номер провадження справи 28/44/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2019 Справа № 908/630/19

м.Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федорової Олени Владиславівни при секретарі Рикун А.В. розглянув у відкритому судовому засіданні справу:

за позовом керівника Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області (72319, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Байбулатова, буд. 22) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого представляти інтереси держави Український державний фонд підтримки фермерських господарств (01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, буд. 1) в особі Запорізького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (69063, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд. 37-В)

до відповідача фермерського господарства "ГЕРАНД" (72400, Запорізька область, Приазовський район, смт. Приазовське, вул. 40 років Перемоги, буд. 30)

про стягнення грошових коштів

Представники сторін:

прокурор: Селезньова Т.В., посвідчення №030389 від 17.11.2014;

від позивача: ОСОБА_1, довіреність №3 від 18.03.2019.

від відповідача: не з'явився.

СУТНІСТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернувся керівник Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого представляти інтереси держави Український державний фонд підтримки фермерських господарств в особі Запорізького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств з позовом до відповідача фермерського господарства "ГЕРАНД" про стягнення 107.317,81 грн., які складаються з: 100.000,00 грн. основного боргу за договором про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству №4 від 24.10.2014, 6.016,44 грн. пені, 800,00 грн. інфляційних втрат та 501,37 грн. 3% річних.

Підставою для звернення з позовом вказано неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству №4 від 24.10.2014 в частині повернення фінансової допомоги у розмірі 100.000,00 грн. у встановлений строк до 01.12.2018. У звязку з наявністю порушення грошового зобовязання, прокурор враховуючи умови договору та приписи діючого законодавства нарахував та просить стягнути пеню, інфляційні втрати та 3% річних. Також прокурором зазначено, що невиконання ФГ "ГЕРАНД" зобовязань за договором, перешкоджає формуванню Державного бюджету України та спричиняє збитки державі, оскільки Український державний фонд підтримки фермерських господарств є бюджетною установою, яка виконує функції з реалізації державної політики щодо фінансової підтримки, становлення та розвитку фермерських господарств.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.03.2019 позовну заяву передано на розгляд судді Федоровій О.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 14.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Присвоєно справі номер провадження 28/44/19, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 10.04.2019.

В судовому засіданні 10.04.2019 прокурор та представник позивача підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, правом на надання відзиву не скористався. Про дату, час та місце судового засідання відповідача повідомлено належним чином, шляхом направлення на його юридичну адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (72400, Запорізька обл., Приазовський район, смт. Приазовське, вул. 40 років Перемоги, 30), відповідної ухвали суду про відкриття провадження у справі. Дану ухвалу суду відповідачем отримано 16.03.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

В судовому засіданні 10.04.2019 суд визнав наявні документи достатніми для обєктивного та всебічного розгляду спору, внаслідок чого, в порядку ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення, судом оголошено, що повний текст рішення буде складено протягом п'яти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частин рішення та надісланий на адреси сторін.

Заслухавши прокурора та представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

24.10.2014 між Запорізьким відділенням Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (далі Запорізьке відділення, позивач) та фермерським господарством "ГЕРАНД" (далі Фермерське господарство, відповідач) укладено договір №4 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству.

Відповідно до п. 1 договору Запорізьке відділення Укрдержфонду підтримки фермерських господарств зобов'язується надати фінансову підтримку (допомогу) на поворотній основі фермерському господарству "ГЕРАНД" в сумі 250.000 грн. 00 коп. (двісті п'ятдесят тисяч) гривень, а фермерське господарство зобов'язується використати її за цільовим призначенням і повернути фінансову підтримку (допомогу) у визначений даним договором строк.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що фінансова підтримка (допомога) надається фермерському господарству "ГЕРАНД" терміном до "01" жовтня 2019 року.

Відповідно до п. 4.2 договору фінансова підтримка (допомога) повертається фермерським господарством згідно з встановленим графіком (п. 3.4.2 договору).

Пунктом 3.4.2 договору встановлено: "Фермерське господарство зобов'язане повернути кошти фінансової підтримки (допомоги) на поворотній основі Запорізькому відділенню згідно з встановленим графіком:

до 01 грудня 2017 року в сумі 50000,00 грн.;

до 01 грудня 2018 року в сумі 100000,00 грн.;

до 01 жовтня 2019 року в сумі 100000,00 грн.".

Відповідно до п. п. 7.1, 7.2 договору визначено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання повноваженими представниками сторін. Цей договір діє до повного повернення фермерським господарством коштів фінансової підтримки (допомоги) та повного виконання ним будь-яких інших грошових зобов'язань, передбачених цим договором.

