ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15.04.2019 Справа № 905/14/19 Господарський суд Донецької області у складі судді Огороднік Д.М., при секретарі судового засідання Папакіній Б.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Служби автомобільних доріг у Донецькій області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олександрія Кепітал»

про стягнення 2111928,81 гривень.

За участю представників сторін:

Від позивача: адвокат ОСОБА_1 свідоцтво Серії ДН №5037 від 25.04.2018;

Від відповідача: адвокат ОСОБА_2 свідоцтво Серії КР №000041 від 05.01.2016;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Предмет та підстави спору.

На розгляд до господарського суду Донецької області передані позовні вимоги Служби автомобільних доріг у Донецькій області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Олександрія Кепітал» про стягнення неустойки у розмірі 2 111 928,81 гривень.

Позов обґрунтований тим, що відповідач не виконав у повному обсязі зобовязання з виконання підрядних робіт за договором підряду №2-56 від 26.06.2017, тому позивач просить стягнути з відповідача пеню за порушення умов договору, яку розраховує виходячи з вартості робіт які не були виконані відповідачем за період з 30.06.2018 по 10.12.2018. Окрім того, позивач посилається на припинення договору підряду в результаті його одностороньої відмови від договору, про що він повідомив відповідача листом від 04.07.2018 №12-1118.

Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст.ст.526, 530, 610-612, 623, 849, 901 Цивільного кодексу України, ст.ст. 173,224 Господарського кодексу України, ст.ст. 4,162-164 Господарського процесуального кодексу України.

Заперечення учасників процесу.

Відповідач у поданому до суду відзиві заперечував проти задоволення позову, обґрунтовуючи його тим, що підстави для припинення договору підряду №2-56 від 26.06.2017 відсутні, оскільки умовами договору (п. 18.2.1) передбачено, що договір є розірваним з моменту отримання відповідачем повідомлення про розірвання. ОСОБА_3 позивача від 04.07.2018 №12-1118 щодо розірвання договору підряду №2-56 від 26.06.2017 відповідачем не отримано. За таких обставин, договір не був розірваний в односторонньому порядку а припинив свою дію у звязку із закінченням строку на який його було укладено.

Крім того, відповідач не погоджується із визначеним позивачем обсягом виконаних робіт, а саме «приблизно у розмірі 4, 7 %» . Відповідно до п. 1.4. Договору, склад, обсяг та зміст робіт, що є предметом договору підряду №2-56 від 26.06.2017, визначається на підставі проектно-кошторисної документації; в супереч вказаного пункту договору позивачем до суду проектно-кошторисної документації не додано.

Відповідач зазначає про відсутність його вини за порушення строків виконання робіт за договором підряду №2-56 від 26.06.2017, оскільки терміни виконання робіт були перенесені у звязку із затримкою фінансування робіт з боку позивача.

Окрім того, на думку відповідача позивачем пропущений строк позовної давності щодо притягнення відповідача до відповідальності у вигляді стягнення пені, оскільки згідно графіку виконання робіт погодженого сторонами, відповідач повинен був виконати роботи у жовтні 2017 року. Отже, пеня підлягає нарахуванню з 01.12.2017, тоді як позивач звернувся до суду з позовом 03.01.2019, тобто з порушення річного строку передбаченого ст.258 Цивільного кодексу України.

Відповідь на відзив.

Позивач подав відповідь на відзив, в якій зазначив, що лист про розірвання договору №2-56 від 26.06.2017 в односторонньому порядку направлено належним чином відповідачу та отримано останнім, що підтверджується відповідною поштовою накладною та описом вкладення.

Стосовно виконаного відповідачем обсягу робіт, а саме на 4,7 % від запланованого обсягу, позивач вказав, що такий розрахунок ним було здійснено виходячи з договірної ціни робіт, встановленої п.2.1. договору, яка становить 13517614,69 грн. Окрім того зазначив, що відсоткове співвідношення не впливає на вирішення спору по суті, адже розрахунок штрафних санкцій проведений від суми невиконаних зобовязань як передбачено договором.

