ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/1228/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Львова Б.Ю. (головуючий), Булгакової І.В. і Селіваненка В.П.,

за участю секретаря судового засідання Крапивної А.М.,

представників учасників справи:

позивача - державного підприємства "Спецагролізинг" (далі - ДП "Спецагролізинг") - Баришева І.Г.,

відповідача - приватного сільськогосподарського підприємства "Агро-технічна компанія" (далі - ПСП "Агро-технічна компанія") - Омеляна О.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ДП "Спецагролізинг"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.03.2019 [колегія суддів: Подобєд І.М. (головуючий), Кузнецова І.Л., Орєшкіна Е.В.]

зі справи № 904/1228/18

за позовом ДП "Спецагролізинг"

до ПСП "Агро-технічна компанія"

про розірвання договору фінансового лізингу та вилучення предмета лізингу.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. ДП "Спецагролізинг" звернулося до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ПСП "Агро-технічна компанія" про розірвання договору фінансового лізингу від 25.05.2015 № 15/2015-ДФЛ (далі - Договір) і вилучення у ПСП "Агро-технічна компанія" з передачею ДП "Спецагролізинг" комбайна зернозбирального КЗС-812СХ, 2010 року випуску, заводський № 335, та комбайна зернозбирального КЗС-812СХ, 2010 року випуску, заводський № 240, загальною вартістю 1 164 662 грн. (далі - Предмет лізингу; Майно).

1.2. Позовна заява мотивована порушенням ПСП "Агро-технічна компанія" умов Договору в частині своєчасної сплати періодичних лізингових платежів, у зв'язку з чим виникла заборгованість, що є істотним порушенням умов Договору і підставою для його розірвання та повернення переданого в лізинг Майна відповідно до пунктів 3.1.2, 10.1.1 Договору, пункту 4 частини першої статті 10 Закону України "Про фінансовий лізинг" від 16.12.1997 № 723/97-ВР (далі - Закон № 723), частини другої статті 651 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статті 188 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

1.3. У заяві, поданій до суду відповідно до статті 46 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), позивач як додаткові підстави позову зазначив порушення відповідачем умов Договору щодо обов'язку останнього (лізингоодержувача): щоквартально інформувати лізингодавця про стан і місцезнаходження Предмета лізингу шляхом направлення письмового звіту до 20 числа місяця, наступного за звітним кварталом (пункт 3.4.5); застрахувати Майно в 10-денний строк з моменту його отримання і передати лізингодавцю страховий поліс (пункти 8.1, 8.4); надати лізингодавцю фінансові документи (пункт 14.5).

2. Короткий зміст рішень суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

2.1. Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2018 (суддя Рудь І.А.) у позові відмовлено з тієї підстави, що Договір позивачем був розірваний в односторонньому порядку ще до звернення з позовом до суду на підставі виконавчого напису нотаріуса, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Огороднік Ж.А. 30.06.2017 за № 440 (далі - Виконавчий напис), яким, зокрема запропоновано зобов'язати ПСП "Агро-технічна компанія" повернути Предмет лізингу і вважати Договір розірваним в односторонньому порядку з ініціативи ДП "Спецагролізинг". Водночас суд першої інстанції констатував, що на час розгляду справи її матеріали не містять доказів скасування або визнання таким, що не підлягає виконанню, Виконавчого напису.

2.2. ДП "Спецагролізинг" 28.09.2018 звернулось до господарського суду Дніпропетровської області із заявою про перегляд рішення суду від 03.08.2018 зі справи за нововиявленими обставинами, посилаючись на те, що рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 29.08.2018 зі справи № 904/738/18, яке набрало законної сили 19.09.2018, Виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню.

2.3. Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2018 (суддя Рудь І.А.) заяву ДП "Спецагролізинг" про перегляд рішення господарського суду Дніпропетровської області від 03.08.2018 зі справи за нововиявленими обставинами задоволено, зазначене рішення скасовано і прийнято нове рішення про задоволення позову: розірвано Договір, укладений між ДП "Спецагролізинг" та ПСП "Агро-технічна компанія"; вилучено Майно у ПСП "Агро-технічна компанія" з передачею ДП "Спецагролізинг".

2.4. Прийняте зі справи судове рішення мотивовано тим, що ПСП "Агро-технічна компанія" допустило порушення умов Договору, не сплативши лізингові платежі, і таке прострочення становить більше 30 календарних днів з дня настання строку платежу, встановленого графіком (додаток № 2 до Договору), що згідно з умовами пункту 16.3.2 Договору є підставою для його дострокового розірвання та, відповідно, вилучення у відповідача Предмета лізингу.

