ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" березня 2019 р. Справа№ 925/1387/15

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Пашкіної С.А.

Мартюк А.І.

секретар Добрицька В.С.

за участю

представників: позивача - Олійник А.О.

відповідача - Горбенко К.О.

третьої особи-1 - не з'явився

третьої особи-2 - не з'явився

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будинок оптики"

на рішення Господарського суду Черкаської області від 11.08.2016 р.

у справі № 925/1387/15 (суддя - Довгань К.І.)

за позовом Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будинок оптики"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптикал Трейд"

та за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Національного банку України

про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будинок оптики" про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості на предмет іпотеки по генеральному кредитному договору № 03007 від 31.07.2013 р. в розмірі 2488695,87 грн шляхом визнання права власності на нежитлові приміщення: офіс №1, літ. 9-А, а саме приміщення першого поверху №1-1, №1-9, №1-10, №1-11, №1-12, №1-21, №1-22, №1-23 та приміщення другого поверху №1-17, №1-19, №1-20 загальною площею 135,3 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Черкаси, вул. Хрещатик, б. 200.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" посилається на порушення відповідачем умов укладеного кредитного договору щодо вчасного здійснення розрахунків.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 11.08.2016 р. у справі № 925/1387/15 позов Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задоволено повністю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будинок оптики" звернулося до суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права.

Так, в апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що жодних прав іпотекодержателя за іпотечним договором позивачу на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги відступлено не було, внаслідок чого зазначені права (права іпотекодержателя) у позивача відсутні.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 12.10.2016 р. апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Будинок оптики" було повернуто скаржнику без розгляду.

Ухвалою Вищого Господарського суду України від 28.11.2016 р. було відмовлено скаржнику у задоволенні клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги та повернуто цю скаргу ТОВ "Будинок оптики".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2017 р. відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Будинок оптики" в задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору та повернуто скаржнику апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 06.06.2017 р. повернуто апеляційну скаргу Товариству з обмеженою відповідальністю "Будинок оптики".

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 29.06.2017 р. апеляційну скаргу ТОВ "Будинок оптики" було прийнято до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 25.09.2017 р. по справі було призначено судову оціночно-будівельну експертизу з метою визначення ринкової вартості предмета іпотеки.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ТОВ "Оптикал Трейд" зверталось з касаційною скаргою до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Постановою Верховного Суду від 05.07.2018 р. касаційну скаргу було залишено без задоволення, а ухвалу - без змін.

13.08.2018 р. до Київського апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №925/1387/15 після перегляду ухвали від 25.09.2017 р. Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду.

Разом з тим, в матеріалах справи міститься лист Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №20653/17-42 від 26.10.2017 р. про необхідність погодження строку виконання і оплати експертизи, з доданим до нього клопотанням судового експерта про надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення дослідження.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 16.08.2018 р. провадження у справі було поновлено, призначено справу до розгляду у судовому засіданні та витребувано у сторін документи згідно клопотання експерта.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 27.08.2018 р. розгляд справи відкладено на 10.09.2018 р. та зобов'язано ТОВ "Будинок оптики" надати суду відповідні документи, необхідні для проведення судової експертизи, згідно клопотання експерта.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 10.09.2018 р. було зупинено провадження у справі № 925/1387/15 на час проведення судової оціночно-будівельної експертизи з метою визначення ринкової вартості предмета іпотеки - нежитлового приміщення.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" № 454/2017 від 29.12.2017 р. ліквідовано Київський апеляційний господарський суд та утворено Північний апеляційний господарський суд.

Згідно з п. 8 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до утворення апеляційних судів в апеляційних округах їх повноваження здійснюють апеляційні суди, у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

25.06.2018 р. в Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис про юридичну особу - Північний апеляційний господарський суд.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

Рішенням зборів суддів Північного апеляційного господарського суду № 1 від 02.10.2018 р. визначено днем початку роботи Північного апеляційного господарського суду 03.10.2018 р., про що в газеті "Голос України" № 185 (6940) від 03.10.2018 р. опубліковано відповідне повідомлення. Отже в силу приписів ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Київський апеляційний господарський суд припинив здійснення правосуддя.

