ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

18.04.2019 Справа № 920/1040/18
м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі:

судді Джепи Ю.А.,

за участю секретаря судового засідання Олтушевської І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Комунального підприємства «Міськводоканал» Сумської міської ради, м. Суми,

до відповідача - Приватного акціонерного товариства «Технологія», м. Суми,

про стягнення 37670 грн 50 коп.,

за участю представників сторін:

від позивача - ОСОБА_1 (ордер серія КС № 389557 від 20.09.2018),

від відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 18.01.2019),

УСТАНОВИВ:

Позивач 28.12.2018 звернувся з позовом до суду, в якому просить суд стягнути з відповідача 33262 грн 80 коп. заборгованості, 3692 грн 16 коп. пені, 316 грн 39 коп. 3% річних, 399 грн 15 коп. інфляційних збитків за обєми скинутих понаднормативно забруднених стічних вод. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача 1762 грн витрат по сплаті судового збору.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідачем були перевищені гранично допустимі концентрації забруднюючих речовин у стічних водах, що є порушенням умов укладеного між сторонами договору від 01.08.2015 № 770, а також Правил приймання стічних вод у систему каналізації м. Суми, затверджених рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради від 10.12.2007 № 596 (надалі Правила № 596) з урахуванням рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 06.09.2011 № 539 «Про внесення змін та доповнень до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 10.12.2007 № 596 «Про затвердження Правил приймання стічних вод в системи каналізації м. Суми» (надалі Правила № 539). Вищезазначені порушення, на думку позивача, є підставою для виставлення ним відповідачу рахунків на оплату, які відповідач повинен оплатити протягом 30 банківських днів.

Відповідач 04.02.2019 надав суду відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує та просить суд відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог, оскільки з 22.05.2017 в м. Суми відсутні норми допустимих концентрації забруднюючих речовин, які були б встановлені місцевими Правилами приймання стічних вод у систему каналізації м. Суми. Розрахунок обємів скинутих понаднормативно забруднених стічних вод за березень 2018 року проведений на підставі нечинних правил (а.с.48-56, том 1).

12.02.2019 позивачем була надана відповідь на відзив відповідача по справі, в якій позивач зазначає, що наполягає на задоволенні позовних вимог та заперечує проти аргументів, які викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву (а.с.123-131, том 1).

27.02.2019 відповідачем були надані до суду заперечення, в яких відповідач заперечує проти позовних вимог та в тому числі зазначає, що при визначенні допустимих концентрацій забруднюючих речовин у стічних водах позивач керувався місцевими Правилами № 596, тоді як необхідно було керуватися загальнодержавними Правилами приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення (а.с.180-186, том 1).

19.03.2019 позивач надав до суду письмові додаткові пояснення по справі. Суд залучив вказані пояснення до матеріалів справи (а.с.200, том 1).

19.03.2019 відповідачем були надані додаткові пояснення до відзиву на позовну заяву та до заперечень, в яких відповідач зазначає, що в силу вимог ст. 8, ст. 19 Конституції України, ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 11 ГПК України не можуть бути застосовані у даній справі Правила № 596, в редакції рішення № 539 (а.с.207-211, том 1).

Ухвалою суду від 18.01.2019 було відкрито провадження у справі та постановлено, що справа розглядатиметься у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 18.02.2019 було постановлено, що розгляд справи буде проводитись за правилами загального позовного провадження та відкладено підготовче провадження у справі. Крім того, ухвалою суду від 06.03.2019 було продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду від 20.03.2019 було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні 10.04.2019 було оголошено перерву до 18.04.2019.

15.04.2019 відповідач надав додаткове правове обґрунтування позиції по справі. Суд залучив вказані пояснення до матеріалів справи.

18.04.2019 позивачем були надані додаткові пояснення по справі. Суд залучив вказані пояснення до матеріалів справи.

Представник позивача в судовому засіданні усно зазначив, що наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні усно зазначив, що проти позовних вимог заперечує.

Суд, дослідивши надані сторонами докази, заслухавши пояснення представників сторін, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом були встановлені наступні фактичні обставини справи.

Між позивачем та відповідачем було укладено договір на водопостачання та прийом стічних вод від 01.08.2015 № 770 (надалі Договір). Відповідно до п. 8.1 Договору його укладено з 01.08.2015 по 01.08.2016 і він вважається щорічно продовженим. Вищезазначений факт підтверджуються наявною в матеріалах справи копією вказаного договору (а.с.115-118, том 1).

Відповідно до п. 1.1. Договору позивач зобов'язався забезпечувати відповідача питною водою та приймати стічні води, а відповідач зобовязався своєчасно оплачувати надані йому послуги з водопостачання та водовідведення за встановленими тарифами у строки і на умовах передбачених Договором.