2.5. Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 13.03.2019 рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2018 зі справи скасовано і ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову повністю.

2.6. У прийнятті постанови апеляційний господарський суд виходив з того, що: згідно з пунктом 10.2 Договору та статтею 7 Закону № 723 направлення лізингодавцем листа-вимоги лізингоодержувачу про повернення майна слід розцінювати як обов'язок позивача повідомити відповідача про односторонню відмову від договору, тоді як у матеріалах справи відсутні докази направлення позивачем такого листа-вимоги відповідачу. Водночас суд апеляційної інстанції, посилаючись на приписи частини третьої статті 13 ЦК України, дійшов висновку про очевидне зловживання позивачем своїми правами за Договором на шкоду відповідачу "всупереч тому, що відповідачем надолужено сплату лізингових платежів". Так, за висновком суду, на час прийняття рішення за нововиявленими обставинами відповідач сплатив кошти в сумі 1 219 233,10 грн., яка перевищує вартість Майна (1 164 662 грн.).

3. Короткий зміст вимог касаційної скарги

3.1. ДП "Спецагролізинг", посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, просить суд касаційної інстанції постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.03.2019 зі справи скасувати, а рішення господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.2018 залишити в силі.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

4. Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

4.1. На момент звернення до суду відповідач мав прострочену систематичну заборгованість, тобто порушував істотні умови Договору.

На підставі статті 534 ЦК України, пункту 4.8 Договору сплачені відповідачем кошти зараховані ДП "Спецагролізинг" у такій черговості: 1) сплата нарахованих штрафних санкцій за порушення лізингоодержувачем перед лізингодавцем обов'язків за Договором; 2) сплата суми заборгованості за простроченими лізинговими платежами; 3) сплата поточних та інших платежів, передбачених Договором.

Отже, наведені відповідачем в апеляційній скарзі твердження щодо розрахунків за основним грошовим зобов'язанням не відповідають дійсному стану розрахунків.

4.2. Апеляційний суд протиправно вийшов за межі предмета доказування у справі. Зокрема суд поза межами предмета доказування послався на врегулювання, на його думку, заборгованості відповідача, проте не врахував визначеного сторонами порядку зарахування грошових коштів у разі наявності прострочення.

4.3. Суд апеляційної інстанції не застосував пункт 4 частини першої статті 10 Закону № 723, який розрізняє відмову від договору як спосіб одностороннього розірвання і розірвання договору як спосіб припинення правовідношення за загальними нормами договірного права.

4.4. Апеляційний господарський суд протиправно обмежив права позивача на захист порушеного права лише правом на розірвання договору в односторонньому порядку, чим порушив приписи статті 14 ЦК України.

5. Доводи ПСП "Агро-технічна компанія"

5.1. ПСП "Агро-технічна компанія" у відзиві на касаційну скаргу зазначило про безпідставність її доводів та просило постанову апеляційного господарського суду зі справи залишити без змін, а скаргу - без задоволення.

6. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

6.1. ДП "Спецагролізинг" (лізингодавець) і ПСП "Агро-технічна компанія" (лізингоодержувач) укладено Договір, за умовами якого:

лізингодавець передає лізингоодержувачу в користування на визначений Договором строк Предмет лізингу, зазначений у додатку № 1 (специфікація Предмета лізингу), а лізингоодержувач сплачує за це лізингові платежі на умовах Договору (пункт 1.1);

оплата лізингових платежів проводиться лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця відповідно до графіка сплати лізингових платежів, який є невід'ємною частиною Договору [додаток № 2, далі - Графік (пункт 1.2 Договору)];

строк користування лізингоодержувачем Предметом лізингу (строк лізингу) становить 60 місяців з моменту підписання сторонами акта приймання-передачі Предмета лізингу (далі - Акт) за умови належної сплати лізингоодержувачем лізингових платежів за користування Предметом лізингу відповідно до умов цього Договору (пункт 2.1);

у разі дострокового розірвання цього Договору або в разі закінчення строку користування Предметом лізингу лізингоодержувач зобов'язаний повернути Предмет лізингу лізингодавцю. При достроковому припиненні дії Договору сторони укладають Акт повернення Предмета лізингу. Порядок повернення Предмета лізингу при достроковому припиненні дії Договору врегульований розділом 10 та іншими положеннями цього Договору (пункт 2.2);