Доказів припинення договору сторонами суду не надано, отже, умови договору є чинними на момент розгляду даної справи судом.

На виконання умов п. 1 договору позивач платіжним дорученням №4 від 28.10.2014 перерахував відповідачу 250.000,00 грн.

Однак в порушення умов договору відповідач не повернув 100.000,00 грн. позивачу до 01 грудня 2018 року, у зв'язку з чим позивач направив відповідачу претензію №159 від 18.12.2018 про повернення суми боргу в розмірі 100.000,00 грн., а також пені та 3% річних у розмірі 1.676,71 грн. та 139,73 грн. відповідно.

Відповіді на претензію позивач не отримав.

Отже, заборгованість відповідача перед позивачем за договором №4 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству від 24.10.2014 становить 100.000,00 грн.

Неналежне виконання відповідачем зобов'язань за договором №4 про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству від 24.10.2014 стало підставою для звернення з позовом до суду.

Статтями 11 та 509 Цивільного кодексу України визначено, що однією із підстав виникнення цивільних прав і обов'язків (зобов'язань), які мають виконуватись належним чином і в установлений строк, є договір.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до положень ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічний припис містять п.п.1, 7 ст.193 Господарського кодексу України.

Укладений сторонами договір про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству №4 від 24.10.2014 за своєю правовою природою є договором позики.

Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Укладаючи договір, кожна із сторін прийняла на себе певні зобовязання щодо його виконання, однак відповідач, покладений на нього обовязок щодо повернення фінансової підтримки (допомоги) у розмірі 100.000,00 грн., у встановлений договором строк (до 01.12.2018), не виконав, факт порушення відповідачем умов, визначених договором, доведений та підтверджується матеріалами справи.

Оцінивши надані прокурором докази, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача основного боргу в розмірі 100.000,00 грн. за договором про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству №4 від 24.10.2014 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

За неналежне виконання умов договору, враховуючи п. 5.2 договору (за несвоєчасне повернення коштів фінансової підтримки (допомоги) фермерське господарство сплачує Запорізькому відділенню пеню, яка обчислюється від суми простроченого платежу, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у період прострочення), прокурор нарахував до стягнення пеню в розмірі 6.016,44 грн.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 2 ст. 216 ГК України встановлено, що застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання. Згідно з п. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобовязань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором. Приписами п. 6 ст. 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано.

Проаналізувавши норми наведеного діючого законодавства України та умови договору суд дійшов висновку, що наданий прокурором у позовній заяві розрахунок суми пені у розмірі 6.016,44 грн. за період з 02.12.2018 по 31.01.2019 включно є не вірним та виконаним без дотриманням вказаних норм права та умов договору.

Враховуючи викладене, суд здійснив перерахунок заявленої до стягнення суми пені та зазначає, що останнім днем повернення фінансової підтримки (допомоги) згідно встановленого п. 3.4.2 договору графіку є "до 01 грудня 2018 року в сумі 100.000,00 грн.". Однак день оплати, а саме 01.12.2018 припадає на суботу, а відтак днем закінчення строку є перший за ним робочий день, а саме 03.12.2018 в силу приписів ч. 5 ст. 254 ЦК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 254 ЦК України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

У зв'язку з наведеним, відповідно до розрахунку, здійсненого судом, сума пені за період з 04.12.2018 по 31.01.2019 включно складає 5.819,18 грн.

Таким чином, всього за розрахунком суду з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня в сумі 5.819,19 грн. У стягненні пені в сумі 197,26 грн. (6.016,44 грн. 5.819,18 грн. = 197,26 грн.) суд відмовляє.

За порушення виконання відповідачем грошового зобовязання позивач просив стягнути 3% річних у розмірі 501,37 грн. за період з 02.12.2018 по 31.01.2019 включно та інфляційні втрати у розмірі 800,00 грн. за грудень 2018.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншій розмір процентів не встановлений договором або законом.

З аналізу зазначеної норми законодавства вбачається, що три проценти річних є платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, тобто три проценти річних не можна розцінювати як заходи відповідальності за порушення зобовязань, які можуть бути узгоджені сторонами, оскільки ця норма законодавства є імперативною. Таким чином, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Річні проценти за своєю правовою природою є складовою частиною боргу та підлягають стягненню разом із сумою основного боргу на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Пунктом 5.1 договору встановлено, що відповідно до чинного законодавства України у випадку прострочення терміну виконання зобов'язання по поверненню коштів фінансової підтримки (допомоги) Запорізьке відділення має право вимагати від фермерського господарства сплатити суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення платежу.