Згідно з п. 5.1. Договору відповідач несе відповідальність за каналізаційні мережі, які знаходяться у нього на балансі. Позивач контролює скиди забруднюючих речовин кожного місяця.

Крім того, позивач зазначає, що до даних правовідносин, крім Правил № 596 та Правил № 539, застосовуються правила та порядок, які затверджені Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 № 316 «Про затвердження Правил приймання стічних вод до системи централізованого водовідведення та Порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення (далі Правила № 316, Порядок № 316), який набрав чинності 02.02.2018.

Позивачем, при здійсненні контролю за скидом забруднюючих речовин, було виявлено факт скиду відповідачем в міську каналізацію стічних вод з перевищенням вмісту рівня забруднюючих речовин порівняно з встановленими місцевими правилами.

22.03.2018 позивачем проводилась перевірка якості скиду стічних вод на каналізаційному випуску № 1 на виході з колодязя, за адресою: вул. Курська, 147 А, м. Суми.

За результатами перевірки було складено акт по відбору проб та протокол дослідження якості стічних вод, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями відповідного акту та протоколу (а.с.27, том 1).

Позивач для розрахунку плати використовував дані лабораторії позивача. Хімічна лабораторія контролю промстоків відповідача відповідає критеріям атестації і атестована на право проведення вимірювань у сфері робіт з контролю стану навколишнього природного середовища (води стічні), що підтверджується свідоцтвами про атестацію (а.с.36, том 1).

Як зазначає позивач, плата за скид стічних вод до систем централізованого водовідведення у разі порушення вимог щодо якості і режиму їх скидання вноситься споживачем на рахунок виробника у порядку та в строки, що передбачені місцевими правилами приймання та/або договором (п. 13 Порядку № 316). Відповідно до п. 2.3.4 Правил № 596 та Правил № 539 відповідач зобовязаний оплачувати рахунки за скид понаднормативних забруднень при порушенні встановлених показників протягом 30 банківських днів.

Позивач направив відповідачу рахунок на оплату, що підтверджується копією рахунку та копією листа (а.с.24-26, том 1).

Також, позивач направив на адресу відповідача претензію, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією претензії та доказів її направлення відповідачу (а.с.37-38, том 1).

Позивач зазначає, що відповідач свої зобов'язання не виконував, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позивачем наданий розрахунок заборгованості, пені, 3% річних, інфляційних нарахувань (а.с.19-23, том 1).

Отже, предметом доказування по даній справі є факт порушення відповідачем норм чинного законодавства забрудненням стічних вод при скиді вод в міську каналізацію та правомірність нарахування заборгованості за порушення чинних норм, які передбачають відповідальність за скинуті понаднормативно забруднені стічні води.

Надаючи юридичну оцінку вищезазначеним обставинам, суд дійшов до наступних висновків.

19.06.2017 набрала чинності прийнята 18 травня 2017 року нова редакція Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» новим абзацем 4, ч.1 ст.11 якого було встановлено, що затвердження правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем ценралізованого водовідведення віднесено до повноваження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері житлово-комунального господарства, інших державних органів у сфері питної води, питного волопостачання та водовідведення (надалі центральний орган).

Абз. 5 ст. 13 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» було віднесено до компетенції місцевих органів влади затвердження місцевих правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення відповідних населених пунктів.

Статтею 13-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» було визначено, що місцеві правила мають розроблятись на підставі та з урахуванням вимог правил приймання стічних вод та порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджених центральним органом, і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядувння.

У разі якщо відповідний орган місцевого самоврядування не прийняв рішення про затвердження місцевих правил, застосовуються правила приймання стічних вод, затверджені центральним органом.

19.06.2017 втратили свою чинність, на підставі розпорядження Кабінету міністрів України від 10 березня 2017 року №166р «Про скасування деяких наказів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади», затверджені Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002 року N 37 Інструкція про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів та Правила приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України.

Позивач продовжував використовувати вказану Інструкцію мотивуючи це тим, що існуючий порядок встановлений також в місцевих «Правилах приймання стічних вод у систему каналізації м. Суми», затвердженими рішенням виконкому Сумської міської ради 6 вересня 2011 року №539.

Допустимі концентрації забруднюючих речовин при скиді стічних вод Абонентів у каналізаційну систему м. Суми, що містяться в Таблиці 1 Правил № 539, розроблені та затверджені на підставі Правил № 37.

В пункті 3 вказаного розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 № 166-р зазначається, що воно набирає чинності через два місяці з дня його опубліку вання. Дане розпорядження набрало чинності 22.05.2017. Отже, з 22.05.2017 скасовані Правила приймання стічних вод № 37.

Як було зазначено, на підставі цих Правил № 37 були встановлені допустимі конце нтрації забруднюючих речовин в Правилах приймання стічних вод у систему каналізації м. Суми, а тому, на думку суду, вказані Правила з 22.05.2017 не є чинними.

