ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"16" квітня 2019 р. Cправа № 902/126/19

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Тварковського А.А.

за участю секретаря судового засідання Німенко О.І.,

представників:

позивача: Петрук Л.І.,

відповідача: Петросян Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження матеріали господарської справи

за позовом: фізичної особи-підприємця Лушиної Ганни Сергіївни (АДРЕСА_1)

до: Вінницького обласного спеціалізованого територіального медичного об'єднання "Фтизіатрія" (комплекс будівель і споруд, буд. б/н, с. Бохоники, Вінницький район, Вінницька область, 23233)

про стягнення 21 211 грн 18 коп.,

В С Т А Н О В И В :

Фізичною особою-підприємцем Лушиною Ганною Сергіївною подано позов до Вінницького обласного спеціалізованого територіального медичного об'єднання "Фтизіатрія" про стягнення 21 211 грн 18 коп.

Ухвалою суду від 05.03.2019 р. за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 902/126/19 в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для її розгляду по суті на 02.04.2019 р.

29.03.2019 р. на адресу суду від Вінницького обласного спеціалізованого територіального медичного об'єднання "Фтизіатрія" надійшов відзив на позовну заяву № 856 від 29.03.2019 р., в якому відповідач просить суд в задоволенні позову відмовити повністю.

За результатами судового засідання (02.04.2019 р.) оголошено перерву до 16.04.2019 р., про що постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу судового засідання.

15.04.2019 р. позивачем до суд подано відповідь на відзив вих. № 19/1 від 12.04.2019 р., в якому ФОП Лушина Г.С. вважає доводи відповідача наведені у відзиві на позовну заяву необґрунтованими та безпідставними, в зв'язку з чим в задоволенні позову просить суд відмовити у повному обсязі.

Розгляд справи здійснювався з фіксуванням судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

В судому засіданні (16.04.2019 р.) представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі, тоді як представник відповідача щодо позову заперечив, зазначаючи про відсутність підстав для його задоволення.

Розглянувши подані документи і матеріали даної справи, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті судом встановлено наступне.

Як вбачається із позовної заяви позивач в якості підстави позовних вимог посилається на прийняття відповідачем неправомірних рішень тендерного комітету під час визначення переможця по процедурах закупівлі товарів харчової промисловості, за наслідком чого було порушено права та законні інтереси фізичної особи-підприємця Лушиної Ганни Сергіївни.

Рішеннями постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України від 08.06.2018 р. № 5500-р/пк-пз та від 13.06.2018 р. № 5724-р/пк-пз задоволено скарги ФОП Лушиної Г.С. та зобов'язано відповідача скасувати рішення про визначення переможцями закупівель м'яса Гавриша К.А. та Марченка Д.К., а також оголошення про проведення вказаних закупівель товару.

27.06.2018 р. тендерним комітетом Вінницького обласного спеціалізованого територіального медичного об'єднання "Фтизіатрія" прийняті рішення № 146 та № 147, якими скасовані рішення № 102 від 08.05.2018 р. та № 117 від 17.05.2018 р. про визначення переможцями закупівель Гавриша К.А. та Марченка Д.К. та оголошення про проведення зазначених закупівель товару.

З огляду на вказане, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 21 211 грн 18 коп., з яких: 10 000 шкоди завданої неправомірними рішеннями тендерного комітету, 5 000 грн 00 коп. моральної (немайнової шкоди) та 6 211 грн 18 коп. витрат на правову допомогу.

Відповідач у поданому до суду відзиві на позовну заяву просить суд у задоволенні позову ФОП Лушиної Г.С. відмовити, зазначаючи про недоведення позивачем причинно-наслідкового зв'язку між заподіяною йому шкодою та рішеннями тендерного комітету про розгляд пропозицій учасників торгів.

Крім того, відповідач вказує про відсутність підстав для задоволення заявленої позивачем до стягнення моральної шкоди, оскільки, як він зазначає, рішеннями тендерного комітету питання щодо відхилення тендерної пропозиції ФОП Лушиної Г.С. не розглядались, а тому протиправні дії відповідача не могли вплинути на формування негативної оцінки відносно позивача.

