ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2019 р. Справа№ 911/2047/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Чорної Л.В.

Михальської Ю.Б.

Секретар судового засідання: Кондратенко Н.О.

За участю представників учасників процесу згідно протоколу судового засідання від 15.04.2019.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу комунального підприємства Київської обласної ради «Переяслав-Хмельницьктепломережа» на рішення Господарського суду Київської області від 27.12.2018 у справі № 911/2047/18 (суддя Рябцева О.О., м. Київ, повний текст рішення підписано 21.01.2019)

за позовом публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", м. Київ

до комунального підприємства Київської обласної ради "Переяслав-Хмельницьктепломережа", м. Переяслав-Хмельницький, Київська обл.

про стягнення 3 464 603,20 грн

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (надалі-позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до комунального підприємства Київської обласної ради "Переяслав-Хмельницьктепломережа" (надалі-відповідач) про стягнення 3 464 603,20 грн., з яких: 627 592,52 грн. основного боргу, 1329689,43 грн. пені, 256270,32 грн. 3% річних та 1251050,93 грн. інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором № 2037/15-БО-17 від 24.11.2014 про купівлі-продажу природного газу в частині своєчасної оплати отриманого у 2015 році природного газу. Враховуючи несвоєчасну оплату, позивачем з посиланням на п. 7.2 договору нараховано відповідачу 1329689,43 грн. пені, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України нараховано 256270,32 грн. 3% річних та 1251050,93 грн. інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Київської області від 27.12.2018 у справі № 911/2047/18 (суддя Рябцева О.О., м. Київ, повний текст рішення підписано 21.01.2019) позов задоволено частково; стягнуто з комунального підприємства Київської обласної ради "Перяслав-Хмельницьктепломережа" на користь публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 896 362,29 грн. пені, 127 087,70 грн. 3 % річних, 643 713,96 грн. інфляційних втрат та 34 421,35 грн. судового збору; в частині стягнення 627 592,52 грн. боргу провадження у справі закрито; у іншій частині позову відмовлено, як обрахованого невірно.

Суд першої інстанції, враховуючи те, що суму основного боргу було сплачено позивачем після порушення провадження у справі, виходив з того, що провадження у справі стосовно позовної вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 627 592,52 грн. заборгованості за отриманий у 2015 році природний газ за актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2015 підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо похідних вимог суд першої інстанції дійшов висновку про їх часткове задоволення у сумі 896 362,29 грн. пені, 127 087,70 грн. 3 % річних, 643 713,96 грн. інфляційних втрат, в іншій частині відмовив. При цьому, місцевий господарський суд виходив з того, що підстави для нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат на заборгованість відповідача у сумі 627592,52 грн. за отриманий відповідачем у 2015 році природний газ за актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2015, порядок та строки оплати якої змінено сторонами на підставі договору № 82/110 від 22.10.2018 про організацію взаєморозрахунків, відсутні, що слугувало причиною здійснення перерахунку.

Не погодившись із вказаним рішенням, комунальне підприємство Київської обласної ради "Переяслав-Хмельницьктепломережа" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, посилаючись, при цьому на те, що судом першої інстанції неповно досліджено обставини справи, а тому неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Так, у доводах апеляційного оскарження відповідач вказав, що борг в розмірі 627592,52 грн. між сторонами за спожитий природній газ 2015 року відсутній, оскільки згідно з договором № 2037/15-БО-17 від 24.11.2014 погашений за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам.

За переконанням відповідача, підписавши спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків, якими передбачено не тільки надання державою коштів на погашення заборгованості, але й змінено строк виконання грошових зобов'язань відповідача перед позивачем, які виникли на підставі договору купівлі-продажу природного газу № 2037/15-БО-17 від 24.11.2014, сторони тим самим змінили порядок і строки проведення розрахунків за придбання природного газу, в тому числі і щодо стягнення пені, інфляційних втрат та 3 % річних.

Між тим, скаржник також звернув увагу на акт звіряння взаєморозрахунків станом на 17 жовтня 2018 року, згідно якого вбачається, що сума заборгованості у відповідача складала суму 627 592,52 грн, інших вимог, зокрема пені, інфляційних втрат і 3% річних за договором, позивач не визначав.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.03.2019 у справі № 911/2047/18 задоволено клопотання комунального підприємства Київської обласної ради "Переяслав-Хмельницьктепломережа" та поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 27.12.2018 у справі № 911/2047/18; відкрито апеляційне провадження у даній справі; розгляд зазначеної апеляційної скарги призначено на 25.03.2019; зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 27.12.2018 у справі № 911/2047/18 до закінчення її перегляду в апеляційному порядку.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 у справі № 911/2047/18 оголошено перерву у даній справі до 03.04.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2019 у справі № 911/2047/18 оголошено перерву у даній справі до 15.04.2019.

