ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"19" квітня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/373/19

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Шико" (Юр. адреса: м. Київ, вул.Михайла Грушевського, б.10, к.212, 01101; Фактична адреса: 03170, м. Київ, вул. Перемоги, б. 9-А; )

До відповідача: Фізичної особи-підприємця Владиченко Олександра Вікторовича (АДРЕСА_1; ІПН НОМЕР_1)

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Лазуренко Є.С.

Представники:

Від позивача: Ляшенко О.Ю. - на підставі довіреності від 05.03.2019 р.;

Від відповідача: не з'явився;

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю (далі- ТОВ) "Шико", звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Владиченко Олександра Вікторовича (далі- ФОП Владиченко О.В.) про стягнення коштів в якості повернення авансової плати за огородження у сумі 18 270 грн., 3 % річних у сумі 291 грн. 32 коп., інфляційних втрат у сумі 1 082 грн. 28 коп.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.02.2019р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу №916/373/19 до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом ) сторін.

Представник позивача позов підтримує у повному обсязі, наполягає на його задоволенні з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач про місце, дату та час судових засідань повідомлявся за юридичною адресою, але судова кореспонденція повернута поштою із позначкою «за закінченням терміну зберігання». Представник відповідача в судові засідання не з'являвся. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідачем подано не було.

За приписами п.7 ст.120 ГПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до частини дев'ятої статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач у справі зазначає, що на виконання майбутнього договору поставки огородження ТОВ "Шико" перерахувало ФОП Владиченко О.В. авансовий платіж у розмірі 18 270 грн., що підтверджується платіжним дорученням №2128 від 20.07.2018р.

Але, у подальшому, сторони так і не досягли згоди щодо поставки зазначеного товару, у зв'язку з чим письмовий договір укладено не було.

Позивач зазначає, що ФОП Владиченко О.В. товар поставлено не було. З метою повернення грошових коштів, 08 жовтня 2018р. ТОВ "Шико" на адресу відповідача було направлено претензію, але відповіді не отримано.

Із посиланням на положення ст.180 Господарського кодексу України, ч.1 ст.638, ч.ч.1,2 ст.712 Цивільного кодексу України, позивач зазначає, що сторони не досягли згоди щодо строку поставки товару, а отже, навіть у усній формі такий договір є неукладеним, оскільки не досягнуто згоди щодо його істотних умов. За таких обстави, із посиланням на ч.8 ст.181 Господарського кодексу України, та ст.1212 Цивільного кодексу України, позивач вважає, що ФОП Владиченко О.В. безпідставно набув грошові кошти у розмірі 18 270 грн., адже підстава набуття цього майна відсутня.

На зазначену суму позивачем також нараховано 3% річних у розмірі 291 грн. 32 коп. за період 194 дні (з 20.07.2018р. по 29.01.2019р.) та інфляційні втрати у розмірі 1 082 грн. 28 коп. за період із серпня 2018р. по січень 2019р.

Відповідач своїм правом на захист у судовому порядку не скористався.

Виходячи з матеріалів справи, пояснень представника позивача по справі, судом встановлено, що на підставі усної домовленості ФОП Владиченко О.В. ( Постачальник) було виставлено ТОВ «Шико» (Одержувач) рахунок ФВ-1907-636б від 19.07.2018р. на суму 18 270 грн (без ПДВ) для оплати за товар: огородження висота 4м ( з використанням сітки рабиці оцинкованої 65х65, висота 4м, труби профільної 4-х40х2мм, інтервал 3м, арматури 8 мм зверху та по середині), з монтажем, у кількості 18, за ціною без ПДВ - 1 915 грн.

Платіжним дорученням №2128 від 20.07.2018р. ТОВ «Шико» перерахувало ФОП Владиченко О.В. 18 270 грн. із призначенням платежу: за огородження згідно рахунку №ФВ-1907-636Б від 19.07.2018р.

Відповідно до ч. 2 ст. 180 Господарського кодексу України господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов.

За приписами ст..181 Господарського кодексу України, яка регулює загальний порядок укладання господарських договорів, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів. При цьому, відповідно до ч.8 зазначеної статті у разі якщо сторони не досягли згоди з усіх істотних умов господарського договору, такий договір вважається неукладеним (таким, що не відбувся). Якщо одна із сторін здійснила фактичні дії щодо його виконання, правові наслідки таких дій визначаються нормами Цивільного кодексу України.

В силу ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно ч. 1 ст. 208 Цивільного кодексу України, для правочинів (за змістом ч. 2 ст. 202 Цивільного кодексу України, договір між двома особами є двостороннім правочином) між юридичними особами встановлена письмова форма. Разом з тим, згідно ст. 218 Цивільного кодексу України, недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсності, крім випадків, встановлених законом.

