ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/3576/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвій Л.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Бази відпочинку "Дружба", с. Старий Салтів
до ТОВ "Завод "Будінвест", м. Харків
про стягнення коштів
за участю представників:

ВСТАНОВИВ:

База відпочинку "Дружба", с. Старий Салтів звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з ТОВ "Завод "Будінвест", м. Харків суму в розмірі 144748,14 грн., яка складається з: суми основного боргу в розмірі 97916,35 грн., суми інфляційних нарахувань в розмірі 12995,00 грн., суму 3% річних в розмірі 3987,58 грн., суму процентів в розмірі 29849,21 грн. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 26.12.18р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням учасників справи. Призначено судове засідання на "16" січня 2019 р. о(об) 14:00 год.

15.01.19р. від позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідача суму в розмірі 150157,67 грн., яка складається з: суми основного боргу в розмірі 97916,35 грн., суми інфляційних нарахувань в розмірі 15090,22 грн., суму 3% річних в розмірі 4285,35 грн., суму процентів в розмірі 32865,75 грн., судовий збір в сумі 5409,53 грн.

Протокольною ухвалою від 16.01.19р. заяву представника позивача про збільшення розміру позовних вимог прийнято судом та задоволено, розгляд справи продовжується з її урахуванням.

25.01.19р. від представника відповідача надійшла заява в порядку ст. 250 ГПК України про перехід до розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 20.02.19р. заяву представника відповідача про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, яка надійшла до суду 25.01.19р., - задоволено, замінено засідання для розгляду справи по суті, призначене 20.02.19р. о 12:00 год. підготовчим засіданням.

Ухвалою суду від 20.02.19р. підготовче засідання відкладено на "18" березня 2019 р. о 12:00 год.

Ухвалою суду від 18.03.19р. підготовче засідання відкладено на "28" березня 2019 р. о 10:00 год.

28.03.19р. від позивача надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів часткової сплати заборгованості відповідачем.

28.03.19р. в судовому засіданні оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання до 09 квітня 2019 року об 11:00 год.

09.04.19р. в судовому засіданні оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 11 квітня 2019 року о 14:00 год.

11.04.19р. в судовому засіданні оголошено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначено розгляду справи по суті на 17 квітня 2019 року о 14:00 год.

Представник позивача в судове засідання 17.04.19р. не з'явився.

Представник відповідача в судове засідання 17.04.19р. не з'явився.

Відповідно до п. 2 ч. 1ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо: відсутній предмет спору.

У зв'язку з частковою сплатою відповідачем заборгованості за членськими внесками в сумі 20000,00 грн. в процесі розгляду справи, а саме 21.02.19р., суд вважає за необхідне закрити провадження по справі в цій частині, у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Враховуючи те, що норми Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

База відпочинку "Дружба" є споживчим товариством, що створено відповідно до Закону України "Про споживчу кооперацію", Закону України "Про кооперацію" та діє на принципах повного господарського розрахунку (далі - Товариство, Позивач, База відпочинку "Дружба") (п.п. 1.2., 1.3. Статуту).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" (далі - Відповідач, ТОВ "Завод "Будінвест") є повним членом Бази відпочинку "Дружба".

У відповідності до вимог п. а), б), д) пп. 6.2.12 п. 6.2 Статуту Товариства (зареєстрованого 25.12.2008 р.) (далі - Статут Товариства), що кореспондується із положеннями ст. 12 Закону України "Про кооперацію", основними обовязками повних членів Товариства є додержання Статуту Товариства, а також в строки та в порядку, встановленому відповідними рішеннями загальних зборів членів Товариства, вносити до Товариства внески, обовязковість внесення яких визначена цим Статутом чи рішеннями загальних зборів членів Товариства.

Аналогічні положення містяться у п. а), б), д) п. 5.10 Статуту Товариства (зареєстрованого 26.05.2017 р.) (далі - Статут Товариства у новій редакції).

Згідно пп. 8.4.1 - 8.4.2 п. 8.4 Статуту Товариства та пп. 7.4.1 - 7.4.2 п. 7.4 Статуту Товариства у новій редакції внесення повними членами та цільових внесків є безумовно обовязковими.