До судового засідання від 15.04.2019 з'явилися усі сторони апеляційного провадження.

Позивач не скористався своїм правом згідно ч. 1 ст. 263 ГПК України та не надав суду письмового відзиву на апеляційну скаргу позивача, що згідно ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні від 15.04.2019 представник позивача просив колегію суддів апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Господарського суду Київської області від 27.12.2018 у справі № 911/2047/18 залишити без змін, як таке, що повністю відповідає вимогам чинного законодавства.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення представників сторін, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу комунального підприємства Київської обласної ради "Переяслав-Хмельницьктепломережа" задовольнити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи № 911/2047/18 та встановлено судом першої інстанції 24.11.2014 між публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (продавець) та комунальним підприємством Київської обласної ради "Переяслав-Хмельницьктепломережа" (покупець) було укладено договір № 2037/15-БО-17 купівлі-продажу природного газу з подальшими змінами, внесеними додатковими угодами № 1 від 30.01.2015, № 2 від 10.02.2015, № 3 від 10.03.2015, № 4 від 15.04.2015, № 5 від 15.05.2015, № 6 від 05.06.2015, № 7 від 20.07.2015, № 8 від 30.07.2015, № 9 від 15.10.2015, № 10 від 22.10.2015, № 11 від 02.11.2015 та № 12 від 25.11.2015.

Відповідно до п. 1.1 договору продавець зобов'язується передати у власність покупцю у 2015 природний газ, ввезений на митну територію України Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" за кодом згідно УКТЗЕД , а покупець зобов'язується прийняти та оплатити цей природний газ на умовах цього договору.

Відповідно до п. 1.2 договору газ, що продається за цим договором, використовується покупцем виключно для виробництва теплової енергії, яка споживається бюджетними установами та організаціями.

Згідно з п. 3.3 договору приймання-передача газу, переданого продавцем покупцеві у відповідному місяці продажу, оформлюється актом приймання-передачі газу. Обсяг споживання газу покупцем у відповідному місяці поставки встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показів комерційного вузла/вузлів обліку газу покупця.

Відповідно до п. 6.1 договору оплата за газ здійснюється покупцем виключно грошовими коштами шляхом 100 % поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до п. 6.3 договору (в редакції додаткової угоди № 11 від 02.11.2015) оплата за газ здійснюється покупцем на поточний рахунок продавця з урахуванням вимог ст.19-1 Закону України "Про теплопостачання" та зараховується як оплата за газ, поставлений продавцем покупцю в порядку, визначеному нормами чинного законодавства.

Сторони погоджуються, що при перерахуванні коштів в призначенні платежу посилання на номер договору є обов'язковим.

У разі якщо оплата за газ здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання покупця і на нього надходить недостатньо коштів для своєчасної оплати використаного природного газу, покупець зобов'язується здійснити будь-які дії в межах чинного законодавства для виконання п. 6.1 цього договору.

Згідно з п. 6.4 договору у разі наявності заборгованості за минулі періоди та/або заборгованості зі сплати пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних та судового збору сторони погоджуються, що грошова сума, яка надійшла від покупця, погашає вимоги продавця у такій черговості, незалежно від призначення платежу визначеного покупцем: у першу чергу відшкодовуються витрати продавця, пов'язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафу; у третю чергу погашається основна сума боргу.

Згідно з п. 9.3 договору строк, у межах якого сторони можуть звертатися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі, щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, встановлюється тривалістю у 5 років.

Договір набуває чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, і діє в частині реалізації газу до 31.12.2015 р., а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення ( розділ 11 договору).

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частинами 1, 2 ст. 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

На виконання умов договору позивач передав, а відповідач прийняв природний газ на загальну суму 7 956 489,77 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2015 на суму 1137807,18 грн., від 28.02.2015 на суму 1051329,66 грн., від 31.03.2015 на суму 1041164,84 грн., від 30.04.2015 на суму 231653,79 грн., від 31.10.2015 на суму 623256,63 грн., від 30.11.2015 на суму 1711428,41 грн., від 31.12.2015 на суму 2159849,26 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач за куплений природний газ за актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2015, від 28.02.2015, від 31.03.2015, від 30.04.2015, від 31.10.2015 та від 30.11.2015 розрахувався в повному обсязі та за актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2015 розрахувався частково у сумі 1532256,74 грн., однак з пропущенням строку встановленого п. 6.1 договору.

Заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 627 592,52 грн. за актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2015 станом на час звернення позивача з даним позовом до суду не була сплачена відповідачем.

Крім того, 22.10.2018 між Головним управлінням Державної казначейської служби у Київській області (сторона перша), Департаментом фінансів Київської облдержадміністрації (сторона друга), фінансовим управлінням Переяслав-Хмельницької міської ради (сторона третя), виконавчим комітетом Переяслав-Хмельницької міської ради (сторона четверта), Комунальним підприємством Київської обласної ради "Переяслав-Хмельницьктепломережа" (сторона п'ята) та Національною акціонерною компанією "Нафтогаз України" (сторона остання) було укладено договір № 82/110 про організацію взаєморозрахунків. (надалі - договір про організацію взаєморозрахунків)

Відповідно до п. 1 договору про організацію взаєморозрахунків, предметом договору є організація проведення сторонами взаєморозрахунків за субвенцією з державного бюджету місцевим бюджетам, визначена статтею 21 Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік", відповідно до Порядку та умов надання у 2018 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що вироблялися, транспортувалися та постачалися населенню, бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 14.02.2018 № 110 (із змінами) (надалі - Порядок).

Пунктом 3 зазначеного Порядку встановлено, що підставою для проведення розрахунків з погашення різниці між фактичною вартістю та тарифом є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається підприємствами, що виробляли, транспортували та постачали теплову енергію, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, централізованого водопостачання і водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) населенню, бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, централізованого питного водопостачання та водовідведення, які надають такі послуги (далі - надавачі послуг), та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості згідно з довідкою, що підтверджує наявність в учасників розрахунків кредиторської та/або дебіторської заборгованості (без урахування пені, штрафних і фінансових санкцій) на дату укладення такого договору.

Сторонами у договорі № 82/110 від 22.10.2018р. про організацію взаєморозрахунків встановлено порядок проведення розрахунків, відповідно до якого Казначейство перераховує кошти, залучені з єдиного казначейської рахунка стороні першій у сумі 2114000,00 грн. на підставі доведеного Мінфіном рішення.

Пунктом 4 договору встановлено, що сторона перша перераховує на рахунок сторони другої кошти у сумі 2114000,00 грн. для погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, що вироблялися, транспортувалися та постачалися бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, які надають такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Відповідно до пунктів 5-7 договору сторона друга перераховує на рахунок сторони третьої кошти у сумі 2114000,00 грн., сторона третя перераховує на рахунок сторони четвертої кошти у сумі 2114000,00 грн., сторона четверта перераховує на рахунок сторони п'ятої кошти у сумі 2114000,00 грн. для погашення різниці між фактичною вартістю теплової енергії, послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води, що вироблялися, транспортувалися та постачалися бюджетним установам і організаціям та/або іншим підприємствам теплопостачання, які надають такі послуги, та тарифами, що затверджувалися та/або погоджувалися органами державної влади чи місцевого самоврядування.

Пунктом 8 договору встановлено, що сторона п'ята (Комунальне підприємство Київської обласної ради "Переяслав-Хмельницьктепломережа") перераховує на рахунок сторони останньої (Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") кошти у сумі 2114000,00 грн., з яких серед іншого - 627592,52 грн. у тому числі податок на додану вартість 104598,76 грн., для погашення заборгованості за спожитий природний газ 2015 року згідно з договором від 24.11.2014 № 2037/15-БО-17.

Відповідно до п. 16 договору сторони засвідчують, що після виконання договору вони не мають одна до одної претензій стосовно предмета договору.

Аналіз змісту вищевказаного Порядку вказує на те, що держава взяла на себе бюджетне зобов'язання щодо відшкодування частини витрат підприємств, пов'язаних, зокрема, з газопостачанням населення, яке використовує субсидії та має пільги з оплати комунальних послуг.

Запроваджуючи механізм взаємних розрахунків між підприємствами, держава забезпечує відшкодування частини витрат підприємств, пов'язаних з виробництвом теплової енергії. Тобто, державою офіційно визнається неможливість вказаних підприємств забезпечити вчасні розрахунки в цій частині.