Щодо наданих позивачем на підтвердження понесення витрат на професійну правову допомогу Вінницьке обласне спеціалізоване територіальне медичне об'єднання "Фтизіатрія" зазначає, що наданні ФОП Лушиною Г.С. на їх підтвердження документи не є належним доказами того, що кошти нею перераховано саме за послуги адвоката.

У відповіді на відзив ФОП Лушина Г.С. вважає доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву необґрунтованими та безпідставними, вказуючи, що дії тендерного комітету відповідача є неправомірними, на підтвердження чого в матеріалах справи міститься рішення постійно діючої колегії Антимонопольного комітету України. При цьому, як зазначає позивач, відповідачем в судовому засіданні підтверджено, що комітет при визначені переможця керувався лише економічною складовою пропозиції, тобто ціною.

Також позивач, відзначає, що витрати в сумі 10 000 грн 00 коп.є саме витратами пов'язаними з відновленням його порушеного права на допуск до оцінки та розгляду тендерної документації із-за порушенням відповідачем оцінки пропозиції учасників на відповідність тендерній документації.

Із наявних, досліджених та оцінених судом у справі доказів встановлено таке.

У квітні 2018 р. Вінницьким обласним спеціалізованим територіальним медичним об'єднанням "Фтизіатрія" (замовник, відповідач) на веб-порталі https://prozorro.gov.ua було оприлюдненні оголошення № UA-2018-04-13-000668-b та № UA-2018-04-13-000668-b про проведення процедури закупівлі "ДК 021:2015:151102000-2- М'ясо" та "код ДК 021:2015:151102000-2- М'ясо" (м'ясо яловичини та м'ясо свинини).

На участь у закупівлі лоту 1 (м'ясо свинини) та лоту 2 (м'ясо яловичини) було подано свої пропозиції, наряду з іншими учасниками, фізичною особою-підприємцем Лушиною Ганною Сергіївною (учасник закупівлі, позивач).

За результатами закупівлі замовником оформлено протоколи (засідання тендерного комітету) № 102 від 08.05.2018 р. та № 117 від 17.05.2018 р. згідно яких переможцем закупівлі м'яса по лоту 1 (м'ясо свинини) визначено ФОП Гавриша К.А. та переможцем закупівлі по лоту 2 (м'ясо яловичини) визначено ФОП Марченка Д.К. (а.с. 16-17, т. 1).

19.05.2018 р. фізична особа-підприємець Лушина Ганна Сергіївна звернулась до Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України зі скаргами про порушення законодавства у сфері публічних закупівель.

Згідно платіжних доручень № 45 від 18.05.2018 р. та № 47 від 25.05.2018 р. позивачем за подання скарги відповідно до ст. 18 ЗУ "Про публічні закупівлі" справлено плату в розмірі 10 000 грн 00 коп. (а.с. 26-27, т. 1).

08.06.2018 р. та 13.06.2018 р. Постійно діючою адміністративною колегією Антимонопольного комітету України з розгляду скарг про порушення законодавства у сфері публічних закупівель прийнято рішення № 5500-р/пк-пз та № 5724-р/пк-пз, згідно з яких за результатами розгляду скарг фізичної особи-підприємця Лушиної Ганни Сергіївни відповідача зобов'язано скасувати рішення про визначення ФОП Гавриша К.А. переможцем закупівлі м'яса по лоту 1 (м'ясо свинини) та ФОП Марченка Д.К. - переможцем закупівлі по лоту 2 (м'ясо яловичини), а також оголошення про проведення вказаних закупівель товару (а.с. 18-23, т. 1).

27.06.2018 р. тендерним комітетом Вінницького обласного спеціалізованого територіального медичного об'єднання "Фтизіатрія" прийняті рішення, оформлені протоколом № 146 та 147, якими скасовані рішення № 102 від 08.05.2018 р. та № 117 від 17.05.2018 р. про визначення переможцями закупівель Гавриша К.А. та Марченка Д.К. та оголошення про проведення зазначених закупівель товару (а.с. 24-25, т. 1).

Згодом, 13.07.2018 р. та 19.07.2018 р. між фізичною особою-підприємцем Лушиною Ганною Сергіївною (позивач, постачальник) та Вінницьким обласним спеціалізованим територіальним медичним об'єднанням "Фтизіатрія" (замовник, відповідач) укладено договори № 262 та № 270 про постачання товару - № UA-2018-04-13-000668-b (м'ясо яловичини) та № UA-2018-04-13-000668-b (м'ясо свинини).

