номер провадження справи 9/161/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
24.04.2019 Справа № 908/2655/18
про визнання недійсним рішення про застосування оперативно-господарської санкції
Суддя Боєва О.С.
До господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Національного заповіднику "Хортиця", до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго", про визнання недійсним рішення комісії, оформленого протоколом комісії з розгляду Актів про порушення Правил роздрібного ринку електричної енергії від 25.10.2018, яким нараховано плату за недовраховану електроенергію згідно Акту про порушення № 000074 від 05.09.2018 в сумі 461527,18 грн. за період з 06.09.2017 по 05.09.2018 та, відповідно, таким, що не підлягає виконанню.
В прохальній частині позовної заяви позивачем було зазначено про вирішення питання про розподіл судових витрат, шляхом ухвалення додаткового рішення після розгляду справи по суті та надання документального підтвердження судових витрат позивача не пізніше п'яти днів після розгляду справи по суті (ч. 8 ст. 129, п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України).
Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.12.2018 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2655/18 (номер провадження 9/161/18), справа розглядалася за правилами загального позовного провадження.
05.04.2019 судом розглянуто справу № 908/2655/18 по суті, оголошено вступну та резолютивну частини рішення, позов задоволено. При прийнятті рішення у справі питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішено.
Згідно з витягом з протоколу передачі від 10.04.2019 вказану заяву передано на розгляд раніше визначеному складу суду у справі № 908/2655/18: судді-доповідачу Боєвій О.С.
За змістом ч.ч. 1, 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви.
В період з 19.04.2019 по 23.04.2019 включно суддя перебувала на лікарняному.
Згідно з ч. 1 ст. 237, ч. 5 ст. 238 ГПК України при ухваленні рішення суд, зокрема, вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. У резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, в тому числі належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Частиною 8 ст.129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Під час розгляду справи по суті, позивачем також в усній формі було зазначено про наміри подати у встановлені законом строки докази здійснених судових витрат.
На підставі вказаних норм процесуального права, враховуючи надходження від позивача відповідної заяви у визначений ГПК України строк, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення про вирішення питання про судові витрати. При цьому, суд не вбачає необхідності виклику сторін з призначенням судового засідання.
Згідно з матеріалами справи, за подання позовної заяви позивачем згідно з платіжним дорученням № 40 від 20.11.2018 сплачено суму 1762,00 грн. судового збору за позовною вимогою немайнового характеру.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані із розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Таким чином, за результатами розгляду даної справи з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума витрат зі сплати судового збору в розмірі 1762 грн.
За змістом ч.ч. 2, 4 ст. 126 ГПК України для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
05.03.2019 від відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу, в якому останній зазначив, що їх розмір є необґрунтовано завищеним, не підтверджений належними доказами, в тому числі щодо їх фактичної сплати позивачем.
До заяви про ухвалення додаткового рішення, яка надійшла до суду 10.04.2019, додано копію договору № 04/02-2019 на надання послуг з юридичного консультування та представництва від 07.02.2019, укладеного між Національним заповідником «Хортиця» (Клієнт) та адвокатом Вишняковою Іриною Олександрівною, згідно з яким, відповідно до раніше укладеного договору про надання правової допомоги № 04/01-2019 від 04.01.2019 (т.2 а.с.33) Адвокат зобов'язується надати Клієнту послуги з юридичного консультування та юридичного представництва (Послуги), а Клієнт зобов'язується прийняти та оплатити надані Адвокатом послуги (п.1.1).
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до приписів частини 4 ст.126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126).
Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126).
Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу, господарський суд враховує правові висновки, що викладені в постанові Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 904/8308/17, де зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Такі критерії на практиці застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.
З огляду на приписи ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика Європейського суду з прав людини, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.
Суд дійшов до висновку, що визначена у актах прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) вартість послуг згідно переліку із зазначенням кількості витраченого адвокатом часу на виконання відповідних робіт, в тому числі: за окреме складання кожної з поданих заяв по суті та із процесуальних питань, і ставками за годину їх виконання (зокрема, складання клопотання про відкладення розгляду справи та попереднього розрахунку витрат - по 0,5 год. вартістю 500 грн. кожний документ) та інших наведених у актах послуг, розмір вартості представництва адвокатом інтересів в судовому засіданні за кожний судодень (2000 грн.) є неспівмірним із складністю даної справи.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 238, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
Копію додаткового рішення направити сторонам у справі.
Додаткове рішення складено та підписано 24.04.2019.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня його складання у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням п. 17.5 ч. 1 розділу ХІ "Перехідні положення" ГПК України.

Суддя О.С. Боєва