РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.02.2019Справа № 910/16781/18

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., секретар судового засідання Мамонтова О.О., дослідивши матеріали господарської справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «АП МАРІН»

до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 63160,70 грн.,

Представники:

від позивача Жолудь І.О. (за дов.)

від відповідача не прибув

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду звернулося з позовом товариство з обмеженою відповідальністю «АП МАРІН» до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення 63160,70 грн. збитків.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з вини відповідача було пошкоджено вагон позивача, у зв'язку з чим останній зазнав збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 63160,70 грн.

Суд своєю ухвалою від 20.12.2018 відкрив провадження у справі № 910/16781/18, постановив розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначив судове засідання на 21.01.2019.

У зв'язку з неприбуттям відповідача в судове засідання 21.01.2019, суд оголосив перерву в судовому засіданні до 07.02.2019.

У судове засідання 07.02.2019 представник відповідача не прибув, подавши до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Суд відклав розгляд справи до 18.02.2019.

Відповідач у судове засідання 18.02.2019 не прибув, відзив на позов не подав, про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами на підставі ст. 165 ГПК України.

Розглянувши надані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АП МАРІН» є власником вагона № 95353520, випуску 29.03.2017, який використовується для перевезення вантажів і отримання прибутку.

07.11.2017 року на станції Жмеринка вагон № 95353520, що прибув із поїздом № 20-330, був відчеплений у зв'язку з несправністю (зсув буксувального вузла код 151).

07.11.2017 складено повідомлення № 207 форми ВУ-23М про ремонт або технічне обслуговування вагона.

20.11.2017 структурним підрозділом відповідача (ВЧДР Жмеринка ПЗз) складено План розслідування причин нагріву або руйнування буксового вузла колісних пар вантажних вагонів, яким встановлено, що причиною руйнування лабіринтного кільця стало пошкодження корпусу букси динамічним ударом, та як наслідок спричинило деформацію лабіринтного кільця та лабіринту корпусу букси. Винною особою є структурний підрозділ публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» ВЧДЕР Одеса-Застав-1, про що також зазначено в акті № 001 від 20.03.2018 про пошкодження вагона (форма ВУ25-М).

Відповідно до повідомлення № 3868 (форма ВУ- 36М) вагон № 95353520 прийнято після ремонту 23.03.2018.

Таким чином, в результаті пошкодження позивач не міг використовувати вагон протягом 137 днів: з 07.11.2017 по 23.03.2018.

Перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України (Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457). Перевезення вантажів залізничним транспортом організовуються на договірних засадах (п. 17 Статут залізниць України).

Вагон № 95353520 є вантажем, у зв'язку з чим відносини, які виникли між сторонами, є зобов'язальними відносинами, права і обов'язки за якими є характерними для договору перевезення.

Одним із обов'язків перевізника є обов'язок доставити вантаж у пункт призначення (ст. 909 ЦК України). Пошкодження вантажу є обставиною, за яку відповідає перевізник (ст. 924 ЦК України).

Одним із правових наслідків порушення цього обов'язку є обов'язок понесення збитків (ст. 611 ЦК України).

Статтею 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Суд погоджується з порядком визначенням упущеної вигоди у розмірі 63160,70 грн, наведеної позивачем.

Зокрема, в період з 07.11.2017 по 23.03.2018 обсяг наданих послуг позивача з перевезення вантажів залізничними вагонами склав без ПДВ 77938711,85 грн., ПДВ 20% - 15587742,37 грн.

Обсяг отриманих послуг за період 07.11.2017-23.03.2018 - 59053663,88 грн без ПДВ.

Ця сума складається з: отриманих від постачальників послуг з надання транспортно-експедиторських послуг - 55120629,16 грн., нарахованої амортизації на 300 вагонів на підставі амортизаційної відомості - 3290496,71 грн, витрат на відрядження - 10792,60 грн, нарахованої заробітної плати на підставі відомості нарахування з/п - 624549,02 грн, послуг зв'язку, поштових витрат - 7196,39 грн.

В загальному сума витрат на обслуговування вагонів становить: 55120629,16 + 3290496,71 + 10792,60 + 624549,02 + 7196,39 = 59053663,88 грн.

Сума чистого прибутку від діяльності 299 вагонів становить:

77938711,85 - 59053663,88 = 18885047,97 грн (без ПДВ)

Чистий дохід від роботи одного справного вагона становить:

18885047,97 грн : 299 вагонів = 63160,70 грн.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов'язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити повністю позов товариства з обмеженою відповідальністю «АП МАРІН» до публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Тверська, буд. 5, м. Київ, 03680, код 40075815) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «АП МАРІН» (вул. 8-Березня, буд. 34, корп. А, офіс 204, м. Миколаїв, 54029, код 39882242) 63160,70 грн. збитків, 1762,00 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана в порядку, передбаченому підпунктом 17.5 пункту 17 розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України».

Рішення підписано 23.04.2019

Суддя С. А. Ковтун