30.01.2019 р. позивач звернувся до відповідача з претензією про відшкодування понесених ним витрат в сумі 10 000 грн 00 коп., пов'язаних в оскарженням процедур закупівель м'яса (а.с. 42-46, т. 1), яка, як стверджується матеріалами справи, залишена без виконання, що стало підставою звернення ФОП Лушиної Г.С. за даним позовом до суду про стягнення вказаних коштів в судовому порядку.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, заперечень відповідача та надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Предметом спору у справі є матеріально-правова вимога про стягнення шкоди в порядку ст. 1166 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

У розумінні наведеної норми однією з підстав виникнення зобов'язання є заподіяння шкоди іншій особі. На відміну від зобов'язань, які виникають із правомірних актів, цей вид зобов'язань виникає із неправомірних актів, яким є правопорушення, тобто протиправне, винне заподіяння шкоди деліктоздатною особою.

Деліктне (позадоговірне) зобов'язання виникає там, де заподіювач шкоди і потерпілий не перебували між собою у зобов'язальних відносинах або шкода виникла незалежно від існуючих між сторонами зобов'язальних правовідносин.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає за наявності вини заподіювача шкоди.

Фактичною підставою для застосування такого виду відповідальності є вчинення особою правопорушення.

Таким чином, за змістом статті 1166 ЦК України, на яку посилається позивач, обґрунтовуючи позов, відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець відносить: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вину (постанови Верховного Суду України від 02.09.2014 р. у справі № 3-100гс14, від 04.11.2014 р. у справі № 3-162гс14, від 22.01.2013 р. у справі № 3-72гс12, від 20.06.2011 р. у справі № 3-56гс11).

Тобто, для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 ЦК необхідно довести такі факти:

а) неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії;

б) наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (реальна шкода та упущена вигода);

в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди;

г) вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто, вина особи, яка заподіяла шкоду, презюмується та вважається встановленою, якщо такою особою не буде доведено інше.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади встановлені Законом України "Про публічні закупівлі".

За змістом ст. 12 ЗУ "Про публічні закупівлі" закупівля може здійснюватися шляхом застосування однієї з таких процедур: відкриті торги; конкурентний діалог; переговорна процедура закупівлі. Замовник здійснює процедури закупівлі, передбачені частиною першою цієї статті, шляхом використання електронної системи закупівель.

Статтею 20 Закону визначено, що відкриті торги є основною процедурою закупівлі. Під час проведення процедури відкритих торгів тендерні пропозиції мають право подавати всі зацікавлені особи. Для проведення процедури закупівлі має бути подано не менше двох пропозицій.

Тендерна пропозиція - пропозиція щодо предмета закупівлі або його частини (лота), яку учасник подає замовнику відповідно до вимог тендерної документації (п. 30 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про публічні закупівлі").

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.28 ЗУ "Про публічні закупівлі" оцінка тендерних пропозицій проводиться автоматично електронною системою закупівель на основі критеріїв і методики оцінки, зазначених замовником у тендерній документації, та шляхом застосування електронного аукціону. Критеріями оцінки є: у разі здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг, що виробляються, виконуються чи надаються не за окремо розробленою специфікацією (технічним проектом), для яких існує постійно діючий ринок, - ціна; у разі здійснення закупівлі, яка має складний або спеціалізований характер (у тому числі консультаційних послуг, наукових досліджень, експериментів або розробок, дослідно-конструкторських робіт), - ціна разом з іншими критеріями оцінки, зокрема, такими як: умови оплати, строк виконання, гарантійне обслуговування, експлуатаційні витрати, передача технології та підготовка управлінських, наукових і виробничих кадрів. До початку проведення електронного аукціону в електронній системі закупівель автоматично розкривається інформація про ціну та перелік усіх цін пропозицій, розміщений у порядку від найнижчої до найвищої ціни без зазначення найменувань та інформації про учасників. У разі якщо крім ціни установлені інші критерії оцінки до початку електронного аукціону в електронній системі закупівель автоматично, відповідно до методики оцінки, установленої замовником в тендерній документації, визначаються показники інших критеріїв оцінки та приведена ціна, після чого розкривається інформація про приведену ціну та перелік усіх приведених цін пропозицій, розміщений у порядку від найнижчої до найвищої ціни без зазначення найменувань та інформації про учасників. Під час проведення електронного аукціону в електронній системі відображаються значення ціни пропозиції учасника та приведеної ціни. У разі якщо для визначення найбільш економічно вигідної тендерної пропозиції крім ціни застосовуються й інші критерії оцінки, у тендерній документації визначається їх вартісний еквівалент або питома вага цих критеріїв у загальній оцінці тендерних пропозицій. Питома вага цінового критерію не може бути нижчою ніж 70 відсотків, крім випадку застосування процедури конкурентного діалогу.

