УХВАЛА

19 квітня 2019 року

м. Київ

Справа № 904/8354/16

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Міщенка І.С. - головуючого, Берднік І.С., Сухового В.Г.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Еко-Сервіс"

на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду у складі Дарміна М.О. - головуючого, Кузнецової І.Л., Березкіної О.В. від 15 березня 2019 року

за позовом Національного антикорупційного бюро України

до: 1. Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Еко-Сервіс"

про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Еко-Сервіс" (20 березня 2019 року) звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 15 березня 2019 року у даній справі.

Перевіривши матеріали касаційної скарги на відповідність вимогам параграфу 1 глави 2 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Суд зазначає таке.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Аналогічні положення закріплено і в частині 1 статті 17 Господарського процесуального кодексу України за якими учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

За приписами пункту 2 частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України у справі з ціною позову, що не перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Так, оскаржуваною ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15 березня 2019 року заяву Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" про відвід головуючого судді Дарміна М.О. визнано необґрунтованою; провадження у даній справі зупинено, а справу передано для визначення складу суду в порядку, встановленому частиною 1 статті 32 Господарського процесуального кодексу України.

Прийняття цієї ухвали апеляційного суду стало наслідком розгляду заяви Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" про відвід головуючого, яка у свою чергу подавалася скаржником через наявність, на думку скаржника, упередженості у діях судді.

Така упередженість, знову ж, на думку скаржника, проявилася в тому, що головуючим неправомірно відмовлено у задоволенні клопотання Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" про витребування доказів.

Правовим обґрунтуванням касаційної скарги скаржник визначає допущені апеляційним судом порушення процесуальних норм, а саме статті 13, частини 3 статті 39, частини 1 статті 273 Господарського процесуального кодексу України.

В якості підтверджень наявності таких порушень скаржник зазначає про те, що під час розгляду його клопотання апеляційним судом не надано сприяння в реалізації прав скаржника (ст. 13 ГПК України), зупинення провадження у справі було невмотивованим (ч. 3 ст. 39 ГПК України) і таке зупинення спричинило затягування розгляду справи (ч. 1 ст. 273 ГПК України).

Проте, розглянувши доводи скаржника, Суд не вбачає підстав для відкриття касаційного провадження у даній справі і відмовляє у такому відкритті, спираючись при цьому на наведені вище положення пункту 2 частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України і в мотивування своєї позиції зазначає таке.

По-перше, Суд визнає формальними усі посилання скаржника на порушення апеляційним господарським судом приписів статті 13 Господарського процесуального кодексу України, оскільки предметом касаційного перегляду є ухвала про зупинення провадження, а не про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів.

По-друге, відповідно до приписів частини 3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу,він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Тлумачення даного положення процесуального закону не викликає розумних сумнівів, оскільки містить чіткий, недвозначний алгоритм дій суду у разі визнання заявленого відводу необґрунтованим.

Саме за неухильного дотримання даного алгоритму і було винесено оскаржувану ухвалу апеляційного господарського суду і при цьому, зупинення провадження у даному випадку є правом суду, яким суд і скористався.

Стосовно ж посилань скаржника на порушення апеляційним судом положень статті 273 Господарського процесуального кодексу України Суд зазначає, що подана відповідачем - 1 заява про відвід вже розглянута Центральним апеляційним господарським судом у іншому складі суду і за наслідками розгляду заявнику відмовлено у задоволенні такої заяви (ухвала Центрального апеляційного господарського суду від 19 березня 2019 року). А тому, провадження у даній справі було б продовжено і подання скаржником цієї касаційної скарги при очевидному застосуванні правових норм навпаки затягує такий розгляд.

Суд вважає за необхідне звернути увагу скаржника на те, що переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави. Тим самим Верховний Суд за допомогою загальної правозастосовчої діяльності дозволяє досягнути індивідуального блага.

Згідно з імперативними вимогами статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 236 Господарського процесуального кодексу України висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду; органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи не можуть приймати рішення, які скасовують судові рішення або зупиняють їх виконання.

Таким чином, призначення Верховного Суду як найвищої судової установи в Україні - це, у першу чергу, сформувати обґрунтовану правову позицію стосовно застосування всіма судами у подальшій роботі конкретної норми матеріального права або дотримання норми процесуального права, що була неправильно використана судом і таким чином спрямувати судову практику в єдине і правильне правозастосування (вказати напрямок у якому слід здійснювати вибір правової норми); на прикладі конкретної справи роз'яснити зміст акта законодавства в аспекті його розуміння та реалізації на практиці в інших справах з вказівкою на обставини, що потрібно враховувати при застосуванні тієї чи іншої правової норми, але не нав'язуючи, при цьому, нижчестоящим судам результат вирішення конкретної судової справи.

Забезпечення єдності судової практики є реалізацією принципу правової визначеності, що є одним із фундаментальних аспектів верховенства права та гарантує розумну передбачуваність судового рішення. Крім того, саме така діяльність Верховного Суду забезпечує дотримання принципу рівності всіх осіб перед законом, який втілюється шляхом однакового застосування судом тієї самої норми закону в однакових справах щодо різних осіб.

За таких обставин, керуючись статтями 2, 234, 287, пунктом 2 частини 2 статті 293 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Еко-Сервіс" на ухвалу Центрального апеляційного господарського суду від 15 березня 2019 року у справі № 904/8354/16.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Міщенко І.С.

Судді Берднік І.С.

Суховий В.Г.