лізингодавець має право, зокрема: вимагати повернення переданого в лізинг Майна, якщо лізингоодержувач не сплатив частково або повністю лізингові платежі протягом більше ніж 30 (тридцять) календарних днів з дати встановленої Графіком та інших витрат, сплата яких передбачена цим Договором (підпункт 3.1.2 пункту 3.1); в односторонньому порядку відмовитися від Договору та вимагати повернення простроченої заборгованості та Предмета лізингу у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса або в інший спосіб на розсуд лізингодавця, якщо лізингоодержувач не сплатив частково або в повному обсязі лізинговий платіж і прострочення сплати становить більше ніж 30 (тридцять) календарних днів після дати встановленої Графіком (підпункт 3.1.4 пункту 3.1);

лізингодавець зобов'язаний, зокрема: передати Предмет лізингу у власність лізингоодержувачу після закінчення строку лізингу за умови належного виконання лізингоодержувачем усіх умов Договору (підпункт 3.2.1 пункту 3.2); за умови повного виконання лізингоодержувачем пункту 4.5 цього Договору передати Майно за Актом (підпункт 3.2.2 пункту 3.2);

лізингоодержувач зобов'язаний, зокрема: своєчасно та в повному обсязі сплачувати лізингові платежі відповідно до умов Договору та відшкодовувати інші витрати лізингодавця, передбачені цим Договором. Лізингоодержувач не має права в односторонньому порядку на зменшення сум чи затримку сплати лізингових платежів внаслідок будь-яких обставин (підпункт 3.4.3 пункту 3.4); щоквартально письмово інформувати лізингодавця про стан та місцезнаходження Предмета лізингу шляхом направлення письмового звіту до 20 числа місяця наступного за звітним кварталом (підпункт 3.4.5 пункту 3.4); у разі дострокового розірвання цього Договору та в інших випадках дострокового повернення Предмета лізингу повернути Предмет лізингу у придатному для подальшого використання стані з урахуванням нормального фізичного зносу (підпункт 3.4.11 пункту 3.4); сплачувати лізингові платежі згідно з Графіком з урахуванням пункту 10.9 Договору до моменту укладання Акта повернення Майна (підпункт 3.4.13 пункту 3.14);

з моменту підписання Акта лізингоодержувач за користування Майном сплачує лізингодавцю згідно з Графіком та виставленими рахунками чергові лізингові платежі, що включають: винагороду (комісію) лізингодавцю за отримане у лізинг Майно; платежі з відшкодування (компенсації) частини вартості Майна; інші витрати лізингодавця, що передбачені цим Договором. Інші платежі визначаються на підставі виставлених лізингодавцем рахунків та не включаються до Графіка. У випадку, якщо лізингодавцем не були виставлені рахунки згідно з підпунктами 4.1.1, 4.1.2 Договору, лізингоодержувач не звільняється від оплати платежів у розмірах та в строки, визначені Графіком (пункт 4.1);

платежі за Договором здійснюються в національній валюті України (гривнях), шляхом перерахування грошових коштів на рахунок лізингодавця, визначений Договором та в інший спосіб не заборонений чинним законодавством та зазвичай прийнятий в діловому обороті (пункт 4.6);

лізингоодержувач зобов'язується здійснювати погашення заборгованості перед лізингодавцем у такому порядку:

· сплата нарахованих штрафних санкцій за порушення лізингоодержувачем обов'язків за даним Договором;

· сплата суми заборгованості лізингоодержувача перед лізингодавцем за простроченими лізинговими платежами;

· сплата поточних лізингових та інших платежів, передбачених цим Договором (пункт 4.8);

предмет лізингу та страхові ризики, пов'язані з експлуатацією Предмета лізингу, підлягають обов'язковому страхуванню лізингоодержувачем за власний рахунок у строк не пізніше 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання Майна. Проект договору страхування перед його укладенням та компанія-страховик підлягають обов'язковому письмовому погодженню з лізингодавцем (пункт 8.1);

страховий поліс (його копія) має бути переданий лізингодавцю протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту його отримання лізингоодержувачем (пункт 8.4);