Щодо посилань відповідача на призупинення робіт за ініціативою позивача, то наведене не знаходить свого підтвердження, з огляду на службову записку начальника відділу підприємства позивача від 14.02.2019.

Окрім того, позивач заперечує проти клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, з огляду на додаткову угоду від 22.12.2017 якою продовжений строк виконання робіт до 29.06.2018, а дія договору до 31.12.2018.

У судове засідання призначене на 15.04.2019 зявились представники позивача та відповідача, які підтримали позиції викладені у заявах здійснених по суті спору.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд

ВСТАНОВИВ:

Фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин та перевірка їх доказами.

26.06.2017 між Службою автомобільних доріг у Донецькій області (далі замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Олександрія Кепітал» (далі підрядник, відповідач) підписаний договір підряду №2-56 (далі - договір).

Відповідно до п.1.1. договору підрядник бере на себе зобовязання своїми силами і засобами, на власний ризик виконати роботи «ДСТУ БД.1.1-1:2013 «Правила визначення вартості будівництва» ГБН Г.1-218-182:2011 «Ремонт автомобільних доріг загального користування. Види ремонтів та перелік робіт» (ДК 021:2015 - 45000000-7- Будівельні роботи) Капітальний ремонт моста на км 15+394 автомобільної дороги місцевого значення Дмитрів-Гродівка - /Н-20/», відповідно до затвердженої проектно-кошторисної документації та в обумовлений цим договором строк.

Замовник зобовязується прийняти та оплатити вартість виконаних робіт в межах бюджетного зобовязання за наявності відповідних бюджетних асигнувань (п.1.2. договору).

Згідно з п.1.3 договору обєкт знаходиться на території, на якій здійснюють свої повноваження органи державної влади з урахуванням розпорядження Кабінету Міністрів України №1085-р від 07.11.2014 (із змінами).

За приписами п. 1.4 договору склад, обсяг та зміст робіт, що є предметом договору, визначаються на підставі проектно-кошторисної документації.

Підрядник розпочинає виконання робіт протягом 3 днів з моменту отримання дозвільних документів і забезпечує їх завершення до 31.10.2017 (п. 3.1 договору)

Початок та закінчення робіт визначається календарним графіком виконання робіт, який є невідємною частиною цього договору (п.3.2 договору).

Додатком №2 до договору сторонами узгоджено календарний графік виконання робіт, відповідно до якого загальний строк виконання робіт становить 150 календарних днів, у тому числі: улаштування обїзної дороги 70 днів; демонтажні роботи організація будівництва 80 днів; земляні роботи 90 днів; штучні споруди 100 днів; оголовки 110 днів; укріплювальні 110 роботи днів; дорожній одяг 50 днів; відводи води з проїзної частини, насипу та по укосу насипу 50 днів; огородження 40 днів; дорожня розмітка 30 днів; установлення дорожніх знаків та турнікету 20 днів; улаштування тротуару та сходів 50 днів; розбирання обїзної дороги 80 днів. (а.с. 29)

Згідно календарного графіку виконання робіт мало бути завершено у жовтні 2017 року.

Пунктом 12.4 договору передбачено, що попередня оплата за роботи, що є предметом цього договору, здійснюється відповідно до вимог, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 №117, за заявкою підрядника при наявності фінансових ресурсів, у розмірі, що не перевищує 30 відсотків вартості робіт.

Відповідно до п.2.1 договору (в редакції додаткової угоди від 28.12.2017), договірна ціна робіт, виконання яких доручається Підряднику, становить 13517614,69 грн., у тому числі: ПДВ 2252935,78 грн.

Судом встановлено, що на виконання умов п.12.4 договору позивачем на рахунок відповідача перераховано попередню оплату за договором у сумі 1350000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №495 від 13.07.2017 та 640000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №2 від 14.07.2017. (а.с. 38,39)

Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актом за формою КБ-2в, підписаними обома сторонами. (п.13.2.1. договору).