За змістом ч. 4. ст. 28 ЗУ "Про публічні закупівлі" після оцінки пропозицій замовник розглядає тендерні пропозиції на відповідність вимогам тендерної документації з переліку учасників, починаючи з учасника, пропозиція якого за результатом оцінки визначена найбільш економічно вигідною. Строк розгляду тендерної пропозиції, яка за результатами оцінки визначена найбільш економічно вигідною, не повинен перевищувати п'яти робочих днів з дня визначення найбільш економічно вигідної пропозиції. Строк розгляду тендерної пропозиції може бути аргументовано продовжено замовником до 20 робочих днів. У разі продовження строку розгляду тендерної пропозиції замовник оприлюднює повідомлення в електронній системі закупівель. У разі відхилення тендерної пропозиції, що за результатами оцінки визначена найбільш економічно вигідною, замовник розглядає наступну тендерну пропозицію з переліку учасників, що вважається найбільш економічно вигідною.

Згідно із ч. 1 ст. 30 ЗУ "Про публічні закупівлі" замовник відхиляє тендерну пропозицію в разі якщо: 1) учасник: не відповідає кваліфікаційним (кваліфікаційному) критеріям, установленим статтею 16 цього Закону; не надав забезпечення тендерної пропозиції, якщо таке забезпечення вимагалося замовником; 2) переможець: відмовився від підписання договору про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації або укладення договору про закупівлю; не надав документи, що підтверджують відсутність підстав, передбачених статтею 17 цього Закону; 3) наявні підстави, зазначені у статті 17 і частині сьомій статті 28 цього Закону; 4) тендерна пропозиція не відповідає умовам тендерної документації.

Частинами 2, 3 статті 30 ЗУ "Про публічні закупівлі" визначено, що інформація про відхилення тендерної пропозиції протягом одного дня з дня прийняття рішення оприлюднюється в електронній системі закупівель та автоматично надсилається учаснику/переможцю, тендерна пропозиція якого відхилена через електронну систему закупівель. У разі якщо учасник, тендерна пропозиція якого відхилена, вважає недостатньою аргументацію, зазначену в повідомленні, такий учасник може повторно звернутися до замовника з вимогою надати додаткову інформацію стосовно причини невідповідності його пропозиції умовам тендерної документації, зокрема, технічній специфікації та/або його невідповідності кваліфікаційним критеріям, а замовник зобов'язаний надати йому відповідь з такою інформацією не пізніше ніж через п'ять днів з дня надходження такого звернення через електронну систему закупівель.

Надаючи оцінку змісту вимоги позивача про стягнення шкоди, в контексті наявності складу цивільного правопорушення, суд акцентує увагу на такому.

По-перше, протиправність поведінки відповідача полягає у недотриманні ним приписів ст. 30 ЗУ "Про публічні закупівлі", якою врегульовано дії замовника у випадку невідповідності тендерної пропозиції умовам тендерної документації. Зазначене безпосередньо підтверджується рішеннями Постійно діючої адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 5500-р/пк-пз від 08.06.2018 р. та № 5724-р/пк-пз від 13.06.2018 р., якими зобов'язано відповідача скасувати рішення про визначення ФОП Гавриша К.А. переможцем закупівлі м'яса по лоту 1 (м'ясо свинини) та ФОП Марченка Д.К. - переможцем закупівлі по лоту 2 (м'ясо яловичини), а також оголошення про проведення вказаних закупівель товару. При цьому адміністративною колегією Антимонопольного комітету України зазначено, що права та законі інтереси скаржника (ФОП Лушиної Г.C.), можуть бути захищені шляхом скасування зазначених рішень тендерного комітету.

