ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2019 р. м. Київ Справа № 911/689/19

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., при секретарі судового засідання Брунько А.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Санте-Алко" (м. Київ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівка 35" (Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Стоянка) про стягнення 104056,93 грн

за участю представників сторін:

від позивача: Токарев Г.Я. - довіреність від 12.03.2019;

від відповідача: не прибув.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Санте-Алко" (далі - позивач) подало до суду позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівка 35" (далі - відповідач) 104056,93 грн, з яких 99703,78 грн основного боргу та 4353,15 грн пені.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач послався на порушення відповідачем зобов'язань з оплати товару, поставленого на виконання умов договору № 432-К поставки товарів від 19.10.2017.

Ухвалою від 18.03.2019 Господарський суд Київської області позовну заяву прийняв до розгляду та порушив провадження у справі № 908/689/19, задовольнив клопотання ТОВ "Санте-Алко" про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, ухвалив справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

22.03.2019 до суду від позивача надійшло клопотання про закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення з відповідача 20000,00 грн основного боргу, у зв'язку з його добровільною сплатою.

02.04.2019 до суду від відповідача надійшло клопотання від 28.03.2019 вих. № 28/1 про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 05.04.2019 Господарський суд Київської області клопотання відповідача від 28.03.2019 вих. № 28/1 про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін задовольнив, розгляд справи №911/689/19 ухвалив здійснити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання з розгляду справи по суті призначив на 18.04.2019.

05.04.2019 на розгляд до Господарського суду Київської області надійшла заява позивача від 05.04.2019 вих. № 81 про забезпечення позову у справі шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті Товариству з обмеженою відповідальністю "Петрівка 35" () в межах ціни позову 84056,93 грн та знаходяться на рахунках: № 4497 в ПАТ "Банк Восток", МФО 307123; № 7501 в ПАТ "Альфа-банк", МФО 300346; № 33 в АБ "Укргазбанк", МФО 320478; № 6456 в АБ "Укргазбанк", МФО 320478; на рахунках в інших банківських та фінансових установах, які будуть виявлені державним або приватним виконавцем при виконанні ухвали. .

Ухвалою від 08.04.2019 Господарський суд Київської області відмовив в задоволенні заяви позивача від 05.04.2019 вих. № 81 про забезпечення позову у справі № 911/689/19.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, за виключенням сплачених відповідачем 20000,00 грн, провадження в частині стягнення яких просить суд закрити з посиланням на п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався.

При цьому щодо неприбуття в засідання суду представника відповідача, господарський суд приймає до уваги таке.

Як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань за № , станом на час розгляду справи в суді Товариство з обмеженою відповідальністю "Петрівка 35" зареєстроване за адресою: 08114, Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Стоянка, вул. Київська, будинок 10.

Відповідно до вимог п. 10 ч. 2 ст. 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться відомості щодо юридичної особи, у тому числі її місцезнаходження.

За ч. 1 ст. 10 вищевказаного Закону, якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не змінював своєї юридичної адреси, і адреса відповідача, на яку направлялися ухвали Господарського суду Київської області від 18.03.2019 та 05.04.2019, відповідає адресі, вказаній у витязі з ЄДР.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що відповідача було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, проте своїм правом приймати участь в судовому засіданні останній не скористався.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що положеннями п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства визначено змагальність сторін та свободу в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарський суд вважає, що судом, в межах наданих повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та вважає за можливе розглядати справу за наявними у справі документами.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні в матеріали справи докази, які є достатніми для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

19.10.2017 між позивачем як постачальником та відповідачем як покупцем було укладено договір №432-К поставки товарів (дал - договір), за умовами якого постачальник зобов'язався поставити покупцеві в погоджені цим договором строки товар - алкогольні напої в асортименті (далі - товар), згідно із змовленнями покупця, на умовах і в порядку, передбачених цим договором, а покупець зобов'язався прийняти вказаний товар і сплатити за нього обумовлену цим договором ціну.

Пунктом 2.1 договору сторони визначили, що асортимент товару погоджується між сторонами та викладається в специфікації, яка є невід'ємною частиною цього договору. сторони можуть змінювати асортимент товару шляхом оформлення та підписання нової специфікації.

Відповідно до пункту 2.6 договору передбачено, що кількість товару, що постачається, визначається загальною кількістю товару, зазначеною в видаткових накладних на поставку товару.

За умовами пунктів 3.1, 3.3, 3.4 договору сторони погодили, що поставка товару здійснюється окремими партіями на підставі замовлень покупця, відповідно до Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів "Інкотермс" у редакції Міжнародної Торговельної Палати 2010 року на умовах DDP - склад покупця, якщо інше не погоджено між сторонами.

Замовлення покупця оформлюється в зручній для нього формі і повинне містити відомості про: кількість та асортимент товару для кожної окремої партії, дату направлення замовлення, строк виконання замовлення (строк поставки), адресу поставки товару.

