ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.04.2019

Справа № 910/1717/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (85043, Донецька область, м. Добропілля, м. Білицьке, вул. Красноармійська, 1 А)

до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (03150, м. Київ, вул. Тверська, 5)

про стягнення грошових коштів,

Суддя М.В. Данилова

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

12 лютого 2019 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (позивач) надійшла позовна заява № 43 від 23.01.2019 року до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (відповідач) про стягнення збитків, які виникли у зв’язку із незбереженням вантажу при перевезенні в сумі 58 832, 68 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що у відповідності з залізничною накладною №51275873 відповідач прийняв на станції «Добропілля Донецької залізниці» у позивача вугілля для перевезення та зобов’язався доставити його на станцію Бурштин Львівської залізниці ДТЕК Бурштинська ТЕС ПАТ «ДТЕК Західенерго». 18.08.2018 року на станції «Добропілля Донецької залізниці» були складені комерційні акти, відповідно до яких було здійснено контрольне переважування вагонів. Проте, згідно з актами приймання-передачі вугільної продукції було виявлено нестачу вантажу, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за вказаним правочином.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2019 року відкрито провадження у справі № 910/1717/19, розглядати справу визначено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

22.02.2019 року через канцелярію суду від Відповідача надійшов Відзив на позовну заяву №2110-320 від 19.02.2019 року, у якій він просить у задоволенні позовних вимог відмовити, обґрунтовуючи це тим, що наявна відсутність причинного зв’язку між дією перевізника і втратою або ушкодженням вантажу, а отже відсутня і його вина.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» відповідно до Технічних умов завантажило вугілля кам’яне у вагони №67169920 в кількості 68300 кг, №68718568 в кількості 70400 кг, №67701714 в кількості 68600 кг, №68493527 в кількості 68300 кг, №68703107 в кількості 70700 кг, №68744762 в кількості 70700 кг по накладній №51275873 від 16.08.2018 та передало вказаний вантаж для перевезення Залізниці. Згідно з накладною навантаження нижче бортів, вантаж у вологому стані. Поверхня вантажу маркована двома повздовжніми борознами вздовж вагону.

Згідно з пунктом 2.1 Правил оформлення перевізних документів, накладна є обов’язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно з накладною №51275873 Залізниця прийняла у ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» на станції Добропілля Донецької залізниці зазначене вугілля для перевезення і зобов’язалась доставити його на станцію Бурштин Львівської залізниці ДТЕК Бурштинська ТЕС ПАТ «ДТЕК Західенерго». ВП «Бурштинська ТЕС» є структурною одиницею ПАТ «ДТЕК Західенерго», що підтверджується доданою копією відомостей з ЄДРПОУ.

На станції Добропілля Донецької залізниці 18.08.2018 були складені комерційні акти №493102/47, №493102/48, №493102/49, №493102/50, №493102/51, №493102/52.

Згідно з комерційним актом №493102/47 при контрольному переважуванні вагону №67169920 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось тара - 21800 кг, нетто - 66000 кг, що менше вантажного документу на 2300 кг. Над 1 люком виявлене поглиблення довжиною 1 м, шириною 1,2 м, глибиною 0,6 м, над 4 люком - 1,8х1,3x0,6 м. Маркування в місцях поглиблень відсутнє. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені. Просипання вантажу не було. На станції призначення в розділі Є була зроблена відмітка про те, що різниці проти цього акту не виявлено. До номеру акту доданий індекс /114.

Згідно з комерційним актом №493102/48 при контрольному переважуванні вагону №68718568 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось тара - 20900 кг, нетто - 66400 кг, що менше вантажного документу на 4000 кг. Над 4-5 та 6-7 люками виявлене поглиблення довжиною 7,5 м, шириною 1,5 м, глибиною 0,5 м. Маркування в місцях поглиблень відсутнє. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені. Просипання вантажу не було. На станції призначення в розділі Є була зроблена відмітка про те, що різниці проти цього акту не виявлено. До номеру акту доданий індекс /115.

Згідно з комерційним актом №493102/49 при контрольному переважуванні вагону №67701714 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось тара - 24500 кг, нетто - 62700 кг, що менше вантажного документу на 5900 кг. Над 1-2 та 3-4 люками виявлене поглиблення довжиною 7,0 м, шириною 2,8 м, глибиною 0,5 м. Маркування в місцях поглиблень відсутнє. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені. Просипання вантажу не було. На станції призначення в розділі Є була зроблена відмітка про те, що різниці проти цього акту не виявлено. До номеру акту доданий індекс /116.