лізингодавець має право вимагати термінового повернення Майна, а в разі неповернення його в добровільному порядку, повернути Предмет лізингу без згоди Лізингоодержувача в таких випадках: лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж (частково або в повному обсязі) та прострочення сплати становить більше 30 (тридцять) календарних днів з дня настання строку платежу, встановленого в Графіку; лізингоодержувач використовує майно не у відповідності до умов Договору або його призначення (пункт 10.1); у таких випадках лізингодавець направляє лізингоодержувачу повідомлення про термінове повернення Майна із зазначенням строку його передачі. Документом, що підтверджує факт прийняття лізингодавцем рішення про розірвання Договору, є лист-вимога лізингодавця. При цьому даний Договір вважається припиненим після підписання Акта (пункт 10.3);

Договір вважається припиненим з моменту укладання сторонами Акта. До укладання Сторонами Акта всі положення цього Договору зберігають свою силу для сторін (пункт 10.8);

у разі дострокового припинення дії, відмови від Договору чи його розірванні, сторони проводять взаєморозрахунки на підставі затвердженого ними акта звірки взаєморозрахунків, складеного з урахуванням прострочень сплати лізингоодержувачем усіх передбачених Договором платежів та нарахованих штрафних санкцій згідно з розділом 11 цього Договору (пункт 10.9);

цей Договір набирає чинності з дати його укладення та діє до повного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань (пункт 18.8).

6.2. Сторони підписали Специфікацію № 1 (додаток № 1 до Договору), у якій погодили, що Предметом лізингу є Майно загальною вартістю 1 164 662 грн.

6.3. У додатку № 2 до Договору сторони погодили Графік сплати лізингових платежів із зазначенням строків погашення, суми до сплати, відшкодування частини вартості предмета лізингу та комісії лізингодавця.

6.4. На виконання пункту 4.5 Договору позивач виставив до сплати відповідачу рахунок від 23.06.2015 № 58 для оплати авансового внеску в сумі 58 233,10 грн., який сплачений 03.07.2015, що підтверджується платіжним дорученням № 19.

6.5. Сторони склали відповідний акт приймання-передачі Майна до Договору.

6.6. Позивач стверджує, що ПСП "Агро-технічна компанія" не сплачує лізингові платежі більше 9 місяців, у зв'язку з чим у відповідача існує прострочена заборгованість за період з 2015 року по 2016 рік у загальному розмірі 411 571,60 грн., що є порушенням істотних умов Договору.

ПСГП "Агро-технічна компанія" надіслало ДП "Спецагролізинг" підписану додаткову угоду № 1 до Договору, у якій відповідач визнає наявність простроченої заборгованості за 2015- 2016 роки в сумі 411 571,60 грн. Станом на день звернення з позовом у цій справі заборгованість не сплачена, Майно не повернуте.

6.7. За висновком місцевого господарського суду, ПСП "Агро-технічна компанія" допустило порушення умов Договору в частині виконання зобов'язання щодо своєчасного внесення лізингових платежів і таке прострочення становить більше 30 календарних днів з дня настання строку платежу, встановленого Графіком, що згідно з підпунктом 16.3.2 пункту 16.3 Договору є підставою для його дострокового розірвання.

6.8. Суд апеляційної інстанції погодився з висновком місцевого господарського суду стосовно того, що матеріалами справи підтверджується той факт, що в період з вересня 2015 року по липень 2017 року відповідач не здійснював лізингових платежів у розмірах та в строки, встановлені Графіком, який є Додатком № 2 до Договору.

Водночас, починаючи з липня 2017, відповідач поновив сплату лізингових платежів і за умовами додаткової угоди від 20.07.2017 № 1 пропонував позивачу здійснити дострокове погашення всієї суми заборгованості, а також сплатити суму нарахованих та таких, що будуть визнані сторонами, штрафних санкцій.

6.9. На підтвердження виконання зобов'язань за Договором ПСП "Агро-технічна компанія" надало до матеріалів справи платіжні доручення: від 03.07.2015 № 19 на суму 58 233,10 грн., від 07.08.2015 № 31 на суму 31 000 грн., від 15.07.2017 № 67 на суму 100 000 грн., від 19.08.2017 № 78 на суму 100 000 грн., від 01.11.2017 № 119 на суму 230 000 грн.; касові чеки: від 02.08.2018 № TS100086 на суму 100 000 грн., від 02.08.2018 № TS100086 на суму 100 000 грн., від 09.08.2018 № 0.0.3.1 на суму 50 000 грн., від 28.09.2018 № 0.0.8 на суму 90 000 грн., № 0.0..1 на суму 50 000 грн., від 06.11.2018 № 0.0.11794750.1 на суму 60 00 грн.; квитанцію від 25.07.2018 № 249692011 на суму 250 000 грн.