В позовній заяві позивач зазначив, що протягом 2016-2018 років Відповідач систематично не додержується вимог Статутів Товариства та своєчасно не сплачує членські і цільові внески, розмір і строки оплати яких визначені рішеннями загальних зборів Товариства, внаслідок чого виникає заборгованість. При цьому така несвоєчасна сплата вказаних внесків призводить до неспроможності Товариства здійснювати свою діяльність та виплачувати працівникам заробітну плату.

Так, рішенням загальних зборів членів Товариства (протокол від 02.06.2016 р.) були затверджені розміри членських внесків Бази відпочинку "Дружба" на 2016 рік із наступними строками сплати:

- до 31 січня 2016 року - 25% річних членських внесків;

- до 15 травня 2016 року - 50% річних членських внесків;

- до 30 вересня 2016 року - 25% річних членських внесків.

Виходячи з встановленої методики розрахунку внесків, Відповідач мав сплатити членських внесків за 2016 рік у загальному розмірі - 23 678,00 грн., з яких: за 1 квартал 2016 року - 5 919,50 грн. граничним терміном до 31.01.2016 р., за 2-3 квартали 2016 року - 11 839,00 грн. граничним терміном до 15.05.2016 р., за 4 квартал 2016 року - 5 919,50 грн. граничним терміном до 30.09.2016 р.

У 2016 році, рішеннями загальних зборів членів Товариства (протоколи від 02.06.2016 р. та від 08.07.2016 р.) Відповідачу були визначені такі розміри цільових внесків - 3 160,00 грн. та 1 050,00 грн. відповідно. Термін сплати цільових внесків визначається у виставлених Товариством рахунках кожному члену Товариства.

В позовні заяві позивач вказує, що позивачем виставлений Відповідачу рахунок № 12/11 від 22.11.2018 р. на сплату цільових внесків за 2016 рік у загальному розмірі 4 210,00 грн. із терміном сплати - 7 днів після дати отримання цього рахунку. Згідно даних Укрпошти (http://ukrposhta.ua/vidslidkuvati-forma-poshuku) рахунок № 12/11 від 22.11.2018 р. (відправлений Відповідачу за поштовим відправленням 638) отримано ТОВ "Завод "Будінвест" 28.11.2018 р.

Відповідно, граничний термін сплати цільових внесків за 2016 рік у загальному розмірі 4 210,00 грн. є 05.12.2018 р.

Проте на момент звернення до суду із цим позов, оплата грошових коштів не відбулася.

У зв'язку з несвоєчасним внесенням членських та цільових внесків за 2016 рік, Відповідачу була направлена претензія № 19 від 18.04.2017 р., проте заборгованість була частково погашена у загальному розмірі 21 500,00 грн.

Відповідно, заборгованість зі сплати ТОВ "Завод "Будінвест" членських внесків за 4 квартал 2016 рік становить 2 178,00 грн., а зі сплати цільових внесків за 2016 рік - 4 210,00 грн.

Рішенням загальних зборів членів Товариства (протокол від 18.05.2017 р.) Відповідачу визначений розмір членських внесків на загальну суму 48 239,37 грн., у тому числі у розмірі 36 179,53 грн. (граничним терміном сплати до 31.05.2017 р.) та у розмірі 12 059,84 грн. (граничним терміном сплати - до 30.09.2017 р.).

Позивач повідомив Відповідача (лист № 50 від 25.05.2017 р.) про суми та строки сплати членських внесків за 2017 рік.

Проте сплата членських внесків за 2017 рік мало частковий характер, оскільки ТОВ "Завод "Будінвест" було перераховано лише 7 000,00 грн.

Відповідно, заборгованість зі сплати ТОВ "Завод "Будінвест" членських внесків за 2017 рік становить 41 239,37 грн.

Також, рішенням загальних зборів членів Товариства (протокол від 25.04.2018 р.) (на яких Відповідач був присутній) були затверджені розміри членських внесків Бази відпочинку "Дружба" на 2018 рік із наступними строками сплати: до 31 травня 2018 року - 75% річних членських внесків; до 30 вересня 2018 року - 25% річних членських внесків.

Відповідачу визначений розмір членських внесків за 2018 рік на загальну суму 50 288,98 грн., у т.ч. 75% - 37 716,73 грн., 25% - 12 572,25 грн.