На виконання умов договору відповідачем виконано підрядні роботи на суму 640000,00 грн., що підтверджується підписаними сторонами:

- довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за листопад 2017 № 1508 на суму 505420,01 грн;

- актом приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2017 № 1508 на суму 505420,01 грн;

- довідкою про вартість виконаних будівельних робіт за листопад 2017 № 1509 на суму 134579,99 грн.;

- актом приймання виконаних будівельних робіт за жовтень 2017 № 1509 на суму 134579,99 грн.

Отже, відповідачем виконано, а позивачем прийнято роботи виконані на суму 64000,00 грн.

Сума попередньої оплати у розмірі 1350000,00 грн була повернута на рахунок позивача про, що свідчить картка рахунка наявна в матеріалах справи. (а.с. 37)

Пунктом 3.6 договору визначено, що «перегляд термінів виконання робіт і їх зміна оформляється додатковою угодою».

26.06.2017 між позивачем та відповідачем підписана додаткова угода до договору, якою сторони п. 3.1 розділу 3 договору викладають у наступній редакції: «Підрядник розпочинає виконання робіт протягом 3 днів з моменту отримання дозвільних документів і забезпечує їх завершення до 29.06.2018».

22.12.2017 між позивачем та відповідачем підписана додаткова угода до договору, якою сторони п. 3.1 розділу 3 договору викладають у наступній редакції: «Підрядник розпочинає виконання робіт протягом 3 днів з моменту отримання дозвільних документів і забезпечує їх завершення до 29.06.2018»; пункт 20.1. розділу 20 викласти в наступній редакції «Цей договір діє до 31.12.2018, але в будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобовязань та фінансових розрахунків за виконані роботи».

Відповідач підтверджує факт виконання ним підрядних робіт на суму 640000,00 грн. Доказів на виконання підрядних робіт на усю суму договору відповідачем не надано. Отже відповідачем не виконано підрядних робіт по договору на суму 12877614,69 грн.

Підставою виникнення спору є невиконання підрядником робіт на залишок суми у розмірі 12877614,69 грн, на яку позивач нараховує пеню за кожен ден прострочення відповідно до п. 16.3. договору -0,1 %, за період з 30.06.2018 по 10.12.2018, кількість днів прострочення 164, у сумі 211928,81 грн.

Спірною обставиною між сторонами є дата до якої відповідач повинен був виконати підрядні роботи по договору. Позивач вважає, що додатковою угодою від 22.12.2017 до договору строк виконання підрядних робіт був продовжений до 29.06.2018, а дія договору до 31.12.2018. Відповідач вважає, що початок та закінчення робіт визначається календарним графіком (п. 3.2 договору) до якого додатковою угодою зміни щодо продовження строку виконання робіт до 29.06.2018 внесено не було. Тому слід вважати, що відповідач повинен був виконати роботи у строки передбачені календарним графіком до кінця жовтня 2017 року. За таких обставин, відповідач просить суд застосувати до позовних вимог строки позовної давності.

Оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду.

Оцінивши зміст зазначеної угоди, з якої виникли цивільні права та обовязки сторін, суд дійшов висновку, що укладений правочин за своїм змістом та правовою природою є договором підряду, який підпадає під правове регулювання норм глави 61 Цивільного кодексу України.

Приписами частини 1 статті 837 Цивільного кодексу України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ст. 838 Цивільного кодексу України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник. Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов'язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов'язку.

Отже, договір підряду складається із двох взаємопов'язаних між собою зобов'язань: 1) правовідношення, в якому виконавець має виконати роботу, а замовник наділений правом вимагати виконання цього обов'язку; 2) правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити виконану роботу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати.

Як визначено положеннями ст.526 Цивільного кодексу України та ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до умов укладеного договору.

При цьому, приписи ч.7 ст. 193 Господарського кодексу України та ст.525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобовязання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами ст.629 Цивільного кодексу України щодо обовязковості договору для виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За нормою закону належною підставою для виникнення у замовника обов'язку оплатити виконану виконавцем роботу за договором відповідно до чинного законодавства є прийняття замовником виконаних робіт, підтверджене відповідними доказами.

