ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/3093/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Берднік І.С. - головуючого, Міщенка І.С., Сухового В.Г.,

за участю секретаря судового засідання - Корнієнко О.В.,

за участю представників:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Інструменти Продакт Лайфсайкл Менеджмент" - Шкабуро О.В.,

Публічного акціонерного товариства "Златобанк" - не з'явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інструменти Продакт Лайфсайкл Менеджмент"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2019 (у складі колегії суддів: Агрикова О.В. (головуючий), Михальська Ю.Б., Чорногуз М.Г.)

та рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 (суддя Шкурдова Л.М.)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інструменти Продакт Лайфсайкл Менеджмент"

до Публічного акціонерного товариства "Златобанк"

про стягнення 1 780 059,04 грн,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 Товариство з обмеженою "Інструменти Продакт Лайфсайкл Менеджмент" (далі - ТОВ "Інструменти Продакт Лайфсайкл Менеджмент") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Златобанк" (далі - ПАТ "Златобанк") про стягнення 1 780 059,04 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач подав відповідачу заяву про закриття поточних рахунків №4019, №4019, №4019, відкритих на виконання умов договору банківського рахунку №4019-ЮР від 23.10.2012, а також про розірвання договору банківського рахунку № 4019-ЮР від 23.10.2012 та перерахування залишку коштів в розмірі 1 780 059,04 грн, однак відповідач вказану вимогу позивача не виконав та залишки коштів на рахунках позивачу не повернув.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 у справі №910/3093/18 у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки на час вирішення справи відкликано банківську ліцензію відповідача та розпочато процедуру ліквідації відповідача, то вимоги кредиторів банку задовольняються в порядку, визначеному Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2019 рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції погодився з мотивами, викладеними в рішенні місцевого суду.

Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, 08.02.2019 ТОВ "Інструменти Продакт Лайфсайкл Менеджмент" звернулось з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 скасувати, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, не передаючи справи на новий розгляд.

Вимоги касаційної скарги обґрунтовані тим, що суди попередніх інстанцій безпідставно не врахували, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.07.2017 у справі № 826/2184/17 (з врахуванням внесених постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 змін до мотивувальної частини постанови суду першої інстанції) було скасовано, зокрема, постанову Правління Національного банку України щодо відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Златобанк", а також рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про початок процедури ліквідації АТ "Златобанк".

Учасники справи були належним чином повідомлені про день, час і місце розгляду касаційної скарги, однак ПАТ "Златобанк" не скористалось передбаченим законом правом на участь у розгляді справи судом касаційною інстанцією через свого представника. Оскільки явка учасників справи не визнавалась судом обов'язковою, а участь в засіданні суду є правом, а не обов'язком, Верховний Суд в складі колегії суддів дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги по суті за відсутності вказаного представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, 23.10.2012 між ТОВ "Інструменти Продакт Лайфсайкл менеджмент" (клієнт) та ПАТ "Златобанк" укладено договір банківського рахунку №4019-ЮР від 23.10.2012 (далі - договір) та додаткову угоду до договору банківського рахунку на розрахункове обслуговування за допомогою електронних платежів АРМ "НОКК КЛІЄНТ-БАНК" (далі - додаткова угода).

Відповідно до договору банк відкриває клієнту поточний/і рахунок/ки у національній та/або іноземній валюті на підставі окремої/их заяви/заяв клієнта, з метою надання послуг щодо здійснення розрахунково-касового обслуговування клієнта з використанням платіжних інструментів відповідно до вимог чинного законодавства України та умов цього договору, а клієнт здійснює оплату наданих банком за цим договором послуг згідно з тарифами на послуги на розрахунково-касове обслуговування юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців AT "Златобанк".

У п. 7.1 договору сторони дійшли згоди про те, що даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом одного календарного року, який обліковується з дати відкриття рахунку за заявою клієнта, або до моменту настання випадків закриття рахунку, передбачених цим договором та чинним законодавством України.

Згідно з п. 7.2 договору, дія договору припиняється за згодою сторін або у випадках, передбачених цим договором та/або чинним законодавством України.

Пунктом 8.2 договору встановлено, що цей договір може бути розірваний за ініціативою однієї із сторін з обов'язковим письмовим повідомленням (рекомендованим листом) іншої сторони не пізніше ніж за 20 календарних днів до дати розірвання. При неотриманні письмових заперечень іншої сторони на таке повідомлення протягом зазначеного терміну, договір вважається розірваним з дати, яка наступає через 20 днів від дня направлення повідомлення.

Відповідно до п. 8.2.1 договору за ініціативою клієнта цей договір може бути розірваний на підставі заяви (у будь-який час).

Згідно з п. 8.3 договору поточний рахунок закривається: на підставі заяви клієнта; на підставі рішення органу, на який законом покладено функції щодо ліквідації або реорганізації клієнта; на підставі відповідного рішення суду або господарського суду про ліквідацію клієнта; з інших підстав, передбачених чинним законодавством України; з підстав, передбачених цим договором.

Відповідно до акту про залишки коштів на рахунках станом на 05.01.2015 залишок по рахунку ТОВ "Інструменти Продакт Лайфсайкл менеджмент" № 4019 становив 1 786 606,80 грн.