Крім того, про чисельні суттєві та істотні порушення вимог законодавства при затвердженні Правил приймання стічних вод у систему каналізації м. Суми свідчить наступне.

Постановою Зарічного районного суду м. Суми від 18.05.2017 в справі № 591/1519/15-а: визнано незаконним та скасоване рішення виконавчого комітету Сумської місь кої ради від 10.12.2007 № 596 «Про затвердження Правил приймання стічних вод у сис тему каналізації м. Суми»; визнано незаконним з моменту прийняття та скасоване рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 06.09.2011 № 539 «Про внесення змін та доповнень до рішення виконавчого комітету Сумської міської ради від 10.12.2007 № 596 «Про затвер дження Правил приймання стічних вод у систему каналізації м. Суми».

Судом було скасовані зазначені Правила, у зв'язку із значними та суттєвими порушеннями при їх прийнятті, зок рема вимог ст. ст. 19, 57 Конституції України, Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності», Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів Украї ни.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 скасована вказана постанова суду першої інстанції, а позов залишений без розгляду, оскільки позивач пропустив установлений законом строк для звернення із позовом до адміністративного суду. При цьому, як вбачається з тексту ухвали суду апеляційної інстанції, суд встановив суттєві порушення чисельних нормати вно-правових актів при прийнятті Правил приймання стічних вод у систему кана лізації м. Суми. Ухва ла Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 набрала законної сили.

Також, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 01.11.2018 у справі № 818/2221/18 визнано протиправним і нечинним рішення виконавчого коміте ту Сумської міської ради від 06.09.2011 № 539.

Крім того, слід зазначити, що рішенням адміністративної ко легії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.08.2017 № 7 дії виконавчого комітету Сумської міської ради, що поля гають у прийнятті рішення від 06.09.2011 № 539 визнані такими, що вчинені з порушенням порядку затвердження місцевих правил прий мання стічних вод, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим п. 7 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигля ді вчинення дій, заборонених згідно зі ст. 17 Закону України «Про захист економічної конкуренції», в частині створення умов Комунальному підприємству «Міськводоканал» Сумської міської ради для вчинення порушення передбаченого п. 2 ст. 50 та ч. 1 ст. 13 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

В свою чергу, рішенням господарського суду Сумської області від 07.05.2018 у справі № 920/1123/17, яке набрало законної сили 31.05.2018, відмовлено у задоволенні позову виконавчого комітету Сумської міської ради про визнання недійсним рішення адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимоно польного комітету України від 30.08.2017 № 7, тобто дане рішення є чинним.

Згідно ст. 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» та ч. 2 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення органів Антимонопольного комітету України є обов'язковими до виконання.

Зазначеним рішенням адміністративної колегії Сум ського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 30.08.2017 № 7 дії виконавчого комітету Сумської міської ради, що полягають у при йнятті рішення від 06.09.2011 № 539 визнані такими, що вчинені з порушенням порядку затвердження місцевих правил приймання стічних вод, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, і вказане рі шення є обов'язковим до виконання.

Згідно ч. 3 ст. 11 ГПК України суд застосовує правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 у справі № 591/1519/15-а встановлено, що оскаржуване рішення № 539 від 06.09.2011 відпові дачем прийняте не на підставах та у спосіб, що передбачені законодавством, що регулюють спірні правовідносини.

З наведеного вбачається, що в силу ч. 3 ст. 11 ГПК України не підлягають за стосуванню господарським судом при розгляді даної справи Правила № 539, які прийняте не на підставах та у спосіб, що передбачені законодавством, що регулюють спірні правовідносини.

Крім того, згідно ч. 7 ст. 11 ГПК України, у разі невідповідності правового акта правовому акту вищої юридичної сили суд застосовує норми правового акта вищої юридичної сили.

Таким чином з усього вищенаведеного можна зробити обгрунтований висновок, що з 22.05.2017 в м. Суми відсутні нормативи допустимих концентрацій забруднюючих речовин, які були б встановлені місцевими Правилами приймання стічних вод у систему каналі зації м. Суми.

Суд дійшов висновку, що існуючий порядок визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджений центральним органом, на який посилається позивач, було скасовано, а тому використання такого порядку є протиправними, оскільки відповідно до чинного на той час законодавства порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем ценралізованого водовідведення, віднесено до повноваження центрального органу виконавчої влади, а не місцевого.

Тому, застосування позивачем порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення до відібраних проб 22.03.2018 є такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства і грунтуються на нормативно-правовому акті, який на той час вже було скасовано.

Також, 02.02.2018 набув чинності наказ Міністерства регіонального розвитку та житлово-комунального господарства України № 316 від 1 грудня 2017 року «Про затвердження Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та Порядок визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення», яким було встановлено новий порядок визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем централізованого водовідведення (надалі Наказ № 316).