Згідно з комерційним актом №493102/50 при контрольному переважуванні вагону №68493527 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось тара - 21700 кг, нетто - 61600 кг, що менше вантажного документу на 6700 кг. Над 6-7 люками виявлене поглиблення довжиною 1,5-1,7 м, по ширині вагону, глибиною 0,1-0,2 м, над 7 люком - довжиною 3,5 м, шириною 2,5 м, глибиною

5 м. Маркування в місцях поглиблень відсутнє. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені. Просипання вантажу не було. На станції призначення в розділі Є була зроблена відмітка про те, що різниці проти цього акту не виявлено. До номеру акту доданий індекс /117.

Згідно з комерційним актом №493102/51 при контрольному переважуванні вагону №68703107 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось тара - 20900 кг, нетто - 65700 кг, що менше вантажного документу на 5000 кг. Над 1-2 люками виявлене поглиблення довжиною 3,5 м, шириною 2,8 м, глибиною 0,4 м. Маркування в місцях поглиблень відсутнє. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені. Просипання вантажу не було. На станції призначення в розділі Є була зроблена відмітка про те, що різниці проти цього акту не виявлено. До номеру акту доданий індекс /118.

Згідно з комерційним актом №493102/52 при контрольному переважуванні вагону №68744762 на справних 150-тонних тензометричних вагонних вагах виявилось тара - 20900 кг, нетто - 65100 кг, що менше вантажного документу на 5600 кг. Над 4,5 люками виявлене поглиблення довжиною 3,5 м, шириною 2,8 м, глибиною 0,5 м. Маркування в місцях поглиблень відсутнє. Вагон в технічному відношенні справний. Люки зачинені. Просипання вантажу не було. На станції призначення в розділі Є була зроблена відмітка про те, що різниці проти цього акту не виявлено. До номеру акту доданий індекс /119.

Судом встановлено, що комерційні акти підписані належними особами згідно з п. 10 Правил складення актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002 - заступником начальника станції, комерційним агентом станції Добропілля Донецької залізниці, а також представником одержувача. Правильність оформлення комерційних актів та їх дійсність сторонами не заперечується.

Згідно зі ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не міг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

За умовами ч. 3 ст. 917 Цивільного кодексу України перевізник має право відмовитися від прийняття вантажу, що поданий у тарі та (або) упаковці, які не відповідають встановленим вимогам, а також у разі відсутності або неналежного маркування вантажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 308 Господарського кодексу України відповідальність перевізника за збереження вантажу виникає з моменту прийняття вантажу до перевезення.

У ч. ч. 1-3 ст. 314 Господарського кодексу України зазначено, що перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає: у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає; у разі пошкодження вантажу - в розмірі суми, на яку зменшилася його вартість; у разі втрати вантажу, зданого до перевезення з оголошенням його цінності, - у розмірі оголошеної цінності, якщо не буде доведено, що вона є нижчою від дійсної вартості вантажу.

Відповідно до ч. 1 ст.12 Закону України "Про залізничний транспорт" залізниці забезпечують збереження вантажів на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

Згідно з ч. 1 ст. 23 вищевказаного закону, перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до ст. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами перевезення вантажів іншому підприємству.

У статті 111 Статуту залізниць України наведено перелік обставин, наявність яких звільняє залізницю від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу.

Згідно з п. "е" ст. 111 Статуту залізниць України залізниця звільняється від відповідальності за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу у разі коли втрата, псування або пошкодження вантажу відбулися внаслідок: 1) таких недоліків тари, упаковки, які неможливо було виявити під час приймання вантажу до перевезення; 2) завантаження вантажу відправником у непідготовлений, неочищений або несправний вагон (контейнер), який перед тим був вивантажений цим же відправником (здвоєна операція); 3) здачі вантажу до перевезення без зазначення в накладній особливих його властивостей, що потребують особливих умов або запобіжних засобів для забезпечення його збереження під час перевезення; 4) стихійного лиха та інших обставин, які залізниця не могла передбачити і усунення яких від неї не залежало.

За умовами ст. 113 Статуту залізниць України за незбереження (втрату, нестачу, псування і пошкодження) прийнятого до перевезення вантажу, багажу, вантажобагажу залізниці несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з не залежних від них причин.