Строк виконання замовлення (період від дати замовлення до дати здійснення поставки) не повинен перевищувати 3 робочих днів. Датою виконання поставки товару та моментом переходу права власності на товар від постачальника до покупця вважається дата, зазначена в видатковій накладній на поставку товару. Якщо дата, що зазначена в видатквій накладній, відрізняється від фактичної дати поставки, представник покупця зобов'язаний при підписанні такої видаткової накладної вказати фактичну дату здійснення поставки, в протилежному випадку, покупець втрачає право посилатися на несвоєчасність або затримку здійснення поставки з боку постачальника.

Згідно з пункту 4.1 договору унормовано, що ціна товару встановлюється в національній валюті України та зазначається в видаткових накладних на поставку товару відповідно до цін, погоджених сторонами в специфікації. Всі ціни зазначаються з урахуванням всіх обов'язкових платежів, які включаються в собівартість товару.

У відповідності до пункту 8.1 договору передбачено, що договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками обох сторін і діє по 31.12.2017, але в будь-якому випадку до повного проведення взаємних розрахунків між сторонами. У випадку якщо за відсутності письмової угоди сторони продовжують виконувати цей договір і від сторін за 30 календарних днів до завершення дії цього договору не надходило пропозицій про зміну його умов або припинення, договір вважається продовженим на один календарний рік на тих самих умовах. Сторони погодили автоматичне щорічне продовження строку дії цього договору без обмеження за кількістю таких пролонгацій.

Як вбачається із позовної заяви, спір у справі виник у зв'язку з невиконанням відповідачем обов'язку щодо оплати товару, поставленого йому на виконання умов договору № 432-К поставки товарів від 19.10.2017, строк дії якого було автоматично продовжено сторонами на 2018 та 2019 роки.

Поставка товару здійснювалася позивачем на підставі виставлених відповідачем замовлень покупця №22154 від 07.11.2018, №22658 від 14.11.2018, №22658 від 14.11.2018, №23248 від 21.11.2018, №23248 від 21.11.2018, №23802 від 28.11.2018, №24392 від 05.12.2018, №24391 від 05.12.2018, №24950 від 12.12.2018 та №233 від 03.01.2019.

В підтвердження поставки товару по замовленнях, позивачем додано до позовної заяви видаткові накладні на загальну суму 244597,26 грн, а саме:

- видаткову накладну №21915 від 08.11.2018 на суму 25866,00 грн;

- видаткову накладну №22452 від 15.11.2018 на суму 26869,32 грн;

- видаткову накладну №22453 від 15.11.2018 на суму 11984,40 грн;

- видаткову накладну №23015 від 22.11.2018 на суму 30883,62 грн;

- видаткову накладну №23016 від 22.11.2018 на суму 11915,88 грн;

- видаткову накладну №23567 від 29.11.2018 на суму 42135,84 грн;

- видаткову накладну №24165 від 06.12.2018 на суму 1427,94 грн;

- видаткову накладну №24166 від 06.12.2018 на суму 28043,82 грн;

- видаткову накладну №24741 від 13.12.2018 на суму 6992,10 грн;

- видаткову накладну №24740 від 17.12.2018 на суму 52250,34 грн;

- видаткову накладну №242 від 04.01.2019 на суму 6228,00 грн.

Також позивачем надану суду товарно-транспортні накладні на кожну партію поставки товару окремо.

Як передбачено ст. 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частина 1 статті 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пунктів 5.1-5.3 договору унормовано, що якщо сторони не домовились про інше, покупець зобов'язаний сплатити вартість товару, отриманого за кожною окремою видатковою накладною на поставку товару, в строк, що не перевищує 45 календарних днів від дати поставки.

Днем виконання зобов 'язань з оплати за товар вважається день зарахування коштів на банківський рахунок постачальника.

Розрахунки за цим договором виключають можливість здійснення товарообмінних операцій, заліку зустрічних однорідних вимог та інших форм розрахунків, що не передбачають сплату грошових коштів.

Позивач вказує, що відповідач свої зобов'язання щодо здійснення розрахунків за товар у порядку та строки, визначені умовами договору, належним чином не виконав, оскільки в період з 12.11.2018 по 14.02.2019 відповідачем було проведено лише часткову оплату поставленого йому товару на суму 206543,50 грн.

Окрім того, з документів наданих позивачем вбачається, що частину товару на суму 129943,92 грн відповідач повернув позивачу шляхом оформлення 17.01.2019 накладних на повернення від покупця за номерами 15 - 34, 36 - 72, 74.

Зважаючи, що станом на 08.11.2018 у відповідача перед позивачем за договором поставки обліковувалось непогашене сальдо на суму 191593,94 грн, то оплати товару, проведені відповідачем за період з 12.11.2018 по 14.02.2019, в першу чергу, були зараховані позивачем в рахунок погашення боргу відповідача, що виник за минулий період.