Виставлені Товариством Відповідачу рахунки № 12/2 від 26.04.2018 р., № 12/8 від 01.08.2018 р. та № 12/9 від 24.08.2018 р. залишені без виконання.

21.02.19р. відповідачем платіжним дорученням №109 від 21.02.19р. здійснено оплату членських внесків за 2018 рік в сумі 20000,00 грн.

Відповідно, заборгованість зі сплати ТОВ "Завод "Будінвест" членських внесків за 2018 рік становить 30 288,98 грн.

Таким чином, станом на 17.04.19 р. Відповідач має заборгованість зі сплати членських та цільових внесків за вищевказані періоди перед Товариством у загальному розмірі 77 916,35 грн.

Надаючи правову кваліфікацію доказам які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України "Про кооперацію" споживчий кооператив (споживче товариство) - кооператив, який утворюється шляхом об'єднання фізичних та/або юридичних осіб для організації торговельного обслуговування, заготівель сільськогосподарської продукції, сировини, виробництва продукції та надання інших послуг з метою задоволення споживчих потреб його членів.

Положеннями ст. 8 Закону України "Про кооперацію" визначено, що статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність.

Статут кооперативу повинен містити такі відомості:

- найменування кооперативу, його тип та місцезнаходження;

- мета створення кооперативу і вичерпний перелік видів його діяльності;

- склад його засновників;

- умови і порядок вступу до кооперативу та виходу чи виключення з нього;

- права і обов'язки членів та асоційованих членів кооперативу;

- порядок внесення змін до статуту кооперативу;

- порядок встановлення розмірів і сплати внесків та паїв членами кооперативу та відповідальність за порушення зобов'язань щодо їх сплати;

- форми участі членів кооперативу в його діяльності;

- порядок формування, склад і компетенція органів управління та органів контролю кооперативу, а також порядок прийняття ними рішень, у тому числі з питань, рішення з яких приймається одноголосно чи кваліфікованою більшістю голосів членів кооперативу, які беруть участь у загальних зборах;

- порядок формування, використання та розпорядження майном кооперативу;

- порядок розподілу його доходу та покриття збитків;

- порядок обліку і звітності у кооперативі;

- порядок реорганізації і ліквідації кооперативу та вирішення пов'язаних з цим майнових питань;

- порядок скликання загальних зборів;

- умови і порядок повернення паю.

Статут може містити інші пов'язані з особливостями діяльності кооперативу положення, що не суперечать законодавству.

Положеннями ст. 12 Закону України "Про кооперацію" передбачено, що основними обов'язками члена кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов'язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України "Про кооперацію" членський внесок - грошовий неповоротний внесок, який періодично сплачується членом кооперативного об'єднання для забезпечення поточної діяльності кооперативного об'єднання; цільовий внесок - грошовий чи інший майновий внесок члена кооперативу, що вноситься понад пай до спеціального фонду кооперативу для забезпечення виконання конкретних завдань кооперативу.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобовязання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт господарювання (зобовязана сторона, у тому числі боржник) зобовязаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого субєкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязків.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Станом на момент розгляду справи, відповідач не сплатив 77 916,35 грн. заборгованості за членськими внесками та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Враховуючи, що відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статей 193, 198 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору або згідно вимогам закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би підтверджував сплату заборгованості за членськими внесками, суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 77916,35 грн. заборгованості за членськими внесками, правомірні та обґрунтовані, такі, що не спростовані відповідачем, тому підлягають задоволенню.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 4285,35 грн. та інфляційних втрат в розмірі 15090,22 грн., суд зазначає таке.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання.

Суд, перевіривши розрахунок Позивача, перевіривши період нарахування останнім вказаної суми 3% річних, дійшов висновку про те, що стягнення суми нарахованої позивачем 3% річних підлягає частковому задоволенню, а саме в сумі 4280,90 грн. В іншій частині стягнення 3% річних в сумі 4,45 грн. відмовити.

Що стосується заявленої вимоги позивача про стягнення з відповідача 15090,22 грн. суми інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) (лист Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97р). При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

В силу приписів статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних втрат визнав їх вірно розрахованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, та стягненню підлягає сума інфляційних втрат в розмірі 15090,22 грн.