З урахуванням зазначених положень законодавства, враховуючи те, що відповідачем був наданий позивачу рахунок на оплату, який ТОВ «Шико» був прийнятий та оплачений, на думку суду, сторонами у справі було вчинено дії які свідчать про укладання господарського договору шляхом підтвердження прийняття до виконання. Так, ФОП Владиченко О.В. було прийнято до виконання замовлення ТОВ «Шико» на виконання огородження з монтажем, у зв'язку з чим було видано для оплати рахунок на суму 18 270 грн. із зазначенням кінцевої дати оплати - до 28.07.2018р. В свою чергу, ТОВ «Шико» було прийнято даний рахунок для оплати, проведено його оплату 20.07.2018р., що свідчить про прийняття пропозиції відповідача щодо товару, його ідентифікації, кількості, ціни.

Згідно наявного у матеріалах справи листа- претензії від 08.10.2018р. за №262, направленого ТОВ «Шико» на адресу ФОП Владиченко О.В. , позивач вважає, що грошові кошти у розмірі 18 270 грн. було перераховано на підставі усного договору за виконання монтажних робіт та доставку будівельних матеріалів. При цьому, у даному листі позивач зазначає, що відповідно до ч.1 ст.218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків встановлених законом.

Єдиною умовою, щодо якої сторони не дійшли згоди при укладанні господарського договору у спрощеній формі, є строк виконання відповідачем - ФОП Владиченко О.В. прийнятого зобов'язання щодо поставки товару та виконання робіт. Але, відповідно до ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За таких обставин, у даному випадку безпідставним є посилання позивача у тексті позовної заяви на те, що господарський договір між ним та ФОП Владиченко О.В. щодо поставки огородження висота 4м ( з використанням сітки рабиці оцинкованої 65х65, висота 4м, труби профільної 4-х40х2мм, інтервал 3м, арматури 8 мм зверху та по середині), з монтажем, у кількості 18, за ціною без ПДВ - 1 915 грн., на загальну суму 18 270 грн. (без ПДВ) є неукладеним.

При цьому, матеріли справи не містять доказів того, що ТОВ «Шико» зверталося до ФОП Владиченко О.В. з вимогою щодо виконання прийнятого на себе зобов'язання щодо поставки товару та проведення монтажних робіт, а також встановлення йому строку виконання поставки та монтажних робіт.

За таких обставин, виходячи з положень ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України, відсутні підстави вважати, що ФОП Владиченко О.В. не виконав ( допустив порушення) прийняті на себе зобов'язання, адже строк їх виконання ще не настав, і вимога позивача щодо повернення коштів, що були сплачені саме за огородження згідно рахунку №ФВ-1907-636Б від 19.07.2018р., є передчасною.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що одностороння відмова позивача від договору, про що йдеться у листі -претензії ТОВ «Шико» від 08.10.2018р. за №262, у даному випадку, не відповідає положенням законодавства, адже, відповідно до положень ст.525 Цивільного кодексу України, ст.188 Господарського кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У даному випадку відсутній письмовий договір, який міг би регулювати правовідносини між сторонами у справі, у тому числі і щодо можливості односторонньої відмови від договору. Посилання ТОВ «Шико» у даному листі на ст.849 Цивільного кодексу України також є безпідставним, адже, як вже зазначалося вище, сторонами не було визначено строку виконання робіт підрядником.

Крім того, відповідно до тексту позовної заяви та пояснень представника позивача, зазначену суму платежу позивач вважає авансовим платежем. Але, ані з рахунку №ФВ-1907-636Б від 19.07.2018р., ані з призначення платежу у платіжному дорученні №2128 від 20.07.2018р. не вбачається, що дана сума була визначена сторонами як авансовий платіж.

Авансом є грошова сума, як згідно з умовами договору замовник сплачує наперед в рахунок майбутніх платежів за роботи, що мають пізніше виконані, й не має забезпечувального характеру.

За таких обставин, на думку суду, станом на даний час відсутні правові підстави для задоволення вимоги позивача щодо стягнення з ФОП Владиченко О.В. коштів у сумі 18 270 грн. в якості повернення плати за огородження.

Вимога позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 291 грн. 32 коп. за період 194 дні (з 20.07.2018р. по 29.01.2019р.) та інфляційні втрати у розмірі 1 082 грн. 28 коп. за період із серпня 2018р. по січень 2019р. у даному випадку є похідною, тому не підлягає задоволенню у зв'язку із відмовою у задоволенні основної вимоги.

Але, слід зауважити, що позивач у тексті позовної заяви не обґрунтував підстави нарахування 3% річних та інфляційних втрат на суму грошових коштів, яку він вважає авансом, та не обґрунтував період, за який він нараховує відповідачу ці міри

Статтями 610, 612 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно частини третьої статті 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

На думку суду, позивач у даній справі не довів належними та допустимими доказами, що відповідачем не виконано свої зобов'язання щодо поставки товару та виконання робіт, у зв'язку з чим вимога щодо повернення грошових коштів у сумі 18 270 грн. є передчасною.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на позивача згідно ст.129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Шико» відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду через Господарський суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Повне рішення складено 24 квітня 2019 р.

Суддя Н.В. Рога