ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/1351/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: В.В. Бєляновського, К.В. Богатиря,

розглянувшив порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛЗБУТ"

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 19.02.2019 (суддя Алексєєв А.П., м. Миколаїв, повний текст рішення складено 25.02.2019)

у справі № 915/1351/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛЗБУТ"

до відповідача: Державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод"

про стягнення 14077,77 грн.,

ВСТАНОВИВ:

30.11.2018 року товариство з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛЗБУТ" звернулось до господарського суду Миколаївської області із позовом № 61/11 від 30.11.2018 року до державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод" про стягнення грошових коштів у сумі 14077,77 грн., з яких:

- 12436,06 грн. - основний борг за договором поставки № 777 від 24.03.2018 року;

- 1056,57 грн. - пеня;

- 223,71 грн. - 3% річних;

- 361,43 грн. - інфляційні втрати.

Позовні вимоги заявлені на підставі ст. 596, ч.1 ст. 692, ч.2 ст. 712 ЦК України, ч.6 ст. 265, ч.1 ст. 193 ГК України і обґрунтовані порушенням відповідачем п. 5.2 Договору поставки товару №777 від 24.03.18р. Відповідач не розрахувався у встановлений термін за поставлений товар, а саме до 17.04.2018р. по перших 4 видаткових накладних і до 17.05.2018р. по видатковій накладній №666.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 19.02.2019р. у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛЗБУТ" до Державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод" про стягнення 14077,77грн. - відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не надано всіх необхідних документів, передбачених пунктом 3.4 Договору, якими підтверджується поставка товару відповідачу на суму 12436,06грн.

Не погодившись із прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛЗБУТ" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Миколаївської області від 19.02.2019р. скасувати, стягнути з Державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛЗБУТ" заборгованість за поставлений товар у сумі 12436,06грн., пеню в розмірі 1056,57грн., інфляційні нарахування в сумі 361,43 грн., 3% річних в сумі 223,71 грн.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначає, що вищезазначене рішення Господарського суду Миколаївської області винесено з порушенням норм матеріального і процесуального права, а саме, судом зроблено хибний висновок, що позивачем не доведено факт поставки товару.

На думку скаржника, надані до суду видаткові накладні та видане відповідачем інженеру ІІ-ої категорії ВМТП ОСОБА_1 доручення на отримання матеріальних цінностей від ТОВ «Металзбут» містять всі необхідні реквізити, а тому засвідчують факт здійснення господарських операцій на підставі договору поставки №777 від 24.03.2018р.

Апелянт вважає, що у справі достатньо доказів для підтвердження факту поставки товару (видаткові накладні, доручення, акт звірки взаємних розрахунків), за який відповідач не розрахувався, і які у своїй сукупності є достатніми для підтвердження законності й обґрунтованості позовних вимог. При цьому, рахунок-фактура і документи, що підтверджують якість товару, не є первинними документами, які підтверджують господарські операції.

Скаржник зазначає, що відповідачем не надано жодних доказів з приводу звернення до позивача з проханням (вимогою) надати відсутні документи, які передбачені договором.

Відповідач надіслав позивачу акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.08.2018, відповідно до якого визнав свою заборгованість перед позивачем у розмірі 12463,06грн. З акту вбачається, що відповідач прийняв неоплачений товар і відобразив його у бухгалтерському обліку.

22.04.2019р. до суду надійшов відзив Державного підприємства «Миколаївський бронетанковий завод», в якому відповідач повністю заперечує проти викладених скаржником доводів в апеляційній скарзі щодо відмови в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛЗБУТ". Відповідач вважає, що позивач не надав суду доказів виконання умов Договору, передбачених п.п.3.4.;5.1.;5.2.1, в зв'язку з чим суд правомірно відмовив у задоволенні позову. Крім цього, відповідач звертає увагу на те, що розрахунок пені, у випадку порушення строку оплати, повинен розраховуватися з урахуванням відстрочки платежу 14 календарних днів від суми Специфікації та/або рахунків на оплату здійснюється Покупцем протягом 3 (трьох) банківських днів від дати отримання рахунку Постачальника на оплату (п.5.2.1. Договору).