За актом прийняття-передачі судової справи від 02.10.2018 р. справу № 925/1387/15 (жетон-замінник) передано до Північного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 29.11.2018 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будинок оптики" у справі № 925/1387/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Власов Ю.Л., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2018 р. справу № 925/1387/15 прийнято до провадження у визначеному автоматизованою системою складі суду.

До суду 08.01.2019 р. від Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло повідомлення № 1493-18 від 26.12.2018 р про залишення без виконання ухвали про призначення експертизи у зв`язку з несплатою рахунку. Разом з повідомленням до суду також надійшли матеріали справи № 925/1387/15.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду № 09.1-08/235/19 від 16.01.2019 р. у зв`язку з перебуванням судді Власова Ю.Л. у відпустці призначено повторний автоматизований розподіл справи № 925/1387/15.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2019 р. апеляційну скаргу у справі № 925/1387/15 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Пашкіна С.А., Мартюк А.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2019 р. поновлено провадження у справі № 925/1387/15 та призначено до розгляду на 19.02.2019 р.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.02.2019 р. було відкладено розгляд справи до 14.03.2019 р.

У засідання суду, призначене на 14.03.2019 р., представники третіх осіб не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду, що підтверджується наявними у матеріалах справи повідомленнями про вручення поштових відправлень.

Належних доказів поважності причин відсутності зазначених представників суду не надано.

Колегія суддів зазначає, що неявка у судове засідання вказаних представників не перешкоджає розгляду апеляційної скарги. Подальше відкладення може призвести до затягування розгляду скарги, а тому постанова приймається за наявними в справі матеріалами, яких достатньо для повного та об'єктивного розгляду.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

31.07.2013 р. між ПАТ «Астра Банк» (далі - банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Оптикал Трейд» (далі - позичальник) було укладено генеральний кредитний договір № 03007 (далі - кредитний договір), за умовами якого позичальнику встановлено ліміт кредитування в розмірі 120000,00 дол США строком з 31.07.2013 р. по 30.07.2016 р. включно. Кредит надається окремими траншами на підставі та на строки, обумовлені окремими додатковими угодами:

Відповідно до договору про внесення змін та доповнень № 1 від 31.07.2013 р. до генерального кредитного договору № 03007 від 31.07.2013 р. позичальнику в межах кредитної лінії було надано відновлювальний кредитний транш в розмірі 18000,00 дол. США строком користування з 31.07.2013 р. по 25.07.2014 р.

Згідно з договором про внесення змін та доповнень № 2 від 31.07.2013 р. до генерального кредитного договору № 03007 від 31.07.2013 р. позичальнику в межах кредитної лінії було надано відновлювальний кредитний транш в розмірі 102000,00 дол. США строком користування з 31.07.2013 р. по 30.07.2016 р.

Як передбачено п. 1.6 кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує 10 % річних.

Відповідно до п. 2.3 кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється з дня надання кредиту до моменту його повернення, щомісяця, в останній робочий день місяця. Позичальник сплачує проценти у валюті кредиту з 1 по 10 (включно) число кожного місяця, наступного за звітним шляхом договірного списання кредитором грошових коштів з рахунку позичальника.

Згідно з п. 3.2.7 кредитного договору, у випадку порушення позичальником умов кредитного договору, передбачених п. п. 3.2.3 - 3.2.6, процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі 15% річних.

Відповідно до п. 3.2.18 кредитного договору, у разі невиконання вимог п. 3.2.16 та 3.2.17 починаючи з 01 числа наступного місяця за звітним позичальник зобов'язується сплачувати кредитору проценти за користування кредитом за ставкою 15% річних.