Визнаючи неможливість розрахунків в цій частині підприємствами, держава, приймаючи відповідні нормативно-правові акти, змінює характер регулювання відповідних правовідносин, що склались між сторонам на підставі укладених між ними договорів.

Отже, незалежно від того, що правовідносини між сторонами виникли на підставі господарського договору, грошові зобов'язання між сторонами договору в частині, яку держава буде компенсувати за рахунок коштів державного бюджету, регулюються відповідними нормами законодавства, зокрема, адміністративного (бюджетного), і застосування та чинність яких не залежить від того, чи передбачали сторони у договорі відповідні умови, чи навпаки.

Тобто, підписання сторонами договору № 82/110 від 22.10.2018 р. про організацію взаєморозрахунків і виконання його положень свідчить про те, що сторони фактично змінили порядок і строк оплати коштів у сумі 627592,52 грн. за отриманий відповідачем у 2015 р. природний газ за актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2015, поставлений за договором № 2037/15-БО-17 від 24.11.2014 купівлі-продажу природного газу.

Судом першої інстанції встановлено, що після порушення провадження у справі, відповідачем було перераховано на рахунок позивача кошти у сумі 627592,52 грн. за спожитий природний газ у 2015 році згідно з договором № 2037/15-БО-17 від 24.11.2014 купівлі-продажу природного газу та договором № 82/110 від 22.10.2018р. про організацію взаєморозрахунків, що підтверджується платіжним дорученням № 1 від 22.11.2018 на суму 627 592,52 грн. (а/с 122).

Відтак, відповідач виконав свої зобов'язання за договором № 82/110 від 22.10.2018 про організацію взаєморозрахунків. Позивач зазначене не заперечував.

Таким чином, документально підтверджується і визнається сторонами спору, що заборгованість відповідача перед позивачем за отриманий у 2015 природний газ за актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2015 р. у сумі 627592,52 грн., стягнення якої є складовою позовних вимог у даній справі, була погашена в ході взаєморозрахунків відповідно до договору № 82/110 від 22.10.2018 про організацію взаєморозрахунків вже після порушення провадження у справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого суду, що провадження у справі в частині позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 627 592,52 грн. заборгованості за отриманий у 2015 природний газ за актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2015 підлягає закриттю на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Серед іншого, позивач враховуючи несвоєчасну оплату отриманого в січні 2015 р. - грудні 2015 природного газу, просив стягнути з відповідача 1 329 689,43 грн. пені, 256270,32 грн. 3% річних та 1251050,93 грн. інфляційних втрат.

Суд першої інстанції, за результатом перевірки заявлених позивачем похідних вимог дійшов висновку про їх часткове задоволення у сумі 896 362,29 грн. пені, 127 087,70 грн. 3 % річних, 643 713,96 грн. інфляційних втрат, оскільки за актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2015 р., від 28.02.2015 р., від 31.03.2015 р., від 30.04.2015 р., від 31.10.2015 р. та від 30.11.2015 р. позивач розрахувався в повному обсязі та за актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2015 р. розрахувався частково у сумі 1532256,74 грн., однак з пропущенням строку встановленого п. 6.1 договору. При цьому, місцевий господарський суд виходив з того, що підстави для нарахування пені, 3 % річних та інфляційних втрат на заборгованість відповідача у сумі 627 592,52 грн. за отриманий відповідачем у 2015 році природний газ за актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2015, порядок та строки оплати якої змінено сторонами на підставі договору № 82/110 від 22.10.2018 про організацію взаєморозрахунків відсутні, що слугувало причиною для здійснення перерахунку судом.

Тобто, пеня, 3 % річних та інфляційні втрати перераховано без врахування суми боргу 627 592,52 грн. згідно акту приймання-передачі природного газу від 31.12.2015, порядок та строки оплати якої змінено сторонами на підставі договору № 82/110 від 22.10.2018 про організацію взаєморозрахунків.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, не може погодитись із висновками місцевого суду в частині стягнення похідних вимог у вигляді пені, інфляційних втрат та 3% річних, виходячи з наступного.

Так, як було встановлено вище та слідує з наявного у справі детального розрахунку похідних вимог, останні нараховані на заборгованість відповідача за кожним актом приймання-передачі природного газу окремо. Зокрема, похідні вимоги нараховано за актами приймання-передачі природного газу за зобов'язаннями січня-квітня 2015 року за якими позивач розрахувався в повному обсязі, жовтня-грудня 2015 року - розрахувався частково у сумі 1532256,74 грн., однак з порушенням строку встановленого п. 6.1 договору.