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.04.2019р. відкрито апеляційне провадження у даній справі та вирішено її розгляд почати через 15 днів з дня відкриття апеляційного провадження без повідомлення учасників справи на підставі ч.10 ст.270 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

24.03.2018 року між державним підприємством "Миколаївський бронетанковий завод", як покупцем, та товариством з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛЗБУТ", як постачальником, укладено договір поставки №777 (далі - Договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобов'язується в порядку та на умовах, передбачених даним Договором, поставити покупцю металопрокат і будівельні матеріали (далі - товар), асортимент, комплектність, кількість та вартість якого зазначається в специфікаціях, що є додатками до цього Договору, а покупець зобов'язаний прийняти та оплатити поставлений товар в порядку та строки, передбачені даним Договором (а.с. 11-12).

Якість, комплектація, пакування й маркування товару повинні відповідати чинним державним стандартам, технічним умовам, технічній документації на даний вид товару, сертифікатам якості виробника товару, а також спеціальним вимогам, передбаченим у специфікаціях (п. 2.1).

Постачальник зобов'язується поставити товар на умовах поставки DDP - склад покупця, м. Миколаїв, вул. 1-ша Слобідська, 120, відповідно до Офіційних правил тлумачення торговельних термінів "INCOTERMS" у редакції 2010 року, якщо інші умови не визначені в специфікації (п. 3.2).

Товар поставляється в 3 календарні дні з моменту підписання сторонами договору, якщо інший строк не визначений сторонами в специфікації (п. 3.3).

При передачі товару покупцю, постачальник зобов'язаний надати оригінали наступних документів: рахунок-фактуру; видаткову накладну; товарно-транспортну накладну; сертифікат та /або паспорт якості на товар або інший документ, що підтверджує якість товару; податкову накладну в електронному вигляді, зареєстровану в ЄДРПН, а також інші документи, визначені сторонами на партію товару (п. 3.4).

У разі ненадання/надання не в повному обсязі покупцю вищезазначених супровідних документів або надання неналежно оформлених супровідних документів, товар вважається непоставленим (п. 3.5).

Поставка товару здійснюється за цінами, які визначені у специфікаціях та/або у рахунках на оплату і включають всі податки, збори й інші обов'язкові платежі, а також вартість тари, пакування, маркування й інші видатки постачальника, пов'язані з поставкою товару (п. 4.1).

Відповідно до п. 5.2 Договору оплата по даному Договору, якщо інше не визначено в специфікації, здійснюється наступним чином:

5.2.1. Відстрочка платежу 14 календарних днів від суми специфікації та/або рахунків на оплату здійснюється покупцем протягом 3 (трьох) банківських днів від дати отримання рахунку постачальника на оплату.

У випадку порушення більш ніж на 30 календарних днів строку оплати товару, покупець сплачує постачальникові пеню в розмірі облікової ставки НБУ, що діяла у період нарахування пені, від суми заборгованості (п. 7.2).

Даний Договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та діє до 31.12.2018 року (п. 9.3).

Закінчення строку дії даного Договору не звільняє сторону від відповідальності за порушення зобов'язань (у тому числі гарантійних) за даним Договором (п. 9.5).

Проте, відповідач за поставлений товар не розрахувався у встановлений термін, а саме до 17.04.2018р. по видаткових накладних №438, №439, №440, №442 від 03.04.2018р. і до 17.05.2018р. по видатковій накладній №666 від 03.05.2018р.

Оскільки у встановлений Договором строк заборгованість в сумі 12436,06 грн., що підтверджується видатковими накладними та актом звіряння взаємних розрахунків за період січень 2018 - серпень 2018 сплачена не була, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Позивачем нараховано пеню за період з 18.04.2018 року по 18.10.2018 року в сумі 1056,57 грн., 3% річних за період з 18.04.2018 року по 29.11.2018 року в сумі 223,71 грн. та інфляційні втрати за період з 18.04.2018 року по 29.11.2018 року в сумі 361,43 грн.