По-друге, наявність шкоди. Зокрема, згідно із ч. 1 ст. 18 ЗУ "Про публічні закупівлі" за подання скарги до органу оскарження справляється плата. Розмір плати визначається Кабінетом Міністрів України. Як слідує з матеріалів справи, позивачем на виконання вказаних положень Закону при зверненні скаргами на рішення тендерного комітету сплачено 10 000 грн 00 коп., що підтверджується наявними в справі платіжними дорученнями. При цьому вказані витрати позивача пов'язані з відновленням в кінцевому результаті його порушеного права, про що свідчать наявні в матеріалах справи укладені між сторонами договори № 262 від 13.07.20149 р. та № 270 від 19.07.2019 р. про постачання товару - № UA-2018-04-13-000668-b (м'ясо яловичини) та № UA-2018-04-13-000668-b (м'ясо свинини).

По-третє, причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою. В даному випадку причинний зв'язок між протиправною поведінкою відповідача та шкодою полягає у прийнятті тендерним комітетом відповідача рішень щодо визначення переможця закупівлі з порушенням законодавства у сфері публічних закупівель за наслідком чого позивачем було понесено витрати пов'язані з їх оскарженням до Антимонопольного комітету України, у результаті якого було скасовано згадані рішення тендерного комітету та в подальшому укладено з ФОП Лушиною Г.С. договори поставки товару, який був предметом закупівель. Тобто наслідком дій з оскарження рішень тендерного комітету відповідача стало згодом укладення між сторонами договорів поставки товару, а відтак відновлення порушеного права позивача.

По-четверте, вина. Як зазначалось вище, у деліктних правовідносинах тягар доказування вини в силу приписів ч. 2 ст. 1166 ЦК України покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Тобто, вина особи, яка заподіяла шкоду, презюмується та вважається встановленою, якщо такою особою не буде доведено інше. В даному випадку відповідачем не доведено наявності в його діях відсутності вини у заподіяні позивачеві шкоди.

З врахуванням наведеного вимоги позивача про стягнення з відповідача шкоди є правомірними. А відтак такими, що підлягають задоволенню судом у заявленому позивачем розмірі в сумі 10 000 грн 00 коп.

Заперечення відповідача щодо позову в цій частині, судом не беруться до уваги, так як спростовуються вище встановленими обставинами справи.

Щодо вимог позивача про стягнення 5 000 грн моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1, п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За приписами ст. 94 ЦК України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Частина друга статті 23 ЦК України визначає, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Отже, під поняттям "моральна шкода" слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У п. 3 постанови Пленуму Верхового Суду України № 4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Частиною 2 пункту 5 зазначеної Постанови передбачено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При цьому відшкодування моральної шкоди здійснюється у разі наявності у діях правопорушника усіх елементів складу цивільного правопорушення у їх сукупності, а саме: неправомірної поведінки особи, наявності шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою, а також вини заподіювача шкоди.

В свою чергу, законом не покладається на позивача обов'язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Обґрунтовуючи позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди позивач зазначає, що неправомірні дії відповідача завдали шкоди діловій репутації позивача за рахунок формування негативної оцінки його як суб'єкта цивільних правовідносин.

Однак позивачем не доведено складу заподіяння моральної шкоди його ділової репутації, зокрема наявності шкоди в особі втрат немайнового характеру, не вказано у чому вона реально полягає та не надано жодних доказів на підтвердження даних обставин, в зв'язку з чим позов в цій частині вимог задоволенню судом не підлягає.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За змістом ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст.ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову фізичної особи-підприємця Лушиної Ганни Сергіївни з урахуванням обставин наведених вище.

Витрати на судовий збір підлягають віднесенню на відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того судом розглянуто вимоги позивача про стягнення з відповідача 6 211 грн 18 коп. витрат на правову допомогу, за результатом чого суд зазначає слідуюче.

24.01.2019 р. між фізичною особою-підприємцем Лушиною Ганною Сергіївною та адвокатом Петрук Людмилою Іванівною укладено договір про надання правової допомоги № 2019/2-Л.

