ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року Справа № 902/637/14

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуюча суддя Коломис В.В., суддя Дужич С.П. , суддя Миханюк М.В.

секретар судового засідання Величко К.Я.

за участю представників сторін:

аплянта - не з'явився;

боржника - Федорук О.Б.; Кучерява І.П. - в режимі відеоконференції;

арбітражного керуючого - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вольта Сек'юріті" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 25 лютого 2019 року у справі № 902/637/14 (суддя Тісецький С.С.)

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Систем Кепітал Білдінг"

до Приватного підприємства "Гурівецьке"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 25 лютого 2019 року відмовлено в задоволені заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Вольта Сек'юріті" б/н від 18.12.2018 року про забезпечення позову у справі № 902/637/14 повністю.

Не погоджуючись з прийнятою судом першої інстанції ухвалою, ТОВ "Вольта Сек'юріті" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Вінницької області скасувати та прийняти нову ухвалу, якою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Вольта Сек'юріті" б/н від 18.12.2018 року про забезпечення позову у справі № 902/637/14 задоволити.

Обгрунтовуючи свої вимоги апелянт посилається на порушення господарським судом Вінницької області норм матеріального та процесуального права.

ТОВ "Гурівецьке" у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду законною та обгрунтованою, а тому просить залишити її без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судове засідання представники апелянта та кредиторів не з'явилися. При цьому, від апелянта на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Представник боржника проти відкладення розгляду скарги заперечив.

Розглянувши вказане клопотання колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Враховуючи те, що ухвалою апеляційного суду від 26 березня 2019 року, якою призначено розгляд справи, явку сторін визнано на власний розсуд, а також те, що з поданого клопотання про відкладення не вбачається поважних причин, які б свідчили про необхідність перенесення судового засідання на іншу дату, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вказаного клопотання та з огляду на належне повідомлення всіх учасників справи про дату, час і місце розгляду справи - відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Безпосередньо в судовому засіданні представник боржника повністю підтримав вимоги та доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Колегія суддів, заслухавши пояснення представника боржника, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, вважає, що у задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити, ухвалу місцевого господарського суду - залишити без змін.

При цьому колегія суддів виходила з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 23.10.2014 року порушено провадження у справі про банкрутство ПП "Гурівецьке"; введено процедуру розпорядження майном боржника; призначено розпорядником майна арбітражного керуючого Гонту О.А.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 07.09.2017 року у справі № 902/637/14 задоволено заяву арбітражного керуючого Гонти О.А. № 02-19/846 від 29.08.2017 року, припинено її повноваження як розпорядника майна ПП "Гурівецьке" у справі №902/637/14 та призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Оверчука Д.О.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 30.05.2018 року у справі №902/637/14, зокрема, припинено повноваження керівника ПП "Гурівецьке" ОСОБА_5 та виконання обов'язків керівника ПП "Гурівецьке" покладено на розпорядника майна Оверчука Д.О.

07 грудня 2019 року ТОВ "Вольта Сек'юріті" звернулось до Господарського суду Вінницької області з позовною заявою б/н від 07.12.2018 року до ПП "Бізон-Тех 2006", ПАТ "Державна продовольчо-зернова корпорація України", МПП Фірми "Ерідон", ТОВ "Торговий дім Фідленс", ПАТ Акціонерного банку "Укргазбанк", ОСОБА_6, ПП "Фірма "Бершадь агроплюс", ТОВ "Порше Мобіліті", Калинівської ОДПІ ГУ ДФС у Вінницькій області, Аграрного фонду України, ТОВ "Систем Кепітал Білдінг", ПП "Гурівецьке", в якій просить суд визнати незаконними дії ОСОБА_7 з погашення вимог кредиторів та зобов'язати усіх кредиторів ПП "Гурівецьке", яким незаконно були перераховані кошти повернути їх на рахунок, відкритий у АТ "УкрСиббанк" (справа № 902/795/18).

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 11.12.2018 року справу №902/795/18 за згаданим вище позовом ТОВ "Вольта Сек'юріті" про визнання незаконними дій та зобов'язання повернути кошти, об'єднано в одне провадження зі справою №902/637/14 про банкрутство Приватного підприємства "Гурівецьке" з присвоєнням №902/637/14.

18 грудня 2018 року ТОВ "Вольта Сек'юріті" звернулось до Господарського суду Вінницької області з заявою про забезпечення позову у справі №902/637/14.

Вказана заява обгрунтована тим, що ухвалою Господарського суду Вінницької області від 30.05.2018 року було задоволено клопотання ПВКП "Ятрань" від 06.11.2017 року про відсторонення керівника боржника; припинено повноваження керівника ПП "Гурівецьке" ОСОБА_5; виконання обов'язків керівника ПП "Гурівецьке" покладено на арбітражного керуючого Оверчука Д.О.

