РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.04.2019Справа № 910/1919/19

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді: Літвінової М.Є.

за участю секретаря судового засідання: Зінчук С.В.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик"

до Фізичної особи-підприємця Беспалова Віктора Сергійовича

про стягнення 22 176, 47 грн.,

Представники учасників справи:

Від позивача: Форофонтова - Гуз Г.Д. ;

Від відповідача: не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Беспалова Віктора Сергійовича (далі - відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 22 176, 47 грн., з яких 12 764, 92 грн. основного боргу, 4 398, 07 грн. пеня за прострочення оплати товару, 5 013, 48 грн. - 40% річних від простроченої суми.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що між сторонами було укладено Договір поставки № БІ 20102-18/2 від 08.02.2018, однак, відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов'язань, зокрема, не в повному обсязі здійснив оплату за поставлений товар, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість. У зв'язку з цим позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2019 справу № 910/1919/19 вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з (повідомленням) викликом сторін, судове засідання призначено на 13.03.2019 року.

Представник відповідача у судове засідання 13.03.2019 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином.

Судом у підготовчому засіданні 13.03.2019 постановлено ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні у зазначеній справі до 08.04.2019, яку занесено до протоколу судового засідання.

Представник позивача у судовому засіданні 08.04.2019 підтримав позовні вимоги викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судове засідання 08.04.2019 не з'явився, про причини неявки суд не повідомив.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з частиною 4 статті 89 Цивільного кодексу України відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини 1 статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Так, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала від 19.02.2019 та 13.03.2019 у справі № 910/1919/19 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 01030, м. Київ, вул. Липська, буд. 10, що підтверджується поштовим поверненням зі штрихкодовим ідентифікатором № 791, на довідці поштового відділення зазначено «не числиться».

Крім цього, судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.02.2019 не подав до суду відзиву на позов, про дату та час судовго засідання був повідомлений належним чином, проте не скористався наданими йому процесуальними правами, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 08.04.2019 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

08.02.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» (далі - постачальник) та Фізичною особою - підприємцем Беспаловим Віктором Сергійовичем (далі - покупець) укладено Договір поставки № 20102-18/2.

Відповідно до п.1.1. Договору Постачальник зобов'язується поставити і передати замовлений товар у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти і оплатити поставлений товар у відповідності з вимогами даного Договору.

Згідно з п. 1.4. Договору Право власності на товар переходить від Постачальника до Покупця в день його фактичної передачі. Днем (датою) фактичної передачі товару є дата, зазначена у накладних.

Як встановлено п.2.1. Договору загальна сума Договору складається з вартості товару, поставленого Покупцю за всіма накладними.

Відповідно до п. 2.2. Договору Ціна, кількість та асортимент кожної партії товару узгоджуються Сторонами і зазначаються в накладних. Ціна на товар зазначається в гривнях з урахуванням ПДВ.

Згідно з п.2.3. Договору Постачальник залишає за собою право протягом всього строку дії Договору в односторонньому порядку змінити ціну на товар. Про зміну ціни на товар Постачальник зобов'язаний попередити Покупця за 3 (три) календарних дні до введення в дію нових цін. У випадку, якщо Покупець не погодиться купувати товар за новими цінами та не підпише нову Специфікацію Постачальник має право не поставляти товар

Покупцю до узгодження нових цін. В такому випадку Постачальник не буде вважатися таким, що порушив умови даного Договору.

Як встановлено п. 4.1. Договору Покупець направляє Постачальнику замовлення на поставку товару по факсу, електронній пошті замовляє товар по телефону. Покупець обов'язково зазначає, в замовленні асортимент і кількість товару, дату і місце його поставки, які є істотними умовами замовлення. Постачальник повідомляє Покупця про можливість виконання поставки замовленої партії товару протягом одного робочого дня з моменту отримання замовлення від Покупця. Покупець зобов'язується спільно з Постачальником узгоджувати всі істотні умови замовлення, в тому числі узгоджувати ціну на кожну асортиментну позицію замовленого товару. Постачальник вправі притримати поставку замовленої Покупцем, але не узгодженої Постачальником партії товару на весь строк до узгодження всіх істотних умов замовлення. При цьому Постачальник не вважається таким, що прострочив / не виконав поставку замовленого товару.

Пунктом 4.2. Договору встановлено, що у випадку прострочення оплати Покупцем за поставлений йому товар. Постачальник має право не виконувати замовлення Покупця до моменту повного розрахунку Покупцем за раніше отриманий товар від Постачальника.

Відповідно до п. 4.3. Договору Узгоджені Сторонами асортимент, кількість та ціна товару з урахуванням ПДВ на кожну партію товару зазначаються в накладних.

Згідно з п. 5.1. Договору оплата проводиться Покупцем 30 календарних днів, рахуючи з моменту виконання поставки відповідної партії Товару. Покупець зобов'язаний

кожного тижня надавати Постачальнику інформацію про рух товару на складі Покупця, про ступінь реалізації поставленого товару, із зазначенням асортименту та кількості не реалізованого товару (Інформація) на дату надання Інформації, яка підписується представником Покупця. Покупець надає Інформацію по факсу або по електронній пошті, або в іншій формі, яка дозволяє Постачальнику ідентифікувати Інформацію як таку, що надана Покупцем у відповідності з цим Договором.