Відповідно до ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Як встановлено судом вище, сторонами в якості додатку №3 до договору затверджений графік виконання робіт, відповідно до якого визначено перелік по місяцях у днях по кожному з виду робіт та визначений строк закінчення робіт жовтень 2017 року.

Разом з тим, на виконання п. 3.6 договору сторони уклавши додаткові угоди від 26.06.2017 та 22.12.2017 визначили, що підрядник забезпечує завершення підрядних робіт до 29.06.2018.

Позивач вважає, що при визначення строку закінчення підрядних робіт слід застосувати додаткову угоду від 22.12.2017, а відповідач вважає, що графік виконання робіт погоджений додатком №3.

Суд не погоджується з аргументами відповідача виходячи з наступного.

Згідно з ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1,3 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ст. 654 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з матеріалів справи, сторони за вільним волевиявленням умови договору щодо строків виконання підрядних робіт змінили шляхом укладення додаткової угоди від 22.12.2017 та встановили, що роботи повинні бути виконані до 29.06.2018. Не внесення змін до пункту 3.2 договору не змінює суть домовленостей між сторонами, які погоджені в додатковій угоді, яка підписана уповноваженими сторонами сторін, складено в письмовій формі. Отже суд при вирішенні даного спору виходить з того, що сторонами укладена додаткова угода до договору про зміну строків виконання підрядних робіт, дійсність якої сторонами не оскаржується. Відповідачем не доведено, що він укладаючи додаткову угоду від 22.12.2017 не розумів зміни строків виконання підрядних робіт. Зазначену додаткову угоду укладено у письмовій формі, підписано повноважними представниками юридичних осіб, які мають необхідний обсяг цивільної дієздатності, без зауважень і складання протоколу розбіжностей, скріплений відтисками печаток підприємств. Її зміст не суперечить актам цивільного законодавства, сторонами не оспорений та у судовому порядку недійсними не визнаний. Окрім того, пунктом 3.6 договору обумовлено, що «перегляд термінів виконання робіт і їх зміна оформляється додатковою угодою».

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач зобовязаний був виконати роботи по договору до 29.06.2018.

Як встановлено судом вище, відповідач виконав частково роботи по договору на суму 640000,00 грн.

Позивач зазначає, що відповідно до п. 16.3. підрядник несе відповідальність за порушення зі своєї вини таких зобовязань за договором: - за порушення строків виконання робіт підрядник сплачує замовникові пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення.

За думкою відповідача прострочення виконання зобовязання визначеного договором, відбулося за відсутності вини останнього, з огляду на додаткову угоду від 22.12.2017, в якій зазначено про затримку фінансування витрат замовника.

Проте такі твердження відповідача спростовуються висновками суду, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 17.4. договору умови договору не повинні змінюватися, крім випадків, зокрема, продовження строку дії договору та виконання зобовязань щодо виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених обєктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі затримки фінансування витрат замовника.

Таким чином, сторонами у договорі погоджено можливість зміни умов цього договору, позаяк у випадку затримки фінансування продовжити строк дії для виконання зобовязань за вказаним правочином.

Належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності вини відповідача у порушенні строків виконання робіт, останнім до суду не надано.

А отже доводи відповідача щодо відсутності його вини з прострочення виконання зобовязання, визначеного договором №2-56 від 26.06.2017 суд відхиляє, оскільки сторони врегулювали інші строки для виконання робіт, а саме до 29.06.2018.

У відповідності до п.17.2 договору замовник має право розірвати договір в односторонньому порядку та вимагати відшкодування підрядником збитків, зокрема, у разі відставання з вини підрядника строків виконання робіт більш ніж на один місяць, якщо таке відставання не повязане з відсутністю фінансування (несвоєчасністю його здійснення).

Пунктом 17.3 договору передбачено, що у випадках, передбачених п.п.17.1, п.17.2 цього договору, останній є відповідно розірваним або зміненим з моменту отримання підрядником повідомлення про зміну або розірвання договору.