З урахуванням вимог ст. 8 Закону України "Про кооперацію" Статут Товариства у новій редакції містить положення про відповідальність членів за прострочення сплати обов'язкових внесків.

Так, п.п. 7.9.1. Статуту Товариства у новій редакції передбачає, що за прострочення сплати обов'язкових внесків члени Товариства несуть фінансову відповідальність у вигляді пені, штрафів, процентів тощо. Форма (вид), розмір фінансової відповідальності та умови її застосування визначаються Загальними зборами членів Товариства.

Загальними зборами членів Товариства (протокол від 18.05.2017 р.) було прийнято рішення, яким визначено фінансову відповідальність за несплату обов'язкових внесків (членських та цільових внесків) у вигляді нарахування процентів на суму заборгованості у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення. Встановлено строк позовної давності зі сплати обов'язкових внесків (членських та пайових) та процентів на суму заборгованості зі сплати зазначених внесків - 5 (п'ять років).

Оскільки, Загальними зборами членів Товариства (протокол від 18.05.2017 р.) було визначено фінансову відповідальність за несплату обов'язкових внесків (членських та цільових внесків) у вигляді нарахування процентів на суму заборгованості у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення, то суд приходить до висновку про те, що даний вид фінансової відповідальності є пенею.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Відповідно до ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 статті 548 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Згідно статям 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення.

Згідно рішення загальних зборів членів Товариства (протокол від 18.05.2017 р.) надано усім поточним боржникам (членам Товариства), зокрема ТОВ "Завод "Будінвест" пільговий строк до 31 травня 2017 року для погашення ними заборгованості, у який проценти на суму боргу не нараховуються.

На дати граничних термінів сплати боргів по внескам діяли наступні облікові ставки Національного банку України:

- на дату пільгового строку - 31.05.2017 р. для погашення боргів по внескам за 2016 рік - в розмірі 12,5 % річних згідно Постанови НБУ № 318-рш від 25.05.2017 р.;

- на дату граничних термінів сплати членських внесків за 2017 рік (31.05.2017 р. та 30.09.2017 р. відповідно) - в розмірі 12,5 % річних згідно Постанови НБУ № 318-рш від 25.05.2017 р.;

- на дату граничного терміну сплати 75% членських внесків за 2018 рік (31.05.2018 р.) - в розмірі 17 % річних згідно Постанови НБУ № 287-рш від 24.05.2018р.;

- на дату граничного терміну сплати 25% членських внесків за 2018 рік (30.09.2018 р.) - в розмірі 17,5 % річних згідно Постанови НБУ № 443-рш від 12.07.2018р.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконане.

Суд, перевіривши розрахунок пені здійснений позивачем, встановив, що даний розрахунок здійснено з порушення положень ч. 6 ст. 232 ГК України та приходить до висновку про часткове задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 19374,01 грн.

В частині стягнення з відповідача пені в сумі 13491,74 грн. відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст. ст. 2, 11 ,12 Закону України "Про кооперацію"; ст.ст. 526, 612, 623-625, 631 п.4, 629, 759, 762, 782, 797 Цивільного кодексу України; ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 14, 15, 73, 74, 129, п. 2 ч. 1ст. 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256, 257, 259 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Будінвест" :Код СДРПОУ 14103790, місцезнаходження: 61066, м. Харків, вул. Велозаводська, б. 1, п/р № 3835 у АТ "Укрексімбанк", МФО 322313) на користь Бази відпочинку "Дружба" (Код СДРПОУ 23148490, місцезнаходження: 62560, Харківська область, Вовчанський район, смт. Старий Салтів, вул. Лужанський шлях, буд. 6, п/р № 4487 в ХГРУ АТ КБ "Приватбанк" м. Харків МФО 351533) 77 916,35 грн. заборгованості за членськими внесками; пеню в сумі 19374,01 грн.; 3% річних в сумі 4280,90 грн.; інфляційні втрати в сумі 15090,22 грн.; 1749,93 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В частині стягнення пені в сумі 13491,74 грн. та 3% річних в сумі 4,45 грн. відмовити.

В частині стягнення основної заборгованості в сумі 20000,00 грн. закрити провадження по справі у зв'язку з відсутністю предмету спору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення підписано 19.04.19р.

Суддя ОСОБА_1