Стосовно позиції про те, що часткова оплата відповідачем заборгованості за поставлений природний газ була здійснена поза межами встановленого договором строку та за рахунок власних коштів, а тому до такої заборгованості підлягає застосуванню ст. 625 ЦК України та нарахування пені згідно п. 7.2 договору купівлі-продажу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

30.11.2016 набрав чинності Закон України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" (далі - Закон), яким визначено комплекс організаційних та економічних заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до приписів ст. 1 Закону заборгованістю, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону, зокрема, є кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Згідно зі ст. 2 Закону дія останнього поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії.

Частиною 1 ст. 3 Закону передбачено, що для участі у процедурі врегулювання заборгованості теплопостачальні та теплогенеруючі організації, підприємства централізованого водопостачання та водовідведення включаються до реєстру, який веде центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону на заборгованість за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, погашену до набрання чинності цим Законом, (тобто до 30.11.2016), неустойка (штраф, пеня), інфляційні нарахування, проценти річних не нараховуються, а нараховані підлягають списанню з дня набрання чинності цим Законом.

Частина 3 ст. 7 вказаного вище Закону є нормою прямої дії. Виконання цієї норми закону не потребує від відповідача вчинення будь-яких дій. Право на списання неустойки, інфляційних нарахувань та процентів річних поставлено у залежність лише до умови погашення основної заборгованості за отриманий природний газ у строк до набрання чинності цим Законом.

Оскільки погашення заборгованості за переданий позивачем відповідачу природний газ за актами приймання-передачі природного газу від 31.01.2015 р., від 28.02.2015, від 31.03.2015, від 30.04.2015, від 31.10.2015 та від 30.11.2015 та за актом приймання-передачі природного газу від 31.12.2015 (позивач розрахувався частково у сумі 1532256,74 грн.), було здійснено за рахунок власних коштів, однак з пропущенням строку встановленого п. 6.1 договору та до набрання чинності Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", то відповідно до положень вказаного Закону на таку заборгованість не підлягали нарахуванню пеня, інфляційні втрати та 3% річних, а нараховані суми на пені на підставі п. 7.2 договору та у відповідності до ст. 625 ЦК України підлягали списанню.

Аналогічна правова позиція щодо списання інфляційних втрат, 3 % річних та пені, викладена у постанові Верховного Суду від 06.06.2018 № 925/770/17, від 30.05.2018 № 908/2055/17, від 06.08.2018 № 904/10292/17.

Враховуючи викладене, за результатом апеляційного перегляду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку апеляційну скаргу комунального підприємства Київської обласної ради "Переяслав-Хмельницьктепломережа" задовольнити частково, рішення Господарського суду Київської області від 27.12.2018 у справі № 911/2047/18 в частині стягнення з відповідача на користь позивача 896 362,29 грн. пені, 127 087,70 грн. 3 % річних, 643 713,96 грн. інфляційних втрат - скасувати, з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, в іншій частині щодо закриття провадження у справі на суму 627 592,52 грн. боргу судове рішення залишити без змін.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 129 ГПК України та, у зв'язку із задоволенням апеляційної скарги, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 11, 74, 129, 240, 260-267, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу комунального підприємства Київської обласної ради "Переяслав-Хмельницьктепломережа" задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 27.12.2018 у справі № 911/2047/18 скасувати в частині вимог про стягнення з комунального підприємства Київської обласної ради "Перяслав-Хмельницьктепломережа" на користь Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" 896 362,29 грн. пені, 127 087,70 грн. 3 % річних, 643 713,96 грн. інфляційних втрат та прийняти в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

3. У решті вказане рішення суду залишити без змін.

4. Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (01601, м. Київ, вулиця Богдана Хмельницького, буд.6, код 20077720) на користь комунального підприємства Київської обласної ради "Перяслав-Хмельницьктепломережа" (08400, Київська область, м. Переяслав-Хмельницький, вулиця Івана Мазепи, будинок 33, код 20598264) 37 511,19 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити господарському суду Київської області видати судовий наказ.

6. Справу № 911/2047/18 повернути до Господарського суду Київської області.

7. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст. ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено та підписано - 18.04.2019.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді Л.В. Чорна

Ю.Б.Михальська