Господарський суд
Житомирської області
_________________________________________
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2019 р. Справа № 906/663/18

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Тимошенка О.М.

секретар судового засідання: Зоренко О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (директор), ОСОБА_2 (адвокат)

від відповідача: не з'явився

від третьої особи : не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Комісар Індастрі" (м.Житомир)

до Відкритого акціонерного товариства "Житомирський завод хімічного волокна" (м.Житомир)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Житомирської міської ради

про визнання припиненим права користування земельними ділянками, про визнання права користування земельними ділянками

06.08.18 позивачем пред'явлено позов №8 від 03.08.18, в якому просить:

1. Визнати припиненим (за період з 09.01.2018 року, тобто з моменту набуття Товариством з обмеженою відповідальністю Комісар Індастрі права власності на будівлю трьохсекційної градирні, будівлю двосекційної бризкальної градирні, будівлю трисекційної бризкальної градирні за адресою: м. Житомир, вул. Промислова, 1/154) право користування Відкритим акціонерним товариством Житомирський завод хімічного волокна земельною ділянкою кадастровий номер :07:005:0025 згідно державного акту ІІ-ЖТ №002516 від 05.01.1996 р. на право постійного користування землею - в частині земельної ділянки площею 1 га, необхідної для розташування та експлуатації будівлі трьохсекційної градирні, будівлі двосекційної бризкальної градирні та будівлі трисекційної бризкальної градирні, у межах визначених погодженим Відкритим акціонерним товариством Житомирський завод хімічного волокна кадастровим планом.

2. Визнати припиненим (за період з 06.03.2018 року, тобто з моменту набуття Товариством з обмеженою відповідальністю Комісар Індастрі права власності на будівлю пральні за адресою: м. Житомир, вул. Промислова, 1/154) право користування Відкритим акціонерним товариством Житомирський завод хімічного волокна земельною ділянкою кадастровий номер :07:005:0025 згідно державного акту ІІ-ЖТ №002516 від 05.01.1996 р. на право постійного користування землею - в частині земельної ділянки площею 2,85 га, необхідної для розташування та експлуатації будівлі пральні, у межах визначених погодженим Відкритим акціонерним товариством Житомирський завод хімічного волокна кадастровим планом.

3. Визнати з 09.01.2018 року за Товариством з обмеженою відповідальністю Комісар Індастрі право на користування земельною ділянкою площею 1 га, необхідною для розташування та експлуатації будівлі трьохсекційної градирні, будівлі двосекційної бризкальної градирні, будівлі трисекційної бризкальної градирні розташованих за адресою: м.Житомир, вул. Промислова, №1/154, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю Комісар Індастрі на праві власності, у межах визначених погодженим Відкритим акціонерним товариством Житомирський завод хімічного волокна кадастровим планом - до моменту її викупу чи оренди Товариством з обмеженою відповідальністю Комісар Індастрі у Житомирської міської ради.

4. Визнати з 06.03.2018 року за Товариством з обмеженою відповідальністю Комісар Індастрі право на користування земельною ділянкою площею 2,85 га, необхідною для розташуваня та експлуатації будівлі пральні розташованої за адресою: м.Житомир, вул. Промислова, №1/154, належною Товариству з обмеженою відповідальністю Комісар Індастрі на праві власності, у межах визначених погодженим Відкритим акціонерним товариством Житомирський завод хімічного волокна кадастровим планом - до моменту її викупу чи оренди Товариством з обмеженою відповідальністю Комісар Індастрі у Житомирської міської ради.

Вимоги грунтуються на тому, що позивач набув право власності на будівлі, а тому саме з цього моменту до нього перейшло право користування земельними ділянками площею 1 га та 2,85 га, які необхідні для обслуговування вказаних нежитлових будівель, які розташовані за адресою: м.Житомир, вул. Промислова, №1/154, відповідно до принципу неподільності нерухомого майна та земельної ділянки, на якій це майно розташоване та яка необхідна для його обслуговування, що закріплений у ст. 377 Цивільного кодексу України та ст. 120 Земельного кодексу України.

