфляційні; 642,00 грн. - 3% річних; 1498,00 грн. - штрафні санкції)

Суддя: Цікало А. І.

При секретарі: Зубко С. В.

Представники:

Позивача:Мелега Ю. В. - представник (довіреність від 26.07.2018 р., реєстраційний № 699)
Відповідача:не з'явився

08.02.2019 р. на розгляд Господарського суду Львівської області за вх. № 253 поступила позовна заява фізичної особи-підприємця Сікори Юрія Михайловича до Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» в особі філії «Дрогобицький державний навчально-курсовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс» про стягнення 31664 грн. 24 коп. (з яких: 18400,00 грн. - основний борг; 7300,54 грн. - пеня; 3823,70 грн. - інфляційні; 642,00 грн. - 3% річних; 1498,00 грн. - штрафні санкції) у зв'язку з неналежним виконанням умов договору поставки від 16.02.2017 р. № 1.

Ухвалою суду від 12.02.2019 р. позовну заяву фізичної особи-підприємця Сікори Юрія Михайловича до Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» в особі філії «Дрогобицький державний навчально-курсовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс» про стягнення 31664 грн. 24 коп. (з яких: 18400,00 грн. - основний борг; 7300,54 грн. - пеня; 3823,70 грн. - інфляційні; 642,00 грн. - 3% річних; 1498,00 грн. - штрафні санкції) залишено без руху та встановлено позивачу строк у десять днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків позовної заяви, а саме: надати суду відомості щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; надати суду докази надіслання філії «Дрогобицький державний навчально-курсовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс» копії позовної заяви та доданих до неї документів.

18.02.2019 р. до суду за вх. № 6916/19 від представника позивача поступила заява про наявність у позивача оригіналів доказів, копії яких додано до позовної заяви. До зазначеної заяви долучено докази надіслання філії «Дрогобицький державний навчально-курсовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс» копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Ухвалою суду від 20.02.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляд справи по суті призначено на 21.03.2019 р.

Ухвалою суду від 21.03.2019 р. розгляд справи відкладено на 19.04.2019 р.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання забезпечив.

19.04.2019 р. до суду за вх. № 16517/19 від представника позивача поступило клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. До зазначеного клопотання долучено копії описів вкладення у конверт про відправлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів, копії поштових квитанцій (фіскальних чеків), а також банківські виписки по рахунку позивача від 05.03.2019 р. та від 21.03.2019 р.

Відповідач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

01.04.2019 р. до суду за вх. № 13665/19 від відповідача поступило клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. До зазначеного клопотання долучено копію листка непрацездатності представника відповідача та копію платіжного доручення від 21.03.2019 р. № 787.

08.04.2019 р. до суду за вх. № 14761/19 від представника відповідача поступили додаткові пояснення від 04.04.2019 р. У вказаних пояснення відповідач зазначає, що ним погашено суму основного боргу перед позивачем, а також відповідач просить застосувати спеціальну позовну давність до позовних вимог в частині стягнення пені та штрафу.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне:

16.02.2017 р. між фізичною особою-підприємцем Сікорою Юрієм Михайловичем (продавець, позивач у справі) та філією «Дрогобицький державний навчально-курсовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс» (покупець, відповідач у справі) укладено договір поставки № 1 (надалі - Договір поставки).

Відповідно до п. 1.1. Договору поставки, продавець (позивач) зобов'язується поставити узгодженими партіями покупцеві (відповідачу) продукцію: відходи від пиломатеріалів, надалі товар, зазначено в додатках: додаткових угодах, видаткових накладних та рахунках фактурах на кожну партію товару які є його невід'ємною частиною, а покупець зобов'язується прийняти і оплатити кожну партію товару.

На виконання умов Договору поставки, позивач поставив відповідачу товар на суму 33000,00 грн., що підтверджується видатковою накладною від 16.02.2017 р. № СЮ-0000001.

Відповідно до п. 3.8. та п. 3.9. Договору поставки, розрахунки здійснюються на умовах відстрочки платежу протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту поставки партії товару. Дата поставки товару визначається датою підписання накладної або за письмовим узгодженням сторін іншим чином. Оплата здійснюється шляхом перерахування грошей на р/р продавця.

Відповідач частково здійснив оплату за отриманий товар на суму 14600,00 грн. наступними платежами: 01.06.2017 р. на суму 4600,00 грн., 06.06.2017 р. на суму 3000,00 грн., 19.06.2017 р. на суму 4000,00 грн., 26.09.2018 р. на суму 2000,00 грн. та 16.11.2018 р. на суму 1000,00 грн.

Таким чином, станом на час звернення з даним позовом до суду, заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий товар становила 18400,00 грн.

За неналежне виконання грошового зобов'язання, позивачем нараховано відповідачу 7300,54 грн. пені, 3823,70 грн. інфляційних, 642,00 грн. 3% річних та 1498,00 грн. штрафу.

