РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.04.2019Справа № 910/1830/19
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Клер Транс"

про стягнення 50 370,05 грн.

Представники:

не викликались.

встановив:

До господарського суду міста Києва надійшла позовна заява приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" до товариства з обмеженою відповідальністю "Клер Транс" про стягнення 50 370,05 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 26.09.2017 року о 10 год. 00 хв. в місті Первомайську по вул. Автодорівська (міст через р. Синюха), відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Volkswagen Transporter", державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу DAF державний реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом Bodex kis3В, державний реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2 (якого визнано винним у скоєнні ДТП).

Позивачем здійснено виплату страхового відшкодування власнику транспортного засобу "Volkswagen Transporter", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 у розмірі 50 370,05 грн.

Оскільки, на момент ДТП транспортний засіб DAF державний реєстраційний номер НОМЕР_2 з причепом Bodex kis3В, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 знаходився у власності ТОВ "Клер Транс", тому позивач звернувся в суд про стягнення з відповідача страхового відшкодування в розмірі 50 370,05 грн.

Позивачем подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою господарського суду від 19.02.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).

05.03.2019 р. до канцелярії суду відповідачем подано відзив на позовну заяву та заяву (клопотання) про заперечення проти розгляду справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та призначення розгляду справи у порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою господарського суду від 12.03.2019 р. в задоволенні клопотання товариства з обмеженою відповідальністю "Клер Транс" про розгляд справи за правилами загального позовного провадження та заміну засідання для розгляду справи по суті підготовчим засіданням у справі №910/1830/19 відмовлено.

07.03.2019 р. до канцелярії суду відповідач подав доповнення до відзиву на позовну заяву.

19.03.2019 р. до канцелярії суду позивач подав докази по справі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

03.01.2017 р. між приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування наземних транспортних № 28-2301-16-00220, відповідно до якого застраховано Volkswagen Transporter, д.н. НОМЕР_1.

Згідно з ч.1 статті 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується із статтею 979 Цивільного кодексу України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Із довідки № 723531 про дорожньо-транспортну пригоду від 26.09.2017 р. видно, що у Миколаївській обл., м. Первомайськ сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки Volkswagen Transporter, д.н. НОМЕР_1, під керуванням власника ОСОБА_3 та автомобіля марки DAF, НОМЕР_2, з причепом Bodex kis3В, д.н. НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_2.

Постановою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області № 399/779/17 від 26.10.2017 р. визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачений ст.ст. 122-4, 124 КУпАП.

З рахунків-фактури № АдСЧТ03151 від 02.11.2017 р., № АдСЧТ00320 від 31.01.2018 р. ТОВ «Автомобільний дім» видно, що вартість запчастин та ремонтних робіт становить 53 116,05 грн. та 504,00 грн.

Страховик 14.11.2017 р. та 12.02.2018 р. склав страхові акти № ПСКА-7441, № ПСКА-7441/1 та розрахунки до них, відповідно до яких розмір страхового відшкодування становить 50 370,05 грн.

На виконання вимог договору позивач виплатив особі, яка здійснювала ремонт автомобіля страхове відшкодування у розмірі 50 370,05 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 31894 від 14.11.2017 р. та № платіжним дорученням № 2762 від 12.02.2018 р.

Згідно статті 20 Закону України «Про страхування», страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. При цьому, розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Вказаною статтею також визначено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Відповідно до ч.1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Пункт 38.1.1. статті 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Транспортний засіб марки DAF, д.н. НОМЕР_2, з причепом Bodex kis3В, д.н. НОМЕР_3, яким скоєно ДТП, що спричинило нанесення шкоди автомобілю Volkswagen Transporter, д.н. НОМЕР_1, належить товариству з обмеженою відповідальністю "Клер Транс".

На підставі ст. 1166 ЦК України майнова шкоду, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір.

Постановою Онуфріївського районного суду Кіровоградської області № 399/779/17 від 26.10.2017 р. встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на момент здійснення ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «Клер-Транс» та здійснював свої трудові обов'язки керуючи автомобілем DAF, д.н. НОМЕР_2, з причепом Bodex kis3В, д.н. НОМЕР_3.

Відповідно до ч. 3 ст. 35 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов'язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав.

Факт перебування гр. ОСОБА_2 у трудових відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю «Клер-Транс» відповідачем не заперечувався.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву від 04.03.2019 р. стосовно того, що ТОВ «Клер транс» не приймало участь у вчиненні ДТП судом не приймається до уваги, у зв'язку із викладеним вище.

Відповідач також зазначає, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки DAF, д.н. НОМЕР_2 застраховано у акціонерному товаристві "Страхова група "ТАС" відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальність власників наземних транспортних засобів НОМЕР_4, а тому на його думку, є недоречним звернення позивача до нього.

Із полісу НОМЕР_4 видно, що застраховано транспортний засіб: марка та модель: DAF XF 105/460, д.н. НОМЕР_2, VIN-код: НОМЕР_5, тип: С2: вантажні автомобілі вантажопідйомністю понад 2 т.

Верховний суд України розглядаючи цивільну справу № 760/25782/14 про відшкодування завданої майнової шкоди зробив правовий висновок відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування (постанова від 21.12.2016 р.).

У зв'язку з вищезазначеним, суд вважає що доводи наведені відповідачем у відзиві є необґрунтованими.

Оскільки, відповідач не довів факт того, що шкоду транспортному засобу марки Volkswagen Transporter, д.н. НОМЕР_1, було завдано внаслідок непереборної сили або умислу водія, та не надав доказів сплати відшкодування заподіяної шкоди на користь власника зазначеного автомобіля, тому позовні вимоги позивача визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ст. 129, ст.ст. 236-238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Клер Транс" (01042, м. Київ, вул.. Академіка Філатова, буд. 10-А, оф. 3/13, ) на користь приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, 32-А, ) страхове відшкодування в розмірі 50 370 (п'ятдесят тисяч триста сімдесят) грн. 05 коп., судовий збір в розмірі 1 921 (одна тисяча дев'ятсот двадцять одна) грн. 00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М.Мудрий