Розрахунок інфляційних втрат прокурором здійснено вірно, а вимога про стягнення з відповідача 800,00 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Щодо розрахунку 3% річних, суд зазначає, що прокурором при здійсненні розрахунку 3% річних так само, як і при здійсненні розрахунку пені, не враховано положення ч. 5 ст. 254 ЦК України, а тому невірно визначено період простроченої заборгованості. Як вже зазначалося судом вище, під час перевірки розрахунку пені, днем закінчення строку є перший за ним робочий день, а саме 03.12.2018.

У зв'язку з наведеним, відповідно до розрахунку, здійсненого судом, сума 3% річних за період з 04.12.2018 по 31.01.2019 включно складає 484,93 грн.

Таким чином, всього за розрахунком суду з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних в сумі 484,93 грн. У стягненні 3% річних в сумі 16,44 грн. (501,37 грн. 484,93 грн. = 16,44 грн.) суд відмовляє.

Враховуючи викладене вище, позовні вимоги задовольняються судом частково.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів.

Доказів належного виконання зобовязань за договором про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству №4 від 24.10.2014 відповідач суду не надав, викладені в позові обставини не спростував.

Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Прокурором заявлено до стягнення всього 107.317,81 грн., з них задоволено судом 107.104,11 грн. Судовий збір за розгляд заявлених позовних вимог складає 1921,00 грн. Пропорційно до задоволених позовних вимог з відповідача на користь прокурора підлягає стягненню судовий збір в розмірі: 107.104,11 грн./ 107.317,81 грн. х 1921,00 грн. = 1917,17 грн.

Керуючись ст. ст. 46, 74, 80, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, ст. ст. 11, 509, 525, 526, 530, 611, 625, 629, 1046 Цивільного кодексу України, ст. ст. 193, 219, 230-232 Господарського кодексу України суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги керівника Мелітопольської місцевої прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого представляти інтереси держави Український державний фонд підтримки фермерських господарств в особі Запорізького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств до фермерського господарства "ГЕРАНД" про стягнення 107.317,81 грн., які складаються з: 100.000,00 грн. основного боргу за договором про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству №4 від 24.10.2014, 6.016,44 грн. пені, 800,00 грн. інфляційних втрат та 501,37 грн. 3% річних задовольнити частково.

2. Стягнути з фермерського господарства "ГЕРАНД" (72400, Запорізька область, Приазовський район, смт. Приазовське, вул. 40 років Перемоги, буд. 30, ідентифікаційний код 20480440) на користь Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (01001, м. Київ, вул. Бориса Грінченка, буд. 1, ідентифікаційний код 20029342) в особі Запорізького відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (69063, м. Запоріжжя, вул. Святого Миколая, буд. 37-В; р/р 6544, код банку МФО 820172, назва банку: Держказначейська служба України, м. Київ, , призначення платежу: часткове повернення зворотної фінансової допомоги згідно договору №4 від 24.10.2014) заборгованість за договором про надання фінансової підтримки (допомоги) фермерському господарству №4 від 24.10.2014 у розмірі 100.000,00 грн. (сто тисяч грн. 00 коп.), пеню у розмірі 5.819,18 грн. (п'ять тисяч вісімсот дев'ятнадцять грн. 18 коп.), 3% річних у розмірі 484,93 грн. (чотириста вісімдесят чотири грн. 93 коп.), інфляційні у розмірі 800,00 грн. (вісімсот грн. 00 коп.). Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

3. Стягнути з фермерського господарства "ГЕРАНД" (72400, Запорізька область, Приазовський район, смт. Приазовське, вул. 40 років Перемоги, буд. 30, ідентифікаційний код 20480440) на користь прокуратури Запорізької області в особі Мелітопольської місцевої прокуратури (72319, Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Байбулатова, 22, ідентифікаційний код 02909973, розрахунковий рахунок №0271, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: прокуратура Запорізької області, , код класифікації видатків бюджету - 2800) кошти, витрачені у 2019 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави у розмірі 1917,17 грн. (одна тисяча дев'ятсот сімнадцять грн. 17 коп.). Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. В задоволенні позову в частині стягнення пені у розмірі 197,26 грн. (сто дев'яносто сім грн. 26 коп.) та 3% річних у розмірі 16,44 грн. (шістнадцять грн. 44 коп.) відмовити.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 квітня 2019 року.

Суддя О.В. Федорова