У відзиві від 03.09.18 (а.с.63 т.1) на позовну заяву відповідач позов не визнав посилаючись на те, що право постійного користування земельною ділянкою :07:005:0025, яка знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Промислова, 1/154 належить ВАТ "Житомирський завод хімічного волокна" (Акт на право постійного користування ІІ-ЖТ №002516 від 05.01.1996 р. зареєстрований за №360) та не припинено у встановленому законом порядку. Земельна ділянка перебуває у комунальній власності. Позивач набув права лише на ті частини земельної ділянки, які зайняті під будівлями та спорудами, що йому належать.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та констатували, що предметом позову є земельні ділянки саме того розміру, який зазначений в позовній заяві.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, про причину неявки суд не повідомив, про день розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення кореспонденції.

Третя особа свого представника в судове засідання не направила , повідомила про неможливість направити свого представника в судове засідання та просила відкласти розгляд справи.

Суд відмовив у задоволенні вказаного клопотання, оскільки третьою особою не вказано причини відсутності представника.

Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.11.2017 та 19.02.2018 відповідно ТОВ "Комісар Індастрі" з прилюдних торгів ДП "СЕТАМ" було придбано нерухоме майно, що належало ВАТ "Житомирський завод хімічного волокна" та знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Промислова, 1/154, а саме:

- будівлю трисекційної бризкальної градирні (номер об'єкта в РПВН: 36534145), площею 460,7 кв.м. (протокол №301335 від 01.11.2017 по лоту №242701);

- будівлю трьохсекційної градирні (номер об'єкта в РПВН: 33034462), площею 443,9 кв.м. (протокол №301333 від 01.11.2017 по лоту №242250);

- будівлю двосекційної бризкальної градирні (номер об'єкта в РПВН: 36534090), площею 306,9 кв.м. (протокол №301334 від 01.11.2017 по лоту №242571);

- будівлю пральні (номер об'єкта в РПВН: 33034090), площею 395,9 кв.м. (протокол №317504 від 19.02.2018 по лоту №263063).

09.01.2018 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_3 відповідно до ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження" на підставі затверджених актів про проведення електронних торгів ТОВ "Комісар Індастрі" були видані Свідоцтва, зареєстровані в реєстрі за №№ 20, 21 та 22, якими посвідчено право власності на майно, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Промислова 1/154 (а.с.10-15 т.1), а саме:

- будівлю трисекційної бризкальної градирні, площею 460,7 кв.м. (номер запису про право власності: 24323334, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 101);

- будівлю трьохсекційної градирні, площею 443,9 кв.м. (номер запису про право власності: 24324273, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 101);

- будівлю двосекційної бризкальної градирні, площею 306,9 кв.м. (номер запису про право власності: 24323862, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 101).

06.03.2018 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_3 відповідно до ст. 62 Закону України "Про виконавче провадження'' на підставі затвердженого акту про проведення електронних торгів ТОВ "Комісар Індастрі" було видано Свідоцтво, зареєстроване в реєстрі за № 448, яким посвідчено право власності на майно, що знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Промислова 1/154 (а.с.16-17 т.1), а саме:

-будівлю пральні, площею 395,9 кв.м. (номер запису про право власності: 25153684, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 101).

В постійному користуванні ВАТ "Житомирський завод хімічного волокна" перебуває земельна ділянка площею 65,5139га кадастровий номер :07:005:0025, за адресою: м. Житомир, вул. Промислова 1/154, цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних буділель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (Акт на право постійного користування ІІ-ЖТ №002516 від 05.01.1996 р. зареєстрований за №360) (а.с.22 т.1).