Пунктом 5.2. Договору сторони передбачили, що датою оплати товару є дата зарахування коштів на рахунок Постачальника.

Як встановлено п.6.2. Договору приймання товару за кількістіо здійснюється в момент його передачі та підписання накладних, а за якістю, у відповідності до вимог Інструкції про порядок прийманим товарів за якісно II-7 та чинного законодавства України з урахуванням особливостей, встановлених даним Договором.

Відповідно до п.7.3. Договору за неналежне виконання зобов'язань, передбачених в п. 5.1. даного Договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення.

Згідно з п.7.6 Договору за користування грошовими коштами Постачальника, яке може відбуватися у зв'язку з простроченням Покупця оплати за товар, Покупець зобов'язаний сплати на користь Постачальника 40% річних (0,1 % в день) від простроченої суми за весь час прострочення.

П. 10.1. Договору сторони встановили, що даний Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до « 8» лютого 2020 р. Після закінчення встановленого строку даний Договір продовжує діяти до повного виконання Сторонами всіх своїх зобов'язань.

Позивачем поставлено відповідачу товар на суму 13 864, 92 грн, що підтверджується видатковою накладною № 3352/3186 від 10.02.2018.

Актом звірки взаєморозрахунків за період з 01.01.2018 по 31.03.2018 сторони встановили заборгованість у розмірі 13 864, 92 грн., яка наявна у відповідача. Акт звірки взаєморозрахунків підписаний відповідачем Беспаловим В.С.

Фіскальним чеком № 0002 від 23.10.2018 відповідачем сплачено частину заборгованості у розмірі 1 100,00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Укладена між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки.

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що за загальним правилом обов'язок покупця оплатити товар виникає після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Це правило діє, якщо спеціальними правилами або договором купівлі-продажу не встановлено інший строк оплати.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних випадках ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем на день подання позовної заяви до суду складала 12 764, 92 грн.

За таких обставин, оскільки відповідач прийняв товар, однак в обумовлений Договором строк не оплатив позивачу його вартість, суд дійшов висновку про те, що відповідачем були порушені права та законні інтереси позивача, за захистом яких він звернувся до суду.Таким чином, відповідний борг в сумі 12 764, 92грн., який існує на момент розгляду справи в суді, має бути стягнутий з відповідача в судовому порядку.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 4 398, 07 грн. та 40% річних від простроченої суми у розмірі 5 013, 48 грн.

Згідно зі статтею 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Одним із різновидів господарських санкцій, які застосовуються до правопорушника у сфері господарювання, є штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (стаття 230 Господарського кодексу України).

Поняттям "штраф" та "пеня" дано визначення частинах 2, 3 статті 549 Цивільного кодексу України.

Відповідно до зазначеної норми, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Як передбачено п.7.3. Договору за неналежне виконання зобов'язань, передбачених в п. 5.1. даного Договору, Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, за кожен день прострочення.

Судом встановлено, що позивачем нараховується пеня з 13.03.2018 по 14.02.2019 року, та за разрахунком позивача становить 4 398, 07 грн.

Згідно з частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до частини другої статті 343 Господарського кодексу України та статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню у розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не перевищує подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

При цьому до пені за порушення грошових зобов'язань застосовуються приписи частини шостої статті 232 Господарського кодексу України.

Даним приписом передбачено не позовну давність, а період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов'язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін. Необхідно також мати на увазі, що умова договору про сплату пені за кожний день прострочення виконання зобов'язання не може розцінюватися як установлення цим договором іншого, ніж передбачений частиною шостою статті 232 ГК України, строку, за який нараховуються штрафні санкції.

Суд, здійснивши перевірку наданого розрахунку пені, дійшов висновку про те, що при здійсненні розрахунку пені позивачем невірно визначено суму пені, а саме порушено приписи статті 232 Господарського кодексу України щодо строку нарахування пені, яка припиняється через шість місяців від дня коли зобов'язання мало бути виконано.

Позивачем нараховано пеню з 13.03.2018 по 14.02.2019, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 2 415, 91 грн.

Що стосується заявлених позивачем вимог в частині стягнення з відповідача 40 % річних у сумі 5 013, 48 грн. суд вважає його вірним та таким, що відповідає вимогам діючого законодавства та п.7.6. Договору.

Разом з цим, суд зазначає, що частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов'язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов'язки.

У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов'язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з'ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, у зв'язку з чим, на підставі встановлених під час розгляду справи обставин суд вважає заявлені позивачем вимоги обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно задоволеній частині позову.

Керуючись ст.ст. 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва , -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Баядера Логістик» про стягнення 22 176, 47 грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи - підприємця Беспалова Віктора Сергійовича (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Баядера Логістик" (02088, м. Київ, вулиця Харченка Євгенія, будинок 42; ) суму основного боргу у розмірі 12 764 (дванадцять тисяч сімсот шістдесят чотири) грн. 92 коп., пеня у розмірі 2 415 (дві тисячі чотириста п'ятнадцять) грн. 91 коп., 40 % річних у розмірі 5 013 (п'ять тисяч тринадцять) грн. 48 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 749 (одну тисячу сімсот сорок дев'ять) грн. 30 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Після набрання рішенням суду законної сили видати наказ.

5. Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Відповідно до ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Згідно з підпунктом 17.5. пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VІІІ до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду через господарський суд міста Києва за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 19.04.2019 року

Суддя М.Є. Літвінова