ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.04.2019 м. Івано-ФранківськСправа № 909/45/19

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Грици Ю.І.

секретар судового засідання Максимів Н. Б.

представники сторін не з"явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна", вул. Січових Стрільців, буд. 40,м. Київ,04053; представник позивача ОСОБА_1, вул. Ж Жабаєва,7, м. Київ, 04112

до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" вул. Василіянок, буд.22,м. Івано-Франківськ,76018

про стягнення страхового відшкодування

ВСТАНОВИВ:

ПрАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" звернулося до суду з позовом про стягнення з ПрАТ "Страхова компанія "Галицька" страхового відшкодування в сумі 29 246,23грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль "AUDI A6", державний реєстраційний номер АA5557ВВ, у зв'язку з чим ПАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" було виплачено страхове відшкодування застрахованій потерпілій особі. Таким чином, до ПАТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна" перейшло право вимоги на отримання від відповідача ПАТ "Страхова компанія "Галицька" компенсації шкоди, завданої внаслідок ДТП. Оскільки відповідачем не виплачено страхове відшкодування, яке підлягало сплаті в зв'язку з ДТП,в добровільному порядку виникла заборгованість, яка згідно страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування склала 29 246,23грн.

Ухвалою суду від 04.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 05.02.2019. Ухвалою від 05.02.2019 ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 26.02.2019. Ухвалою від 26.02.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 19.03.2019. Ухвалою суду від 19.03.19 відкладено розгляд справи на 11.04.2019 .

Представники сторін в судове засідання не з"явилися, причини свого неприбуття суду не повідомили.

Про розгляд справи були повідомлені судом належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення - ухвали суду від 19.03.19.

Представник позивача надав суду письмові пояснення у справі від 15.03.19 в яких заявлені позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в попередніх судових засіданнях позов визнав частково. Свої доводи виклав у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов'язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об'єктивному встановленню всіх обставин справи.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення сторін належним чином про розгляд судової справи і забезпечення їх явки в судове засідання для реалізації ними права на судовий захист своїх прав та інтересів, що дає підстави для висновку суду щодо розгляду справи в порядку, передбаченому статтею 202 ГПК України.

Згідно ч.1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі повноважних представників сторін, запобігаючи, одночасно, безпідставному затягуванню розгляду спору та сприяючи своєчасному поновленню порушеного права.

Розглянувши документи і матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, оцінивши їх відповідно до приписів ст. 86 ГПК України, з"ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

згідно з частиною другою статті 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Водночас як передбачено частиною третьою статті 985 ЦК України, особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

За змістом пункту 2.1 статті 2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

10.10.16 між ПАТ "Страхова компанія" "ПЗУ Україна" та ПАТ "ОСОБА_2 ОСОБА_3" було укладено Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №АМ.106160, відповідно до умов якого ПАТ "Страхова компанія" "ПЗУ Україна" взяло на себе зобов"язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки "AUDI A6", державний реєстраційний номер АA5557ВВ.Дію договору продовжено з 10.04.17 по.09.04.18.

13.09.17 в м.Київ по вул. Антоновича сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого позивачем автомобіля "AUDI A6", державний реєстраційний номер АA5557ВВ, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля "Peugeot", державний реєстраційний номер АС 2882ВТ, під керуванням водія ОСОБА_3; транспортний засіб, яким він керував застраховано в ПрАТ "СК "Галицька". Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль "AUDI A6" , що був застрахований у АТ СК "ПЗУ Україна". Факт ДТП та механічні пошкодження ТЗ зафіксовано довідкою №247286 про ДТП і протоколом технічного огляду ТЗ з фотододатками.

Згідно постанови Голосіївського районного суду міста Києва від 31.10.17вказана вище дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм ОСОБА_5 пункту 2.3 б),13.1 ПДР України, а тому в зв'язку з вчиненням адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124КУпАП на останнього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Відповідно до рахунку про сплату страхового відшкодування, розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту, та умов договору страхування розмір страхового відшкодування, який позивач сплатив страхувальнику склав 29246,23грн. Факт виплати страхового відшкодування в зазначеному розмірі підтверджується платіжним дорученням № 27460 від 31.10.17 .

Також, з матеріалів справи вбачається, що від імені позивача було надіслано на адресу відповідача заяву про страхове відшкодування . Однак, як свідчать обставини справи, вимога відповідачем на день звернення позивача до суду не виконана. Докази підтвердження оплати відповідачем страхового відшкодування на вищевказану суму в матеріалах справи відсутні.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Отже, за змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Вина особи, яка керувала автомобілем "Peugeot", державний реєстраційний номер АС 2882ВТ, ОСОБА_3І встановлена у судовому порядку постановою Голосіївського районного суду міста Києва, яка набрала законної сили.