06.03.2018 в.о. голови правління ВАТ "Житомирський завод хімічного волокна" були підписані дві заяви (посвідчені приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстровані за № 455 та №454) про надання згоди на вилучення з постійного користування ВАТ "Житомирський завод хімічного волокна" двох земельних ділянок площею 1 га та 2,85 га, що розташовані за адресою: м. Житомир, вул. Промислова 1/154, які необхідні для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, а саме: будівлі трьохсекційної градирні, будівлі двосекційної бризкальної градирні, будівлі трисекційної бризкальної градирні, будівлі пральні, що належать на праві власності ТОВ "Комісар Індастрі" (а.с.23,24).

Листом №2018-1-6 від 19.06.2018 ВАТ "Житомирський завод хімічного волокна" повідомив TOB "Комісар Індастрі" про відкликання заяв від 06.03.2018 щодо згоди на вилучення 2.85 га та 1 га земельних ділянок з постійного користування ВАТ "Житомирський завод хімічного волокна" (а.с.29 т.1) посилаючись на те, що 20 квітня 2018 року ВАТ "Житомирський завод хімічного волокна" включено в перелік об'єктів малої приватизації згідно Закону України "Про приватизацію державного та комунального майна" від 18.01.2018 № 2269-VIII за наказом Фонду державного майна №533 "Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України" від 27 березня 2018 року №447 "Про затвердження переліків об'єктів малої приватизації, що підлягають ватизації в 2018 році". У відповідності до вимог вказаного закону заборонено вчиняти правочини та/або господарські зобов'язання, внаслідок яких може відбутися зменшення вартості майна або зменшення розміру земельної ділянки, що належить такому підприємству або перебуває в його користуванні.

У позові, позивач зазначив, що метою звернення до господарського суду із вказаним позовом є визначення правового режиму земельної ділянки, що перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду у відповідності до ст. 120 Земельного кодексу України та ст.377 Цивільного кодексу України, та з урахуванням правових висновків, наведених у постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 року у справі № 6-253цс16 та від 12.10.2016 року у справі №6-2225цс16.

Позивач зазначає, що оскільки він набув права власності на нерухоме майно, саме з цього моменту до нього перейшло право користування земельною ділянкою для обслуговування нежитлових будівель відповідно до принципу неподільності нерухомого майна та земельної ділянки, на якій це майно розташоване та яка необхідна для його обслуговування, що закріплений у ст. 377 Цивільного кодексу України та ст. 120 Земельного кодексу України.

За змістом статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду фізичними або юридичними особами, які не можуть мати у власності земельних ділянок, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок, будівля або споруда, на умовах оренди.

Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об'єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

При цьому при застосуванні положень статті 120 Земельного кодексу України у поєднанні з нормою статті 125 Земельного кодексу України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Таким чином, саме з моменту реєстрації права власності на нерухомого майно до особи переходить право на земельну ділянку.

Зазначені висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 року у справі № 6-253цс16.

Разом з тим, предметом даного спору не є земельні ділянки, на яких безпосередньо розташовані об'єкти, що належать позивачу. Позивач позивається стосовно земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування придбаних будівель.

Частиною першою статті 92 Земельного кодексу України встановлено, що право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Згідно приписів частини 1,2,5 статті 116 наведеного Кодексу унормовано, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.

Відповідно до пункту "а" статті 141 вказаного Кодексу підставами припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.

Частиною 3,4 статті 142 зазначеного Кодексу встановлено, що припинення права постійного користування земельною ділянкою у разі добровільної відмови землекористувача здійснюється за його заявою до власника земельної ділянки. Власник земельної ділянки на підставі заяви землекористувача приймає рішення про припинення права користування земельною ділянкою, про що повідомляє органи державної реєстрації.

Частиною першою статті 122 Земельного кодексу України передбачено, що сільські, селищні, міські ради надають земельні ділянки у постійне користування юридичним особам із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Згідно частини першої статті 123 цього Кодексу надання земельних ділянок юридичним особам у постійне користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок.

Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (частина перша статті 125 Земельного кодексу України).