Згідно з випискою по особовим рахункам з 05.01.2015 по 22.01.2015 станом на 20.01.2015 залишок коштів позивача на рахунках банку складав 1 781 284,56 грн.

19.01.2015 позивач надав відповідачу заяву №125 від 19.01.2015 про закриття з 20.01.2015 поточних рахунків, відкритих на виконання умов договору: №4019, №4019, №4019, розірвання договору банківського рахунку №4019-ЮР від 23.10.2012, перерахування залишку коштів, які залишилися на таких рахунках.

Судами зазначено, що у рішенні Господарського суду міста Києва від 03.12.2015 по справі №910/26957/15 було встановлено, що договір банківського рахунку №4019-ЮР від 23.10.2012 є розірваним з 09.02.2015.

Посилаючись на те, що відповідач не повернув позивачу залишки коштів на рахунках позивача у зв'язку із розірванням договору банківського рахунку, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України та ст. 193 ГК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Приписами ч. 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 1075 ЦК України (в редакції, чинній на момент звернення позивачем з відповідною заявою) договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою чи в порядку, встановленому законом, перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Відмовляючи у задоволенні заявлених позовних вимог ТОВ "Інструменти Продакт Лайфсайкл Менеджмент" (клієнта банку) до ПАТ "Златобанк" про стягнення 1 780 059,04 грн, суди попередніх інстанцій не врахували наведених положень ст. 1075 ЦК України, не надали оцінку порядку та строкам розірвання договору банківського рахунку № 4019-ЮР від 23.10.2012, строкам видачі та перерахування залишку грошових коштів на рахунках за заявою клієнта, передбаченим умовами цього договору, та встановленим банківськими правилами, які діяли на момент звернення позивача до відповідача з такою заявою. А відтак, суди не надали і оцінки причинам невиконання ПАТ "Златобанк" заяви клієнта (ТОВ "Інструменти Продакт Лайфсайкл Менеджмент") про закриття поточних рахунків №4019, №4019, №4019, розірвання договору банківського рахунку № 4019-ЮР від 23.10.2012 та перерахування залишків коштів відповідно до платіжних доручень, яка була подана 19.01.2015, тобто до запровадження тимчасової адміністрації в АТ "Златобанк".

Крім того, відмовляючи у задоволенні позову суди послались на те, що відповідно до постанови Правління НБУ від 13.02.2015 №105 "Про віднесення ПАТ "Златобанк" до категорії неплатоспроможних" виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 13.02.2015 №30 "Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ "Златобанк", згідно з яким з 14.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Златобанк".

Суди також зазначити про те, що відповідно до постанови Правління НБУ від 12.05.2015 № 310 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Златобанк" виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 13.05.2015 № 99 "Про початок процедури ліквідації АТ "Златобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку", згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації АТ "Златобанк" та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію АТ "Златобанк".

Разом з тим, пославшись на те, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань АТ "Златобанк" перебуває у стані припинення, суди не з'ясували, чи перебуває фактично АТ "Златобанк" у стані припинення з урахуванням того, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.07.2017 у справі № 826/2184/17 (з врахуванням внесених постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 змін до мотивувальної частини постанови суду першої інстанції) визнано протиправною та скасовано, зокрема, вказані вище постанову Правління НБУ від 13.02.2015 № 105 "Про віднесення АТ "Златобанк" до категорії неплатоспроможних" та рішення Фонду гарантування від 13.02.2015 № 30 "Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ "Златобанк", а також постанову Правління НБУ від 12.05.2015 № 310 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Златобанк"; рішення Фонду гарантування від 13.05.2015 № 99 "Про початок процедури ліквідації АТ "Златобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку"; рішення Фонду гарантування від 18.05.2015 № 100 про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 13.05.2015 № 99 "Про початок процедури ліквідації АТ"Златобанк" та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку"; рішення Фонду гарантування від 24.03.2016 № 391 "Про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ "Златобанк" на два роки до 13.05.2018 включно

Таким чином, суди не надали оцінки обставинам справи в сукупності з урахуванням постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 14.07.2017 у справі № 826/2184/17.

Крім того, зазначивши про те, що позивачем була подана заява про визнання вимог кредитора банку відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" і зазначена вимога щодо включення до акцептованого реєстру кредиторів на суму 1 780 059,04 грн була задоволена банком, суди не дослідили, чи не була така вимога кредитора (ТОВ "Інструменти Продакт Лайфсайкл Менеджмент") виконана в порядку, визначеному Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Відповідно до ст. 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

За змістом ст. 236 ГПК України рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до таких правовідносин. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду стосовно встановлених обставин і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Оскільки рішення та постанова судів попередніх інстанцій вказаним вимогам не відповідають, то вони підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інструменти Продакт Лайфсайкл Менеджмент" задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 11.01.2019 та рішення Господарського суду міста Києва від 06.06.2018 у справі № 910/3093/18 скасувати.

3. Справу № 910/3093/18 передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І.С. Берднік

Судді І.С. Міщенко

В.Г. Суховий