В період з 21 червня 2017 року по 14 січня 2019 року місцевими органами влади м. Суми не було розроблено та прийнято в установленому порядку місцеві правила приймання стічних вод. Нові місцеві «Правила приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення м. Суми» було затверджено лише 15 січня 2019 року Рішенням виконкому Сумської міської ради № 4.

Отже, з огляду на все вищенаведене в м. Суми станом на березень 2018 року від сутні законні місцеві правила приймання стічних вод у каналізаційну систему м. Суми.

Оскільки на час відібрання проб 22.03.2018 вже набув чинності Наказ № 316, а місцевих правил, які б були прийняті на підставі та з урахуванням вимог зазначеного Наказу № 316, як це вимагає ст.13-1 нової редакції Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», розроблено та прийнято уповноваженим органом місцевого самоврядування м. Сум ще не було, то відповідно до вимог абзацу 5 ст.13-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» до відносин сторін пов'язаних з відбором проб 21.03.2018 застосовуються правила приймання стічних вод, затверджені центральним органом.

В той же час, позивач застосував Правила № 316 виключно в частині визначення порядку нарахування плати за скид понадноративних забруднень та не застосував у частині норм гранично допустимих скидів, які встановлені у додатку 4 до Правил № 316. Так при розрахунку плати за понаднормативних забруднення стічних вод, які було виявлено в пробах 22 березня 2018 року, позивач для визначення гранично допустимих концентрацій забруднюючих речовин використовує норми, встановлені місцевими Правилами №539.

Проте, як було вищенаведено, ці допустимі концентрації (ДК) забруднюючих ре човин в Правилах № 539 є нечинними.

Тобто, з наведених фактичних обставин і правових норм вбачається, що не підлягають застосуванню приписи Правил приймання стічних вод у систему каналізації м. Суми, в тому числі допустимі концентрації (ДК) забруднюючих речовин при скиді стічних вод Абонентів у каналізаційну систему м. Суми, що містяться в Таблиці 1, які стали підставою для нарахування позивачем відповідачу 33262,80 грн за об'єми скинутих понаднормативно забруднених стічних вод за березень 2018 року.

Законом України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» зазначено, що місцеві правила повинні відповідати центральним.

В той же час, на момент спірних правовідносин правила, які приймаються центральним органом були відсутні, а місцеві правила були прийняті лише в 2019 році, оскільки лише в 2018 році були затверджені правила центральним органом виконавчої влади.

Згідно з ст. 6, ст. 19 Конституції України органи законодавчої та виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім того, відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Отже, саме на центральний орган покладено обовязок прийняття правил, відповідно до Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення».

На думку суду, наслідки відсутності відповідних дій центрального органу та відсутність затверджених центральним органом правил, на момент наявних договірних правовідносин між сторонами, не можна покладати на споживача (відповідача).

Крім того, позивач не був позбавлений права звернутись до суду стосовно відсутності затверджених центральним органом виконавчої влади правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та порядку визначення розміру плати, що справляється за понаднормативні скиди стічних вод до систем ценралізованого водовідведення.

Суд не погоджується з доводами позивача, що листом Департаменту систем життєзабезпечення та житлової політики Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 18.10.2018 № 8/9-2698-18 підтверджена правомірність його дій при нарахуванні плати за об'єми скинутих понаднормативно забруднених стічних вод на підставі Правил № 596, в редакції рішення № 539. Оскільки, на думку суду, вказаний лист зазначеного Департаменту не є нормативно-правовим актом, а тому за своєю правовою природою носить рекомендаційний, роз'яснювальний характер для субєктів господарювання, до яких він спрямований.

Також, в пункті 2 розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.03.2017 № 166-р «Про скасування деяких наказів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади» чітко зазначено, що міністерствам та іншим центральним органам виконавчої влади вжити заходів до запобігання незаконній практиці надіслання до виконання нормативно-правових актів, що не пройшли державну реєстрацію, а також методичних рекомендацій та листів, якими встановлюються правові норми. Крім того, Департаментом перед виданням даного листа не досліджувалось на предмет законності прийняття виконавчим комітетом Сумської міської ради рішення № 596.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є неправомірними, необґрунтованими достатніми доказами та задоволенню не підлягають.

Згідно до вимог п. 2ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При звернення з позовною заявою позивачем було сплачено 1762 грн судового збору. Вищезазначений факт підтверджується копією платіжного доручення № 6862 від 26.12.2018 (а.с.12, том 1).

Враховуючи те, що в задоволенні позовних вимог відмовлено, то витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 1762 грн покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст.123, 124, 129, 130,185, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1 ст. 256 ГПК України). Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України). Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне судове рішення складено 19.04.2019.

Суддя ОСОБА_3