6.10. За оцінкою апеляційного господарського суду:

зазначені докази свідчать про сплату відповідачем на користь позивача грошових коштів у розмірі 1 219 233,10 грн., що перевищує вартість Майна (1 164 662 грн.), у зв'язку з чим суд дійшов висновку про очевидне зловживання позивачем своїми правами за Договором на шкоду відповідачу "всупереч тому, що відповідачем надолужено сплату лізингових платежів";

оскільки предметом цього спору не є вимога позивача про стягнення остаточної заборгованості, що утворилась за лізинговими платежами, а позивач не надавав у матеріали справи розрахунку боргу та доказів на його підтвердження, то встановлення фактичного стану виконання відповідачем своїх грошових зобов'язань за Договором наразі не входить в предмет дослідження у цій справі.

6.11. Згідно з пунктом 10.2 Договору та відповідно до положень Закону № 723 направлення лізингодавцем листа-вимоги лізингоодержувачу про повернення майна слід розцінювати як обов'язок позивача повідомити відповідача про односторонню відмову від договору.

ДП "Спецагролізинг" не надало доказів направлення відповідачу передбаченого умовами Договору листа-вимоги про односторонню відмову від Договору.

6.12. Посилання позивача на порушення відповідачем інших умов Договору (щодо щоквартального письмового інформування позивача про стан та місцезнаходження Предмета лізингу шляхом направлення письмового звіту до 20 числа місяця, наступного за звітним кварталом, щодо страхування Предмета лізингу та передачі позивачу страхового полісу, а також щодо надання позивачу фінансових документів, визначених пунктом 14.5 Договору) не знайшли підтвердження.

7. ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

7.1. ЦК України:

пункт 1 частини другої статті 11:

- підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини;

стаття 525:

- одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом;

частина перша статті 526:

- зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;

стаття 610:

- порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання);

пункт 1 частини першої статті 611:

- у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

стаття 629:

- договір є обов'язковим для виконання сторонами;

частини перша і друга статті 806:

- за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

7.2. Закон № 723:

частина друга статті 7:

- лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів;

пункт 4 частини першої статті 10:

- лізингодавець має право вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках;

пункт 3 частини другої статті 11:

- лізингоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі;

частини перша і друга статті 16:

- сплата лізингових платежів здійснюється у порядку, встановленому договором;

- лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

7.3. ГПК України:

частина перша статті 13:

- судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін;

частина перша статті 73:

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи;

частина перша статті 74:

- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень;

частина перша статті 76:

- належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування;

частини перша і друга статті 300:

- переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права;

- суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази;

пункт 2 частини першої статті 308:

- суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду;

пункти 1, 2 частини третьої, частина четверта статті 310:

- підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів, або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи;

- справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

8. Оцінка аргументів учасників справи і висновків попередніх судових інстанцій

8.1. Відповідно до приписів статей 11, 525, 526, 629 ЦК України договір як підстава для виникнення цивільних прав та обов'язків є обов'язковим для виконання сторонами, і, за загальним правилом, сторони не мають права змінити умови відповідного зобов'язання в односторонньому порядку, а повинні виконувати його належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства.

8.2. За договором фінансового лізингу відповідно до положень Закону № 723 (статті 11, 16) лізингоодержувач зобов'язаний, зокрема, своєчасно сплачувати лізингові платежі, сплата яких здійснюється в порядку, встановленому договором.

8.3. Місцевий господарський суд встановив, а суд апеляційної інстанції не спростував того, що ПСП "Агро-технічна компанія" у період з вересня 2015 року по липень 2017 року не сплачувало лізингові платежі в розмірах та в строки, встановлені Графіком, який є Додатком № 2 до Договору, у зв'язку з чим ДП "Спецагролізинг" скористалося своїм правом на розірвання цього Договору в судовому порядку.

8.4. Водночас встановлена апеляційним судом відсутність доказів направлення відповідачу передбаченого умовами Договору листа-вимоги про односторонню відмову від Договору, як то передбачено пунктом 10.2 Договору та приписами Закону № 723, не може в даному випадку свідчити про правомірність висновків цього суду по суті позову.

Відмова сторони від договору лізингу, передбачена статтями 7, 10 Закону № 723, є правом, а не обов'язком сторони, яке може бути реалізоване в позасудовому порядку. Наявність зазначеного права не є перешкодою для звернення сторони до суду з вимогою про розірвання договору в судовому порядку.