Після усунення позичальником порушень п. п. 3.2.3 - 3.2.6. та п. п. 3.2.16 - 3.2.17 за його заявою кредитор може розглянути питання встановлення процентної ставки на попередньому рівні, передбаченому в п. 1.6.1 кредитного договору (п. 3.2.19 кредитного договору).

Згідно з п. 5.1 кредитного договору, у випадку несвоєчасного погашення кредиту/відсотків/комісій позичальник сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє на дату виникнення прострочення від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 6.4 кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати всіх відсотків, можливих штрафів тощо, в разі неналежного виконання позичальником умов кредитного договору.

Згідно з поясненнями позивача, у зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору у боржника виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 30.07.2015 р. складає 101965,00 дол. США основного боргу (в гривневому еквіваленті 2250730,34 грн).

02.12.2013 р. між Публічним акціонерним товариством «Астра Банк» (далі - продавець) та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - покупець) було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги (далі - договір купівлі-продажу), посвідчений 02.12.2013 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновою Т.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1539.

Відповідно до п. 2.1 вказаного договору купівлі-продажу продавець цим погоджується продати (відступити) права вимоги та передати їх покупцю, а покупець цим погоджується купити права вимоги, прийняти їх і сплатити загальну купівельну ціну.

Згідно з п. 2.3 договору купівлі-продажу права вимоги переходять від продавця до покупця та обов'язки продавця передати права вимоги вважаються виконаними з моменту підписання продавцем та покупцем акту приймання-передачі прав вимоги.

До складу цих вимог було включене і право вимоги виконання ТОВ «Оптикал Трейд» зобов'язань за генеральним кредитним договором № 03007 від 31.07.2013 р., укладеним між ПАТ «Астра Банк» та ТОВ «Оптикал Трейд».

Внаслідок укладення зазначеного договору купівлі-продажу прав вимоги AT «Дельта Банк» стало новим кредитором, як за кредитним договором, укладеним із ТОВ «Оптикал Трейд», так і за договорами, які були укладені для його забезпечення, зокрема, за іпотечним договором № 03007 від 31.07.2013 р.

Договір набуває чинності у моменту підписання сторонами та нотаріального посвідчення і залишатиметься чинним до виконання сторонами своїх зобов'язань за ним у повному обсязі (п. 7.1 договору купівлі-продажу).

31.07.2013 р. між ПАТ «Астра Банк» (далі - іпотекодержатель) та ТОВ «Будинок Оптики» (далі - іпотекодавець) було укладено іпотечний договір № 03007/1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського нотаріального округу Погрібною Т.П. за № 1473 (далі - договір іпотеки).

Відповідно до п. 1.1 договору іпотеки цей договір забезпечує виконання позичальником зобов'язань за генеральним кредитним договором № 03007 від 31.07.2013 р.

Згідно з п. 3.1 договору іпотеки, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, виконання яких забезпечено іпотекою, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки та отримати в повному обсязі задоволення своїх вимог переважно перед іншими кредиторами в порядку та в спосіб з цим договором.

У разі порушення іпотекодавцем будь-якого із зобов'язань, передбачених п. 3.4 договору іпотеки, він сплачує на користь іпотекодержателя штраф у розмірі 10% від вартості предмету іпотеки, визначеної в п. 1.3 договору іпотеки. Сума штрафу становить 160819,00 грн (п. 3.5 договору іпотеки).

Як передбачено п. 5.7 договору іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на вибір іпотекодержателя, зокрема за рішенням суду шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки.

Згідно з п. 1.3 договору іпотеки узгоджена сторонами заставна вартість предмету іпотеки становить 1608190,00 грн.

Спір у справі виник у зв'язку з тим, що ТОВ "Оптикал Трейд", на думку позивача, не виконано свої зобов'язання за укладеним кредитним договором, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість по кредиту та процентам за користування кредитом.

За змістом ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ч. ч. 1 та 2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Право позивача на пред'явлення вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки ґрунтується на умовах договору іпотеки, кредитному договорі, а також підтверджується матеріалами справи.