Вказані норми передбачають презумпцію вини перевізника у разі втрати, нестачі, псування й ушкодження вантажу, прийнятого до перевезення, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини. Обов'язок доведення своєї невинуватості лежить на перевізникові. Перевізник несе відповідальність щодо забезпечення схоронності вантажу чи багажу в період здійснення перевезення. Крім того, він також зобов'язаний доставити вантаж чи багаж у пункт призначення і видати його уповноваженій особі. Невиконання цього обов'язку тягне відповідальність перевізника, який звільняється від відповідальності тільки у випадках, коли незбереження вантажу стало наслідком обставин, що характеризуються одночасно двома ознаками: усунення цих обставин не залежало від перевізника; перевізник не міг запобігти цим обставинам.

Тобто, законодавець покладає на перевізника обов'язок доводити наявність обставин, що звільняють його від відповідальності за незбереження вантажу.

За змістом статті 31 Статуту залізниць України та пунктів 5 і 6 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу вантажовідправник перед навантаженням вантажу у вагон повинен визначити його придатність для перевезення вантажу у комерційному відношенні, при завантаженні вантажів, які містять дрібні фракції, - усунути щілини та конструктивні зазори вагонів, а також вжити заходів щодо запобігання видуванню або висипанню вантажу.

Відповідно до ч. 3 ст. 32 Статуту залізниць України відправник зобов'язаний підготувати вантаж з урахуванням його схоронності під час транспортування і здійснювати навантаження з виконанням Технічних умов навантаження і кріплення вантажів.

Відповідно до п. 4 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, відправник зобов'язаний підготувати вантаж до навантаження відповідно до вимог, які забезпечували б збереження його на всьому шляху перевезення та екологічну безпеку і захист навколишнього природного середовища згідно з законодавством. Дрібні місця штучних вантажів відправник повинен об'єднати в більші.

Згідно з п. 5 Правил перевезення вантажів у вагонах відкритого типу, перед навантаженням вантажів, які містять дрібні фракції, відправник зобов'язаний пересвідчитися, що перевезення у наданому вагоні не призведе до втрати вантажу. Якщо втрата можлива через конструктивні зазори, відправник зобов'язаний вжити додаткових заходів щодо їх ущільнення, для чого йому залізницею надається безоплатний час користування вагонами до 30 хвилин на всю одночасно подану групу вагонів. У разі навантаження у вагони відкритого типу вантажів, які містять дрібні фракції, відправник повинен вжити заходів щодо запобігання видуванню або просипанню дрібних часток вантажу під час перевезення, особливо у випадках навантаження вище рівня бортів вагона (із шапкою). Такі заходи розроблюються відправником окремо для кожного виду вантажу. Поверхня вантажу у всіх випадках розрівнюється і ущільнюється. Для розрівнювання і ущільнення вантажу відправник може використовувати механізовані установки та інші пристрої.

Згідно з п. 12.1 Правил технічної експлуатації залізниць України, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20 грудня 1996 року N 411, забороняється випускати в експлуатацію і допускати до руху в поїздах рухомий склад, у тому числі спеціальний рухомий склад, що має несправності, які загрожують безпеці руху, порушують охорону праці, а також ставити в поїзди вантажні вагони, стан яких не забезпечує збереження вантажів, що перевозяться. Вимоги до технічного стану рухомого складу, порядок його технічного обслуговування і ремонту, а також відправлення його на заводи та депо для ремонту визначаються Державною адміністрацією залізничного транспорту України.

Так, за приписами п. 2.1 Правил комерційного огляду поїздів та вагонів усі вагони, які прибувають і відправляються із станції, де розташований пункт комерційного огляду (ПКО) оглядаються з метою виявлення та усунення несправностей, що загрожують збереженню вантажів.

Відповідно до параграфу 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів на відкритому рухомому складі, правильність розміщення та закріплення вантажів перевіряє залізниця.

Пунктом 28 Правил приймання вантажів до перевезення встановлено, що вантажі, завантажені відправниками у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до статті 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та не спростовано сторонами, що у спірних перевезеннях як вантажовідправником, так і залізницею під час завантаження та після завантаження не було зроблено жодних письмових зауважень, щодо непридатності вагонів (в комерційному та технічному відношенні) для перевезення вантажу – вугілля кам’яного навалом у вагонах відкритого типу. Не було зауважень залізниці і до якості здійсненого відправником завантаження.

За умовами п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення та параграфу 1 Технічних умов розміщення та закріплення вантажів, після завантаження вугілля кам’яного на відкритому рухомому складі, зазначені у спірних накладних вагони мали бути перевірені працівниками залізниці.