12.02.2019 р. сторонами зазначеного договору підписано акт наданих послуг згідно з договором про надання правової допомоги, відповідно до якого вартість послуг складає 6 211 грн 18 коп.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу та витрати пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно із ч.ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4, 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою, має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При стягненні витрат на професійну правничу допомогу слід враховувати, що останні мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18.07.2018 р. у справі № 509/2669/15-ц).

Таким чином, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Натомість позивачем не надано суду доказів на підтвердження оплати позивачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6 211 грн 18 коп. Так, позивачем долучено до матеріалів справи платіжні доручення № 3 від 14.02.2019 р. на суму 93 грн 17 коп. з призначенням платежу "військовий збір за лютий 2019 р.", № 2 від 14.02.2019 р. на суму 1 118 грн 01 коп. з призначенням платежу "податок на доходи фізичних осіб за лютий 2019 р." та № 1 від 14.02.2019 р. на сум 5 000 грн 00 коп. з призначенням платежу "поповнення карткового рахунку НОМЕР_1 згідно договору № 2019/1-Л від 28.01.2019 р.".

Зазначені платіжні доручення в якості доказів перерахування позивачем адвокату Петрук Л.І. оплати послуг за договором № 2019/2-Л від 24.01.2019 р. на підставі якого нею здійснюється представництво інтересів ФОП Лушиної Г.С. у справі судом оцінюються критично, позаяк в цілому не підтверджують перерахування позивачем коштів в якості оплати послуг за вказаним договором та отримання даних коштів Петрук Л.І. як адвокатом. Зокрема у розділі 5 Договору про надання правової допомоги № 2019/2-Л від 24.01.2019 р. (адреси та реквізити сторін), укладеним позивачем з адвокатом Петрук Л.І. та в акті наданих послуг від 12.02.2019 р. зазначено реквізити банківської картки для поповнення рахунку адвоката Петрук Л.І., які є відмінними з реквізитами, за яким перераховувались кошти. Натомість в договорі сторони чітко обумовили порядок, строки та реквізити для відшкодування витрат на правничу допомогу.

Також судом оцінюється критично в якості доказів перерахування позивачем адвокату Петрук Л.І. оплати послуг за договором № 2019/2-Л від 24.01.2019 р., долучений нею до відповіді на відзив лист № 18 від 11.04.2019 р., в якому зазначено, що у платіжному дорученні № 1 від 14.02.2019 р. невірно вказано призначення платежу, оскільки це окремий доказ не може спростувати обставини щодо правничої допомоги, встановлені сукупністю інших доказів. До того, як зазначалось реквізити в платіжному дорученні різняться з реквізитами, що в казані у розділі 5 Договору № 2019/2-Л від 24.01.2019 р. та в акті наданих послуг від 12.02.2019 р.

З огляду на вказане, заявлені позивачем витрати на правову допомогу (професійну правничу допомогу) в сумі 6 211 грн 18 коп. задоволенню судом не підлягають.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42 45, 46, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 91, 113, 118, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Вінницького обласного спеціалізованого територіального медичного об'єднання "Фтизіатрія" (комплекс будівель і споруд, буд. б/н, с. Бохоники, Вінницький район, Вінницька область, 23233, ідентифікаційний код - 05484008) на користь фізичної особи-підприємця Лушиної Ганни Сергіївни (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код - НОМЕР_2) - 10 000 грн шкоди завданої неправомірними рішеннями тендерного комітету та 905 грн 56 коп. відшкодування витрат зі сплати судового збору.

3. У задоволенні позову фізичної особи-підприємця Лушиної Ганни Сергіївни в частині 5 000 грн 00 коп. моральної (немайнової шкоди) та 6 211 грн 18 коп. витрат на правову допомогу відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

5. Згідно з приписами ч.1 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Згідно з положеннями ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Примірник повного судового рішення надіслати учасникам справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 22 квітня 2019 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи

2, 3 - позивачу - АДРЕСА_1; представнику позивача Петрук Л.І. - АДРЕСА_2;

4 - відповідачу - комплекс будівель і споруд, буд. б/н, с. Бохоники, Вінницький район, Вінницька область, 23233.