Таким чином, між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов'язання, яке в силу ст. 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 662, ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (п. 3 ч.1 ст. 611 ЦК України).

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Судова колегія не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо звільнення відповідача від обов'язку сплатити за отриманий товар тільки з підстав, що позивач не надав в повному обсязі, як передбачено п.3.4 Договору оригінали рахунків-фактури, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних та інші.

Матеріали справи містять видаткові накладні №438, 439, 440, 442 від 03.04.18р., №666 від 03.05.2018р. з відміткою уповноваженої особи відповідача про отримання товару, а також підписаний обома сторонами акт звіряння, в якому зазначені всі вищевказані накладні і заборгованість відповідача перед позивачем на суму 12463,06грн.

Сторони в Договорі встановили, що приймання товару здійснюється відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965р. №П-6 (п.6.1. Договору).

Пунктом 12 Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за кількістю, затвердженої постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965р. №П-6 встановлено, що приймання продукції по кількості здійснюється за транспортними та супровідними документами (рахунку-фактурі, специфікації, опису, пакувальними ярликами та ін.) відправника (виробника). Відсутність вказаних документів або деяких з них не призупиняє приймання продукції. В такому випадку складається акт про фактичну наявність продукції та в акті вказується, які документи відсутні.

Оскільки ніяких актів сторонами не складались, відповідач не звертався до позивача з приводу неодержання ним необхідних супровідних документів і не заперечував отримання товару, то у останнього виник обов'язок сплатити за товар згідно з умовами договору і видатковими накладними.

Аналогічний висновок міститься в Постанові Верховного Суду України від 29.09.2009р. у справі №37/405, в якій зазначено, що проаналізувавши умови договору та належно оцінивши зібрані у справі докази, суди першої та апеляційної інстанції дійшли правильного висновку про те, що рахунок-фактура є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти; ненадання рахунку-фактури не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 ЦК України, тому наявність або відсутність рахунку-фактури не звільняє відповідача від обов'язку сплатити вартість отриманого товару.

Судова колегія, перевіривши розрахунок апелянта штрафних санкцій, зазначає, що пеня підлягає стягненню в сумі 913,37 грн. Позивач не врахував, що оплата за отриманий товар здійснюється покупцем не тільки з відстрочкою платежу 14 календарних днів, а і протягом трьох банківських днів, як передбачено п.5.2.1. Договору.

Водночас, судова колегія погоджується із розрахунком позивача стосовно інфляційних нарахувань і 3% річних за період з 18.04.2018 по 29.11.2018.

За таких обставин, рішення Господарського суду Миколаївської області від 19.02.2019р. у справі №915/1351/18 слід скасувати частково, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Металзбут " - задовольнити частково.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, судовий збір за подання позову і за апеляційний перегляд справи покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 123, 129, 269, 270, 277, 281-284 ГПК України Південно-західний апеляцій господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Металзбут " - задовольнити частково.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 19.02.2019 року у справі №915/1351/18 скасувати в частині відмови в позові про стягнення 13934,57грн., в іншій частині рішення залишити без змін.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Миколаївський бронетанковий завод", 54017, м. Миколаїв, вул. 1 Слобідська, 120 () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛЗБУТ", 54028, м. Миколаїв, вул. В'ячеслава Чорновола, 1 ( ) 13934,57грн. з яких: 12436,06 грн. - основний борг за договором поставки №777 від 24.03.2018р.; 913,37 грн. - пеня; 223,71 грн. - 3% річних; 361,43грн. - інфляційні витрати, і судовий збір в сумі 4228,80грн., в тому числі за апеляційний перегляд справи.

В іншій частині позову відмовити.

Доручити Господарському суду Миколаївської області видати відповідний наказ.

Відповідно до ст. 284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і згідно з ч.5 ст.12, ч.2 ст.282 та п.2 ч.3 ст.287 касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених у підпунктах а-г п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя В.В. Бєляновський

Суддя К.В. Богатир