Залізниця, оглянувши подані до перевезення завантажені вагони за спірними залізничними накладними, прийняла їх до перевезення, проставивши календарний штемпель станції Добропілля Донецької залізниці у спірних залізничних накладних.

Жодних актів щодо наявності несправностей у вагонах залізницею складено не було, що свідчить про відсутність зауважень до вагонів як комерційному так і технічному відношенні.

Вказане підтверджує, що ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» належним чином здійснив навантаження та підготовку вантажу до транспортування.

Окрім того, норми Статуту залізниць України передбачають, що в разі завантаження вантажу у технічно несправні вагони або вагони, непридатні для перевезення даного виду вантажів, перевізник був зобов'язаний відмовитись від приймання вантажу до перевезення.

Залізниця після проставлення відповідної відмітки в спірних залізничних накладних, взяла на себе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу, а також підтвердила, що саме вона несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу.

Встановлені судом обставини свідчать про втрату частини вантажу саме під час перевезення.

За таких умов, суд дійшов висновку про те, що саме АТ "Українська залізниця" несе відповідальність за втрату вантажу у вагонах №67169920, №68718568, №67701714, №68493527, №68703107, №68744762,

Як вбачається з матеріалів справи АТ "Українська залізниця" не надала до суду належних доказів на підтвердження обставини, що звільняють її від відповідальності за втрату вантажу.

Згідно зі статтями 924 ЦК України, 314 ГК України і статтями 114 і 115 Статуту залізниць України залізниця відповідає за незбереження прийнятого до перевезення вантажу у розмірі дійсної вартості втраченого вантажу чи в розмірі тієї суми, на яку було знижено його вартість. Вартість вантажу визначається на підставі загальної суми рахунка або іншого документа відправника, який підтверджує кількість і вартість відправленого вантажу, зокрема, договору або контракту купівлі-продажу, специфікації на вантаж, довідки відправника про кількість, ціну і вартість відправленого вантажу, підписаної головним (старшим) бухгалтером, копії податкової накладної. Вартість вантажу, що перевозиться з оголошеною вартістю, визначається у такому ж порядку (пункт 4 Правил перевезення вантажів з оголошеною вартістю).

Відповідно до ч. 2 ст. 114 Статуту залізниць України недостача маси вантажу, за яку відшкодовуються збитки, в усіх випадках обчислюється з урахуванням граничного розходження визначення маси вантажу і природної втрати вантажу під час перевезення.

Відповідно до п. 27 Правил видачі вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, вантаж вважається доставленим без утрати, якщо різниця між масою, вказаною в пункті відправлення в залізничній накладній, та масою, визначеною на станції призначення, не перевищує норми природної втрати і граничного розходження у визначенні маси нетто. При видачі вантажів, маса яких унаслідок їх властивостей зменшується при перевезенні, норма недостачі (сума норми природної втрати та граничного розходження визначення маси нетто) для вантажів у вологому стані, становить 2% маси, зазначеної в перевізних документах.

Судом були здійснені дії з перевірки розрахунку вартості недостачі вантажу. Сума недостачі обрахована на підставі актів приймання-передачі вугільної продукції №90593744 та №90614463. Встановлено, що вартість недостачі розрахована позивачем з урахуванням норми природної втрати маси вантажу з застосуванням 2% маси, зазначеної в перевізному документі.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв’язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи до уваги встановлений судом факт втрати частини вантажу з вини Відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» про стягнення суми збитків, які виникли у зв’язку з нестачею вантажу при перевезенні, в розмірі 58 832,68 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Суд відхиляє твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, оскільки понесення позивачем збитків полягає у нестачі (втраті) його майна, і така нестача підтверджена матеріалами справи.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, –

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (ідентифікаційний код 40075815, адреса: 03150, м. Київ, вул. Тверська, 5) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (ідентифікаційний код 37014600, адреса: 85043, Донецька область, м. Добропілля, м. Білецьке, вул. Красноармійська, 1а, 5) грошові кошти: збитки, які виникли у зв’язку із нестачею вантажу при перевезенні – 58 832,68 грн. (п’ятдесят вісім тисяч вісімсот тридцять дві грн. 68 коп.) та судовий збір в розмірі 1 921,00 грн. (одна тисяча дев’ятсот двадцять одна грн).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19.04.2019 р.

Суддя М.В. Данилова