Право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинене лише з підстав, передбачених статтею 141 цього Кодексу, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб'єкта права користування земельною ділянкою після державної реєстрації такого права поза межами підстав, визначених у статті 141 Земельного кодексу України, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою.

Вирішуючи спори про припинення права власності на земельну ділянку чи права користування нею, необхідно враховувати, що орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування має право прийняти рішення про це лише в порядку, з підстав і за умов, передбачених статтями 140 - 149 Земельного кодексу України.

Спірна земельна ділянка знаходиться в комунальній власності та перебуває в розпорядженні Житомирської міської ради.

Отже, земельна ділянка кадастровий номер :07:005:0025 перебуває у комунальній власності та знаходиться на праві постійного користування у відповідача, отже вилучення земельної ділянки можливе за рішенням власника земельної ділянки - Житомирської міської ради і тільки за згодою землекористувача.

Докази звернення Відкритого акціонерного товариства "Житомирський завод хімічного волокна" до Житомирської міської ради із заявою про добровільну відмову від права постійного користування спірними земельними ділянками, вказаними у державному акті серія та номер ІІ-ЖТ №002516 на право постійного користування земельною ділянкою, відсутні.

Докази припинення у встановленому законом порядку права постійного користування відповідачем вказаними у цьому державному акті земельними ділянками відсутні.

Таким чином, право постійного користування земельною ділянкою :07:005:0025, яка знаходиться за адресою: м. Житомир, вул. Промислова, 1/154 належить ВАТ "Житомирський завод хімічного волокна" (Акт на право постійного користування ІІ-ЖТ №002516 від 05.01.1996 р. зар еєстрований за №360) та не припинено у встановленому законом порядку.

Оскільки купівлею окремого індивідуально визначеного майна було продано окремі індивідуально визначені об'єкти, а не цілісний майновий комплекс, а відтак без продажу земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування зазначених будівель, відповідно позивач набув прав на ті частини земельних ділянок, які зайняті будівлями, спорудами, що належать позивачу, і які не є предметом даного спору.

Крім того суд констатує наступне. Позовні вимоги спрямовані на набуття права позивачем на конкретні земельні ділянки конкретного розміру. Відповідно до ст.ст.82, 93, 94 Земельного кодексу України земельна ділянка може надаватись юридичній особі у власність, в оренду та в концесію. В постійне користування земля може надаватись вичерпному переліку осіб, до яких позивач не входить (ст. 92 ЗК України). Тобто право постійного користування, яке мав відповідач, не може перейти до позивача на підставі ст.120 ЗК України.

Відповідно до ст. 116 ч.1 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Таким чином повноваження щодо надання земельної ділянки належить до дискреційних повноважень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Дискреція полягає у повноваженнях визначати не тільки право, але й розмір та конфігурацію земельної ділянки. При наявності дискреційних повноважень органу виконавчої влади або місцевого самоврядування суд не вправі підмінювати ці повноваження.

Також, в звязку з цим, факт написання керівником відповідача заяв про згоду на вилучення земельної ділянки не має правового значення для спірних правовідносин.

Крім того, відповідно до ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Натомість, земельні ділянки, щодо яких позивач просить ухвалити судове рішення, не визначені як обєкти цивільного права, що унеможливлює прийняття будь-якого рішення щодо цих ділянок.

Крім того, позивач просить визнати право на земельні ділянки. Однак, відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. А стаття 126 ЗК України вказує на те, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Вказаний закон дійсно передбачає набуття речового права за рішенням суду, однак в даному випадку таке право можу бути надане лише відповідним державним органом чи органом місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. ст. 13,73,74,77 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, обґрунтовують свої вимоги і заперечення поданими суду доказами. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи викладене, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 23.04.19

Суддя Тимошенко О. М.

Віддрукувати:

1- в справу

2-3- сторонам (рек. з повідом.)

4- третій особі (рек. з повідом.)