8.5. Скасовуючи рішення місцевого господарського суду і постановляючи нове про відмову в позові, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідач, починаючи з липня 2017 року, поновив сплату лізингових платежів, і наявні в матеріалах справи докази свідчать про сплату відповідачем на користь позивача грошових коштів у розмірі 1 219 233,10 грн., що перевищує вартість Майна (1 164 662 грн.).

Водночас такі висновки суду апеляційної інстанції Касаційний господарський суд вважає передчасними з огляду на таке.

8.5.1. За договором фінансового лізингу майновий інтерес лізингодавця полягає у розміщенні та майбутньому поверненні з прибутком грошових коштів, а майновий інтерес лізингоодержувача - в можливості користуватися та придбати предмет лізингу у власність.

8.5.2. Договір фінансового лізингу є змішаним договором, який поєднує в собі елементи договорів оренди та купівлі-продажу, а передбачені договором лізингові платежі включають як плату за надання майна у користування, так і частину покупної плати за надання майна у власність лізингоодержувачу по закінченню дії договору.

Вартість предмета лізингу є викупною вартістю, обумовленою умовами договору.

8.5.3. На правовідносини, що склалися між сторонами щодо одержання позивачем як лізингодавцем лізингових платежів у частині покупної плати за надання майна в майбутньому у власність відповідачу, поширюються загальні положення про купівлю-продаж, і за змістом частини другої статті 692 ЦК України покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, встановлену в договорі.

8.5.4. Апеляційний господарський суд, обмежившись посиланням на те, що предметом цього спору не є вимога про стягнення остаточної заборгованості, не дослідив фактичного стану розрахунків за Договором і не встановив, яка саме внесена ПСП "Агро-технічна компанія" у складі лізингових платежів сума становить викупну вартість предмета лізингу, враховуючи встановлені судами обставини щодо прострочення сплати лізингових платежів і передбачений Договором порядок (черговість) зарахування грошових коштів у зв'язку з таким простроченням.

Водночас ДП "Спецагролізинг" у касаційній скарзі обґрунтовано наголошує на неврахуванні судом апеляційної інстанції визначеного сторонами Договору порядку зарахування грошових коштів у разі наявності прострочення.

8.5.5. З огляду на викладене висновок апеляційного господарського суду щодо сплати відповідачем грошових коштів у розмірі, що перевищує вартість Майна, і те що "відповідачем надолужено сплату лізингових платежів", не ґрунтується на встановлених судом обставинах справи, а тому є непереконливим. Відповідно, передчасним є і твердження суду у зв'язку з таким висновком про зловживання позивачем своїми правами за Договором "на шкоду відповідачу".

8.6. У рішенні Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007, аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов'язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін. Аналізуючи мотивацію постановленого апеляційним судом рішення крізь призму статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та зазначеної практики ЄСПЛ, Касаційний господарський суд зазначає про неналежне виконання покладеного на суд обов'язку щодо мотивації прийнятої постанови, оскільки суд апеляційної інстанції не приділив достатньо уваги дотриманню справедливого балансу інтересів обох сторін і досягненню ними мети Договору.

8.7. ЄСПЛ також зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

8.8. Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до таких правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Ухвалена у справі постанова суду апеляційної інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

9. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

9.1. Доводи ДП "Спецагролізинг" про порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення знайшли своє підтвердження за результатами перегляду справи в касаційному порядку. Твердження ПСП "Агро-технічна компанія", викладені у відзиві на касаційну скаргу, наявності таких порушень не спростовують.

9.2. За таких обставин касаційна інстанція вважає за необхідне касаційну скаргу ДП "Спецагролізинг" задовольнити частково, оскаржувану постанову зі справи скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

9.3. У новому розгляді справи суду апеляційної інстанції необхідно врахувати викладене, перевірити зазначені в цій постанові доводи та докази, дати їм належну правову оцінку і залежно від встановленого вирішити спір відповідно до закону.

10. Судові витрати

10.1. За результатами нового розгляду має бути вирішено й питання щодо розподілу судових витрат зі справи.

Керуючись статтями 300, 308, 310, 315 ГПК України, Касаційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу державного підприємства "Спецагролізинг" задовольнити частково.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 13.03.2019 зі справи № 904/1228/18 скасувати.

3. Справу передати на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Б. Львов

Суддя І. Булгакова

Суддя В. Селіваненко