В матеріалах справи відсутні докази проведення розрахунку позичальником із позивачем в повному обсязі відповідно до умов укладеного кредитного договору.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Як передбачено ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Вказані положення, відповідно до частини 2 цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.

Частиною 1 статті 36 вказаного вище Закону передбачено, що сторони можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно з застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно з ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Пунктом 1 статті 37 цього Закону передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Таким чином, нормами чинного законодавства не виключається можливість звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки за рішенням суду. У цих нормах задоволення іпотекодержателя шляхом набуття нам права власності предмет іпотеки ототожнюється передусім із способом звернення, який, поряд з іншими, може застосовуватися, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення у договорі, іпотекодержатель на підставі ч. 2 ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом. Сторони за законом можуть це питання врегулювати в позасудовому порядку, але вони не позбавлені на реалізацію такого права в судовому порядку.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 21.03.2011 р. у справі № 15/27 та постановах Вищого господарського суду України від 21.07.2011 р. у справі № 26/214/10; від 09.03.2011 р. у справі № 45/299-10; від 08.06.2011 р. у справі № 6/438-10(18/106-09); від 05.04.2011 р. у справі № 14/37.

За змістом ч. 1 ст. 15 ЦК України будь-яке суб'єктивне цивільне право, в тому числі таке, що виникло на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, підлягає захисту в суді, у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань за рішенням суду, оскільки нормами чинного законодавства передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо такий спосіб передбачено іпотечним договором.

Аналогічна правова позиція Верховного суду України також викладена в постанові від 19.08.2014 р. у справі № 3-43гс14.

Відповідно до ч. 3 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

За умовами укладеного сторонами договору іпотеки заставна вартість майна складала на час укладення договору 1608190,00 грн. Згідно звіту про незалежну оцінку вартості предмету іпотеки від 19.11.2015 р. ринкова вартість предмету іпотеки становить 1733100 грн без ПДВ.

В ході розгляду справи місцевим судом за власною ініціативою призначалась судова експертиза з метою визначення вартості предмета іпотеки. Однак вказана експертиза проведена не булла у зв'язку з неоплатою її вартості.

Пунктом 4.4.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 24.11.2014 р. № 1 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів" визначено, що якщо господарський суд визнає обґрунтованими позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, то в силу приписів статті 38, частини першої статті 39 Закону України "Про іпотеку" у резолютивній частині рішення суду має бути встановлено та зазначено початкову ціну реалізації предмета іпотеки.

Однак, початкова ціна предмета іпотеки не береться до уваги судом у разі заявлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на нього, оскільки згідно із ч. 3 ст. 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Така правова позиція викладена Верховним судом України у Аналізі судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна.

Отже позивачем доведено наявність несплаченої третьою особою та відповідачем заборгованості за кредитним договором та право позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Оптикал Трейд».

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про те, що вимоги позивача звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості на предмет іпотеки по генеральному кредитному договору № 03007 від 31.07.2013 р. у розмірі 2488695,87 грн шляхом визнання права власності на нежитлові приміщення: офіс № 1, літ. 9-А, а саме приміщення першого поверху № 1-1, № 1-9, № 1-10, № 1-11, № 1-12, № 1-21, № 1-22, № 1-23 та приміщення другого поверху № 1-17, №1-19, № 1-20 загальною площею 135,3 кв.м., які знаходяться за адресою: м. Черкаси, вул. Хрещатик, б. 200, є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний суд вважає, що рішення Господарського суду Черкаської області від 11.08.2016 р. прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Будинок оптики" не підлягає задоволенню.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд необхідно покласти на скаржника.

Керуючись ст. ст. 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будинок оптики" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Черкаської області від 11.08.2016 р. у справі № 925/1387/15 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання і розгляд апеляційної скарги покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Будинок оптики".

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту відповідно до ст. ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 18.04.2019 р.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді С.А. Пашкіна

А.І. Мартюк