Після звернення з позовом до суду та відкриття провадження у даній справі, відповідач сплатив позивачу 18400,00 грн. заборгованості за отриманий товар, що підтверджується банківськими виписками від 05.03.2019 р. та від 21.03.2019 р.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ч. 1 ст.173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Згідно з ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України передбачено, що господарські зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів і договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно із ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Згідно з ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 691 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов'язань. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Договором поставки передбачено забезпечення виконання зобов'язань відповідача по оплаті вартості товару у вигляді пені в розмірі подвійної ставки Національного банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу (п. 5.4. Договору поставки).

За неналежне виконання грошового зобов'язання, позивачем, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, ст. 231 Господарського кодексу України та п. 5.4. Договору поставки, нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 7300,54 грн. пені, 3823,70 грн. інфляційних, 642,00 грн. 3% річних та 1498,00 грн. штрафу.

Позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат за період з 01.03.2017 р. 01.02.2019 р. з урахуванням часткових оплат, здійснених відповідачем.

Позивачем здійснено нарахування 3% річних за період з 18.07.2017 р. по 18.07.2018 р. на суму заборгованості у розмірі 21400,00 грн.

Розглянувши розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, здійсненні позивачем, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 3823,70 грн. інфляційних та 642,00 грн. 3% річних підлягає задоволенню в межах визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на його думку, мало місце невиконання такого зобов'язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних нарахувань.

Позивачем здійснено нарахування пені за період з 26.01.2018 р. по 08.02.2019 р. з урахуванням часткових оплат, здійснених відповідачем, а також нараховано штраф у розмірі 7% на заборгованість у розмірі 21400,00 грн.

Суд зазначає, що відповідачем невірно здійснено нарахування пені.

Правова природа пені, інфляційних нарахувань та процентів річних є різною і, відповідно, по-різному здійснюється нарахування цих сум та обчислення позовної давності щодо їх стягнення з боржника.

До пені за порушення грошових зобов'язань застосовується припис частини шостої статті 232 ГК України. Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Враховуючи те, що поставка товару відбулась 16.02.2017 р., а п. 3.8. Договору поставки передбачено відстрочення платежу протягом 10 календарних днів, відповідач повинен був здійснити оплату поставленого товару до 26.02.2019 р. включно. Отже, нарахування пені у даному випадку слід проводити з 27.02.2017 р., а не з 26.01.2018 р. як здійснено позивачем.

До вимог про стягнення неустойки застосовується спеціальна позовна давність в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).

У даному випадку сплила позовна давність щодо вимог позивача про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідач звернувся до суду із заявою від 04.04.2019 р. про застосування спеціальної позовної давності до вимог позивача про стягнення неустойки.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, в задоволенні позову в частині стягнення 7300,54 грн. пені та 1498,00 грн. штрафу слід відмовити у зв'язку із спливом позовної давності.

Після відкриття провадження у даній справі, відповідач сплатив позивачу заборгованість за отриманий товар у розмірі 18400,00 грн., що підтверджується відповідними банківськими виписками (долучено до матеріалів справи).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи те, що відповідачем погашено заборгованість перед позивачем за отриманий товар у розмірі 18400,00 грн., провадження у справі в частині стягнення 18400,00 грн. основного боргу підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною третьою статті 130 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

У даному випадку, сплачений позивачем судовий збір слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 3, 7, 11, 42, 46, 73, 74, 86, 123, 129, 231, 232, 237, 238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов фізичної особи-підприємця Сікори Юрія Михайловича до Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» в особі філії «Дрогобицький державний навчально-курсовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс» про стягнення 31664 грн. 24 коп. (з яких: 18400,00 грн. - основний борг; 7300,54 грн. - пеня; 3823,70 грн. - інфляційні; 642,00 грн. - 3% річних; 1498,00 грн. - штрафні санкції) - задоволити частково.

2. Стягнути з Українського державного підприємства по обслуговуванню іноземних та вітчизняних автотранспортних засобів «Укрінтеравтосервіс» (вул. Київська, буд. 50, с. Новосілки, Вишгородський район, Київська область, 07362; ідентифікаційний код 21536845) в особі філії «Дрогобицький державний навчально-курсовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс» (вул. Жупна, буд. 27, м. Дрогобич, Львівська область, 82100; ідентифікаційний код ВП: 38758070) на користь фізичної особи-підприємця Сікори Юрія Михайловича (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 4465 грн. 70 коп. (з яких: 3823,70 грн. - інфляційні; 642,00 грн. - 3% річних) та 1387 грн. 15 коп. судового збору.

3. Провадження у справі в частині стягнення 18400 грн. 00 коп. основного боргу - закрити.

4. В задоволенні позову в частині стягнення 8798 грн. 54 коп. (з яких: 7300,54 грн.- пеня; 1498,00 грн. - штрафні санкції) - відмовити.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 23 квітня 2019 року.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Цікало А.І.