Частиною першою статті 16 Закону України "Про страхування" за договором страхування страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно з ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічна позиція передбачена статтею 993 Цивільного кодексу України.

Отже, виконання обов'язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом, та договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 № 3-1304гс16.

За таких обставин, до АТ "Страхова компанія "ПЗУ Україна " перейшло право вимоги на отримання від винної особи компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля "AUDI A6", державний реєстраційний номер АA5557ВВ, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 13.09.17 в м. Києві.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент скоєння ДТП "Peugeot", державний реєстраційний номер АС 2882ВТ, під керуванням водія ОСОБА_3 було застраховано у ПрАТ "Страхова компанія "Галицька" згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК 2390772. Даний факт підтверджується довідкою про ДТП №247286 .

Отже, відповідач є особою, відповідальною за спричинену у ДТП шкоду, та згідно з положеннями Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" він відповідає за вимогами позивача як страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів потерпілій особі в межах, передбачених договором обов'язкового страхування цивільної відповідальності.

Приписами статті 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров"ю, майну третьої особи.

В силу дії положень ст.9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" , зокрема п.п. 9.1, 9.2, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

При цьому, згідно ст.7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" проведення оцінки майна є обов'язковим, зокрема при визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності ( ст.12 цього Закону).

Розрахунок зношеності проводиться відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ), затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24.11.2003 за №1074/8395).

Відповідно до п.4 Методики за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ, у якому зазначається інформація, передбачена п.4.4 Методики.

В силу дії ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. ОСОБА_6 збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно визначення, яке наведено в ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права

Пунктом 2.4 Методики передбачено, що вартість матеріального збитку - реальні збитки, визначається, як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розкомплектування КТЗ з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ(втрати товарної вартості).

Відповідно до п.8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається, як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Статтею 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ", спеціальними нормами якого регулюються спірні правовідносини, зокрема у сфері виплати страхового відшкодування за полісом обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Як зазначено вище, сума страхового відшкодування в розмірі 29246,23грн. визначена позивачем, зокрема із врахуванням рахунку-фактури ТОВ "Порше ОСОБА_6 Україна" за

відновлювальний ремонт застрахованого автомобіля .При цьому, слід зазначити, що вказаний рахунок-фактура не містить таких обов"язкових реквізитів як номер та дата рахунку, а відтак не може вважатися належним доказом оціненої шкоди в розумінні вищенаведених правових норм. Виходячи з вказаного вище, при розрахунку розміру страхового відшкодування слід враховувати коефіцієнт фізичного зносу автомобіля.

Аналогічної правової позиції дійшов Верховний суд України зазначивши, що страховик за договором обовязкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за мінусом фізичного зносу ( постанова від 02.12.15) та Вищий господарський суд України у справі №909/1011/15 від 29.06.16.

Так, згідно поданого в матеріали справи розрахунку по визначенню коефіцієнта фізичного зносу проведеного експертом ОСОБА_7, засвідченого відповідно до вимог чинного законодавства печаткою та підписом, КФЗ автомобіля "Audi А6" , р.н АА5557ВА на час ДТП складає 67%( розрахунок з формулою обчислення згідно Методики міститься в матеріалах справи). Отже, виходячи з наведеного розрахунку сума до відшкодування склала 14 236,30грн.

Таким чином, до позивача у порядку зворотної вимоги перейшло право на отримання від відповідача компенсації шкоди, завданої внаслідок зазначеної вище ДТП в сумі 14 236.30грн. з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу автомобіля. Вказана сума, згідно поданого суду відзиву на позовну заяву, визнається відповідачем.

В силу дії ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи ( ст.74 ГПК України).

Поняття належності, допустимості, достовірності та достатності доказів наведено в положеннях ст.ст.76-79 ГПК України.

За таких обставин, на підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування слід задоволити з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, що в даному випадку складає 14 236,30грн. В решті позову відмовити.

Судові витрати , згідно ст.129 ГПК України, слід покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 124, 129 Конституції України, ст. ст. 42,123, 129, 202, 232-233, 237-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

позов задоволити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Галицька" ( вул. Василіянок, буд. 22, м. Івано-Франківськ, 76018, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ПЗУ Україна" ( вул. Дегтярівська , 62, м. Київ, 04112, ) 14236,30 (чотирнадцять тисяч двісті тридцять шість гривень тридцять копійок) страхового відшкодування та судовий збір в сумі 941,29грн(дев"ятсот сорок одну гривню двадцять дев"ять копійок).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Суддя Грица Ю.І.

Повне рішення складено 17.04.2019