Відтак, суд встановив, що станом на момент звернення позивача до суду з даним позовом, борг відповідачем перед позивачем за поставку товару згідно з договору № 432-К поставки товарів від 19.10.2017 склав 99703,78 грн, де 99703,78 грн = 244597,26 грн (сума поставки) - (129943,92 грн (сума повернення товару) + 206543,50 грн (сума оплат)) + 191593,94 грн (сальдо на початок спірного періоду). Водночас суд вказує, що неоплаченими відповідачем залишилися видаткові накладні за №23567 від 29.11.2018 частково на суму 4761,58 грн, №24165 від 06.12.2018 на суму 1427,94 грн, №24166 від 06.12.2018 на суму 28043,82 грн, №24741 від 13.12.2018 на суму 6992,10 грн, №24740 від 17.12.2018 на суму 52250,34 грн та №242 від 04.01.2019 на суму 6228,00 грн.

В процесі розгляду справи відповідачем було додатково перераховано на рахунок позивача 20000,00 грн, доказом чого є платіжне доручення №2809 від 13.03.2019.

З урахуванням оплат, проведених відповідачем до подання позову до суду, станом на момент винесення рішення у даній справі розмір неоплаченого відповідачем позивачу за договором № 432-К поставки товарів від 19.10.2017 боргу склав 79703,78 грн (99703,78 - 20000,00).

Враховуючи, що заборгованість по поставці товару на суму 20000,00 грн була сплачена відповідачем під час розгляду справи в суді, провадження у справі в частині стягнення з відповідача цієї суми основного боргу підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Частиною 1 ст. 193 ГК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язань - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Положення аналогічного змісту міститься в ст. 526 ЦК України.

Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порушенням зобов'язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

З огляду на викладене суд вказує про обґрунтованість доводів позивача щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на його користь 79703,78 грн основної заборгованості, яка виникла у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов'язань, визначених умовами договору № 432-К поставки товарів від 19.10.2017.

В той же час, за неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором, позивач додатково нарахував до стягнення на свою користь також 4353,15 грн пені.

За ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Приписами п. 6.2 договору сторони погодили, що у випадку несвоєчасної сплати вартості товару покупець зобов'язаний сплатити на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період нарахування пені, від суми невиконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення платежу. Також сторони погодили, що пеню за цим договором може бути нараховано та стягнуто за весь час прострочення покупцем виконання його грошових зобов'язань

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, проте умовами договору встановлено інше.

З розрахунку позивача вбачається, що пеня нарахована ним в розрізі поставки по кожній неоплаченій видатковій накладній окремо за період з моменту виникнення заборгованості по визначену позивачем у розрахунку дату з дотриманням норм ч. 6 ст. 232 ГК України.

При здійсненні перерахунку пені, судом було встановлено, що по видаткових накладних №23567 від 29.11.2018, №24165 від 06.12.2018, №24166 від 06.12.2018 та №24741 від 13.12.2018 позивач помилково почав рахувати пеню раніше дати прострочки у грошовому зобов'язанні, а саме без урахування приписів ч. 5 ст. 154 ЦК України.

Здійснивши перерахунок пені, враховуючи вказаний позивачем період її нарахування та дату виникнення боргу в розрізі кожної поставки товару окремо за видатковою накладною, господарський суд дійшов висновку, що розмір обґрунтовано заявленої позивачем пені складає 4312,50 грн, тому у стягненні з відповідача 40,65 грн пені суд відмовляє.

Відповідно до ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Слід зазначити, що позивач належними та допустимими доказами обґрунтував в суді правомірність заявлених ним до відповідача вимог, натомість відповідач позов за предметом та підставами пред'явлення не оспорив, відзиву на позовну заяву не подав.

З огляду на викладене, враховуючи прострочку відповідача в частині сплати заборгованості, що виникла у зв'язку з неналежним виконанням умов договору № 432-К поставки товарів від 19.10.2017, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, заявлені відповідно до чинного законодавства та підлягають частковому задоволенню на суму 84016,28 грн, з яких 79703,78 грн основної заборгованості та 4312,50 грн пені. У стягненні з відповідача 40,65 грн пені суд відмовляє. В частині стягнення з відповідача 20000,00 грн основного боргу провадження у справі підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

У зв'язку із частковим задоволенням позову, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 13, 74-79, 129, 231, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Санте-Алко" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівка 35" про стягнення 104056,93 грн задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівка 35" (08114, Київська обл., Києво-Святошинський район, село Стоянка, вулиця Київська, будинок 10, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Санте-Алко" (04050, м.Київ, вулиця Миколи Пимоненка, будинок 13-К, ): 79703 (сімдесят дев'ять тисяч сімсот три) гривні 78 копійок основного боргу, 4312 (чотири тисячі триста дванадцять) гривень 50 копійок пені та 1920 (одна тисяча дев'ятсот двадцять) гривень 25 копійок судового збору.

3. У частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Петрівка 35" (08114, Київська обл., Києво-Святошинський район, село Стоянка, вулиця Київська, будинок 10, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Санте-Алко" (04050, м.Київ, вулиця Миколи Пимоненка, будинок 13-К, ) 20000,00 грн основного боргу провадження у справі закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, у зв'язку з відсутністю предмету спору.

4. У іншій частині позову відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: (http://court.gov.ua/fair/).

Повне рішення складено: 22.04.2019

Суддя В.М. Антонова