Проте, всупереч вищевказаній ухвалі засновники підприємства почали вчиняти дії зі зміни керівників боржника. Так, на думку заявника, 23.10.2018 року незаконним керівником ПП "Гурівецьке" - ОСОБА_7 на рахунки кредиторів через рахунок відкритий у АТ "Укрсиббанк", що належить ПП "Гурівецьке", були надіслані кошти із призначенням - задоволення грошових вимог кредиторів.

23.10.2018 року на рахунок ТОВ "Вольта Сек'юріті", що відкритий у АТ "ОТП Банк" від ПП "Гурівецьке" надійшли кошти у розмірі 50 290,54 грн. Проте, дані кошти ТОВ "Вольта Сек'юріті" були повернуті, оскільки, на його думку, надіслана грошова сума була отримана злочинним шляхом та перерахована з грубим порушенням норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника та визнання його банкрутом".

Обставини, викладені в позовній заяві, а саме порушення зі зміни нового керівника ПП "Гурівецького" після винесення ухвали від 30.05.2018 року, на думку заявника, дає підстави для висновку, що ОСОБА_7 є незаконно призначеним керівником, а отже всі господарські операції, розпорядження майном та коштами ПП "Гурівецьке", в тому числі і погашення боргу перед кредиторами, дана особа не мала права вчиняти.

Крім того, заявник зазначає, що згідно пункту 5. 1 статуту ПП "Гурівецьке" управління підприємством здійснює директор. Директором може бути безпосередньо власник, який вирішує усі питання діяльності підприємства відповідно до повноважень наданих йому цим Статутом, без довіреності діє від імені підприємства, розпоряджається майном підприємства, укладає договори, контракти та угоди з юридичними і фізичними особами, видає довіреності, відкриває в банківських установах поточних рахунки і інші рахунки, користується правом розпорядження коштами, затверджує локальні акти підприємства, вирішує інші питання діяльності підприємства. Угоди, договори, загальна сума яких перевищує 50 000 (п'ятдесят тисяч гривень) повинні бути погоджені Зборами Власників. Директор має право відчужувати основні засоби підприємства лише за погодженням із Зборами Власників.

Отже, на думку заявника, на сьогодні існує ризик того, що непідконтрольна та незаконно призначена особа використовуватиме кошти, які знаходяться на рахунках ПП "Гурівецьке", вирішуватиме усі питання діяльності підприємства відповідно до повноважень, наданих йому Статутом, розпоряджатиметься майном підприємства, укладатиме договори, контракти та угоди з юридичними і фізичними скобами, видаватиме довіреності, відкриватиме в банківських установах поточних рахунки і інші рахунки, користуватиметься правом розпорядження коштами, затверджуватиме локальні акти підприємства, вирішуватиме інші питання діяльності підприємства, а тому з метою уникнення вказаних обставин, на думку заявника, необхідно застосувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти, що знаходяться на відкритих рахунках у банківських установах, що належать ПП "Гурівецьке", а також заборони вчиняти ОСОБА_7, а також іншим особам, окрім Оверчука Д.О., вчиняти передбачені статутом права.

Враховуючи викладене, заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на кошти, що належать ПП "Гурівецьке" та знаходяться на рахунках; заборонити будь-кому, окрім призначеного ухвалою від 30.05.2018 року керівника ПП "Гурівецьке" Оверчука Дениса Олександровича, вчиняти дії з управління підприємством, розпоряджатися майном підприємства, укладати договори, контракти та угоди з юридичними і фізичними особами, видавати довіреності, відкривати в банківських установах поточні рахунки і інші рахунки, користуватися правом розпорядження коштами, затверджувати локальні акти підприємства, вирішувати інші питання діяльності підприємства.

Місцевий господарський суд, розглянувши вказану заяву про забезпечення позову, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються дані вимоги, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до висновку про відсутність правових підстав для її задоволення.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

За змістом ч.ч. 1,2 ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.137 ГПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Згідно п.п. 1,3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову" №16 від 26.12.2011 року (далі - Постанова), у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред'явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов'язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, підставами для забезпечення позову є істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Однак, заявником не надано ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду доказів в підтвердження наявності обставин, які б свідчили про неможливість або утруднення виконання судового рішення чи ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача за зазначеним вище позовом.

При цьому, доводи заявника щодо можливості вчинення незаконних дій посадовою особою ПП "Гурівецьке" ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені належними доказами.

Крім того, відповідно до п.п. 7, 9 Постанови, накладення господарським судом арешту на рахунки боржника чинним законодавством не передбачене, але господарський суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат. Відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Виносячи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти. Помилковими слід визнавати ухвали, якими боржникам забороняється користуватись їх майном, якщо через особливості цього майна користування ним не тягне знищення або зменшення його цінності. За наявності підстав для застосування такого заходу до забезпечення позову господарський суд може заборонити витрачання майна на власні потреби, відчуження його у будь-який спосіб, у тому числі здійснення тих чи інших платежів або перерахування авансом певних сум тощо. Якщо з урахуванням особливостей майна користування ним не тягне за собою його знищення або зменшення його цінності, то для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони відповідачеві користуватися таким майном підстави, як правило, відсутні.