Відповідно до наведених вище пунктів договору позивачем у звязку із невиконанням підрядником робіт на залишок суми, на адресу відповідача надісланий лист № 12-1118 від 04.07.2018, разом з додатковою угодою, яким пропонувалось розірвати договір за згодою сторін. У листі також зазначено, що у разі неотримання у встановлений термін підписаної додаткової угоди (3 дні), договір буде розірвано у односторонньому порядку на підставі п.17.3 розділу 17 договору.

Проте відповідач зазначає, що лист надісланий позивачем № 12-1118 від 04.07.2018 ним не отримано. А отже договір №2-56 від 26.06.2017 не може вважатися розірваним в односторонньому порядку через порушення умов договору підрядником, а закінчив свою дію 31.12.2018 згідно додаткової угоди від 22.12.2017 та п. 20.1. розділу 20 договору.

З приводу дострокового розірвання договору в односторонньому порядку суд зазначає.

Згідно з ст. 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частинами 1,3 ст. 653 Цивільного кодексу України у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту (ст. 654 Цивільного кодексу України).

З умов договору вбачається, що сторони погодили можливість розірвання договору в односторонньому порядку.

Разом з тим, як встановлено судом вище, відповідач зобовязаний був виконати роботи до 29.06.2017, а пунктом 17.2 договору, передбачено право позивача відмовитись від договору в односторонньому порядку у разі відставання з вини підрядника строків виконання робіт більше ніж на один місяць. Проте, позивач вже 04.07.2018 направляє відповідачу листа з пропозицією розірвати договір, тобто до закінчення строку передбаченого п. 17.2 договору. Отже позивачем не дотримані умови погоджені сторонами щодо обставин за наявності яких позивач набуває право розірвати договір в односторонньому порядку.

Відповідно до 18.2.1 договору передбачено, що замовник має право достроково розірвати цей договір у разі невиконання або неналежного виконання зобовязань підрядником. Договір є розірваним з моменту отримання виконавцем повідомлення про розірвання договору.

Окрім того, сторонами чітко передбачені умови пунктами 17.3 так і п. 18.2.1 договору, що договір є розірваним з моменту отримання виконавцем повідомлення про розірвання договору.

Проте позивачем надані докази надіслання на адресу відповідача листа від 04.07.2018 та не надано доказів отримання відповідачем цього листа. Відповідач заперечує проти його отримання.

Отже матеріали справи не містять належних та допустимих доказів надсилання листа про розірвання договору, в порядку та розумінні вищевказаних пунктів договору.

Таким чином, у звязку з тим, що позивач своє право на розірвання договору в односторонньому порядку реалізує до настання подій, з настанням яких договір повязує право позивача на вчинення такої дії та у звязку з відсутністю доказів отримання виконавцем (відповідачем справі) листа № 12-1118 від 04.07.2018, у суду відсутні підстави вважати, що укладений між сторонами договір підряду №2-56 був розірваний в односторонньому порядку за заявою позивача.

Пунктом 16.1 договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобовязань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим договором.

Згідно п.16.3 договору, підрядник несе відповідальність за порушення зі своєї вини таких зобовязань за Договором: - за порушення строків виконання робіт Підрядник сплачує Замовникові пеню у розмірі 0,1 відсотка вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додаткового сплачує штраф у розмірі 10 відсотків вказаної вартості; за порушення умов зобовязання щодо якості робіт Підрядник сплачує Замовникові штраф у розмірі 5 відсотків вартості неякісних робіт; у разі порушення строків усунення недоліків (дефектів), встановлених в дефектному акті, спричинених винними діями Підрядника, виявлених Замовником чи контролюючими органами протягом загального строку гарантійного обслуговування обєкта, Підрядник сплачує Замовникові штраф у сумі 10000,00 грн; у разі порушення строків повернення суми попередньої оплати, встановлених п.12.4 та п.19.4 цього Договору, Підрядник зобовязаний сплатити Замовнику неустойку у розмірі 0,1 відсотка від неповернутої невикористаної суми попередньої оплати за кожний день прострочення.