Разом з тим, заявником не надано суду доказів на підтвердження відомостей щодо наявності у ПП "Гурівецьке" банківських рахунків, на яких обліковуються грошові кошти та на які заявник просить накласти арешт.

Пунктами 2,4 ч.1 ст.137 ГПК України визначено, що позов забезпечується: забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання.

Як вбачається, предметом вищевказаного позову є визнання незаконними дій та зобов'язання кредиторів боржника повернути кошти.

Разом з тим, заявник у поданій заяві просить заборонити будь-кому, окрім розпорядника майна вчиняти дії, які стосуються діяльності підприємства, а не стосовно предмета позову.

Крім того, згідно ч.12 ст.22 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" повноваження керівника боржника та виконавчих органів його управління, покладені на них відповідно до законодавства чи установчих документів, можуть бути припинені в разі, якщо ними не вживаються заходи щодо забезпечення збереження майна боржника, створюються перешкоди діям розпорядника майна чи допускаються інші порушення законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Господарського суду Вінницької області від 30.05.2018 року у даній справі, зокрема, припинено повноваження керівника Приватного підприємства "Гурівецьке" ОСОБА_5; виконання обов'язків керівника ПП "Гурівецьке" покладено на розпорядника майна Оверчука Дениса Олександровича; заборонено керівнику та керівним органам Приватного підприємства "Гурівецьке", до моменту передачі документів арбітражному керуючому, без згоди арбітражного керуючого (розпорядника майна) ПП "Гурівецьке" Оверчука Д.О: відчужувати або обтяжувати нерухоме майно боржника, в тому числі його передачі в оренду, заставу, внесення зазначеного майна до статутного капіталу іншого підприємства або господарського товариства, розпорядження нерухомим майном боржника у будь-який інший спосіб; розпорядження у будь-який спосіб іншим майном боржника, балансова вартість якого становить понад один відсоток балансової вартості активів боржника та укладання інших значних правочинів (договорів).

Отже, наразі керівним органам вищевказаного підприємства, крім розпорядника майна Оверчука Д.О., заборонено вчиняти дії, які стосуються майна та діяльності ПП "Гурівецьке", а тому відсутні підстави для застосування забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам вчиняти дії, що стосуються діяльності відповідного підприємства.

Відповідно до п.3 Постанови, обрані заходи до забезпечення позову не повинні мати наслідком повне припинення господарської діяльності суб'єкта господарювання, якщо така діяльність, у свою чергу, не призводитиме до погіршення стану належного відповідачеві майна чи зниження його вартості.

Із заяви про забезпечення позову вбачається, що ТОВ "Вольта Секюріті" просить накласти арешт на кошти боржника ПП "Гурівецьке" на усіх наявних рахунках.

Слід зазначити, що наслідком накладення арешту на усі рахунки буде повне блокування діяльності ПП "Гурівецьке", тоді як у справі №902/637/14 про банкрутство ПП "Гурівецьке" триває стадія розпорядження майном, в якій основною метою є відновлення платоспроможності, а не ліквідація підприємства.

Відповідно до п.9 Постанови, виносячи ухвалу про заборону відповідачеві вчиняти певні дії, господарський суд повинен точно визначити, які саме дії забороняється вчиняти. Помилковими слід визнавати ухвали, якими боржникам забороняється користуватись їх майном, якщо через особливості цього майна користування ним не тягне знищення або зменшення його цінності. За наявності підстав для застосування такого заходу до забезпечення позову господарський суд може заборонити витрачання майна на власні потреби, відчуження його у будь-який спосіб, у тому числі здійснення тих чи інших платежів або перерахування авансом певних сум тощо. Якщо з урахуванням особливостей майна користування ним не тягне за собою його знищення або зменшення його цінності, то для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом заборони відповідачеві користуватися таким майном підстави, як правило, відсутні.

У будь - якому разі, заборона вчинення дій повинна стосуватись предмету позову. Натомість, в даному випадку, заходи забезпечення, про якій просить заявник, є протилежними до предмету позову.

Враховуючи викладене, місцевий господарський суд прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Вольта Сек'юріті" б/н від 18.12.2018 року про забезпечення позову у справі № 902/637/14.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Натомість, скаржником не подано судовій колегії належних та достатніх доказів, які стали б підставою для скасування ухвали місцевого господарського суду. Посилання скаржника, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, документально необґрунтованими, такими, що належним чином досліджені судом першої інстанції при розгляді спору.

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Вінницької області ґрунтується на матеріалах і обставинах справи, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вольта Сек'юріті" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Вінницької області від 25 лютого 2019 року у справі №902/637/14 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

4. Справу №902/637/14 повернути Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "16" квітня 2019 р.

Головуюча суддя Коломис В.В.

Суддя Дужич С.П.

Суддя Миханюк М.В.