Судом встановлено, що позивач зі свого боку фактично виконав господарські зобов'язання за договором підряду щодо перерахування попередньої оплати, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Підставою виникнення спору є невиконання підрядником робіт на залишок суми у розмірі 12877614,69 грн.

Як було зазначено вище, відповідно до п.3.1 договору (в редакції додаткової угоди від 22.12.2017) підрядник розпочинає виконання робіт протягом 3 днів з моменту отримання дозвільних документів (згідно п.3.3) і забезпечує їх завершення до 29.06.2018.

Враховуючи те, що підрядник мав завершити будівельні роботи до 29.06.2018, замовник користуючись правом, наданим йому п.16.3 договору, просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 0,1 відсоток від суми невиконаного зобовязання, тобто від 12877614,69 грн. за період починаючи з 30.06.2018 по 10.12.2018.

За приписами ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Таке невиконання зобов'язань кваліфікується судом як порушення згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, а відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання.

Частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобовязання.

Відповідно до ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі - сплата неустойки, що узгоджується із ч. 1 ст. 550 цього Кодексу. Аналогічні положення закріплені і в ст.ст. 216, 217 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Судом перевірено розрахунок позивача суми пені від суми невиконаного зобовязання у розмірі 12877614,69 грн. за період з 30.06.2018 по 10.12.2018 становить 2111928,81 грн. із розрахунку: 12877614,69 грн. х 0,1% (розмір пені) х 164 (кількість днів прострочення з 30.06.2018 по 10.12.2018).

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги про стягнення пені 2111928,81 грн підлягають задоволенню.

Разом з тим, відповідачем подана заява про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення пені.

Відповідно до приписів статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України).

Статтею 258 Цивільного кодексу України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, зокрема скорочена. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У статті 260 Цивільного кодексу України зазначено, що позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253 - 255 цього Кодексу. Порядок обчислення позовної давності не може бути змінений за домовленістю сторін.

Відповідно до статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини 1, 5 статті 261 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 4 статті 267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач наполягає на застосуванні спеціальної позовної давності, як до вимог про стягнення стягнення неустойки (штрафу, пені).

З урахуванням того, що пеня нараховуються на суму боргу, який виник у звязку з неналежним виконанням зобовязань по договору підряду, відповідно судом досліджуються умови договору та норми чинного законодавства щодо настання строку порушення права замовника за порушення виконавцем термінів виконання робіт.

У зобов'язальних правовідносинах, в яких визначено строк виконання зобов'язання, перебіг позовної давності починається з дня, наступного за останнім днем, у який відповідне зобов'язання мало бути виконане.

Як було встановлено судом вище, додатковою угодою від 22.12.2017 до Договору №2-56 від 26.06.2017 визначено, що підрядник забезпечує завершення робіт - 29.06.2018.

Отже, відповідач вважається таким, що порушив погоджений термін виконання робіт та відповідно строк позовної давності починається з 30.06.2018, що в розумінні частини першої статті 261 Цивільного кодексу України є моментом початку перебігу строку позовної давності. За таких обставин, строк протягом якого позивач має право звернутись до суду з позовом про стягнення пені закінчується 30.06.2019, а позивач звернувся до суду 03.01.2019.

З огляду на викладене, заява відповідача про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає, оскільки позов поданий у строки передбачені нормами чинного законодавства.

Відповідно до ст.129 Конституції України та ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно ст.ст.73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України стягуються з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 7, 13, 42, 86, 123, 129, 210, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Олександрія Кепітал» (вул. Шолом-Алейхема, б.3, офіс 3, Київ 156, 02156, ) на користь Служби автомобільних доріг у Донецькій області (84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Уральська, 12, ) неустойку у розмірі 2 111 928 (два мільйони сто одинадцять тисяч девятсот двадцять вісім) грн 81 коп, витрати по сплаті судового збору у розмірі 31 678 (тридцять одна тисяча шістсот сімдесят вісім) грн 94 коп.

3.Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

У судовому засіданні 15.04.2019 проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано протягом 19 квітня 2019 року.

Суддя Д.М. Огороднік