ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23 квітня 2019 року м. ТернопільСправа № 921/250/19
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Руденка О.В. розглянув заяву №б/н (вх.№298) від 22.03.2019 Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, 01001 (адреса для листування: 49027, м. Дніпро, а/с 1800)

до боржника: Фізичної особи - підприємця Мизака Петра Ярославовича, АДРЕСА_1

про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 21.09.2018 в розмірі 51482,58 грн (45833,33 грн - заборгованість за кредитом; 1161,11 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість; 3405,56 грн - заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії; 1082,58 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором), 192,10 грн сплаченого судового збору.

ВСТАНОВИВ:

23.04.2019 Господарським судом Тернопільської області частково задоволено заяву АТ КБ "Приватбанк" №б/н (вх.№298) від 22.03.2019 та видано судовий наказ про:

- стягнення з Фізичної особи - підприємця Мизака Петра Ярославовича на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" 45833 грн 33 коп заборгованості за кредитом; 3405 грн 56 коп заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії;

- стягнення з Фізичної особи - підприємця Мизака Петра Ярославовича на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" - 192 (сто дев'яносто дві) грн. 10 коп. судового збору.

Стосовно стягнення 1161,11 грн боргу за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість та 1082,58 грн пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 148 ГПК України судовий наказ може бути видано тільки щодо вимог про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Банківська установа звернулася до суду із вимогою про видачу судового наказу, зокрема, про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №б/н від 21.09.2018.

В п. 3 ч. 1 ст. 152 ГПК України зазначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає приписам статті 148 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно зі статтею 230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

З правового аналізу вказаних норм слідує, що пеня за своєю правовою природою є не грошовою заборгованістю за договором, а видом штрафної санкції, яку сторона сплачує у разі невиконання/неналежного виконання свого грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

В свою чергу, згідно із п. 3.2.8.9.1. Умов та ст. 212 ЦК України, у разі порушення Клієнтом будь-якого із зобов'язань, передбачених пунктами 3.2.8.5.2. та 3.2.8.5.3. цього Договору, Клієнт сплачує Банку відсотки в розмірі, зазначеному в п. 3.2.8.3.3. цього Договору. У свою чергу відповідно до п.3.2.8.3.3. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні Клієнтом будь-якого грошового зобов'язання Клієнт сплачує Банку проценти за користування кредитом у розмірі встановленому у заяві - 48 % річних від суми залишку непогашеного кредиту.

Таким чином, вимоги про сплату боргу за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, хоча й мають грошовий характер, але за своєю правовою природою не є основними зобов'язаннями, а є заходом компенсації за їх порушення.

Під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог по суті ( п.7 ч.1 ст. 155 ГПК України).

На підставі викладеного, а також враховуючи можливість стягнення в порядку наказного провадження лише грошової заборгованості за договором, вимоги про стягнення боргу за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість та пені, не підлягають розгляду в порядку наказного провадження. Натомість, зазначені вимоги можуть розглядатися в порядку позовного провадження, з дослідженням та перевіркою судом нарахованих сум, підстав таких нарахувань, періодів, тощо.

У відповідності до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3 - 6 частини першої статті 152 ГПК України, зокрема, невідповідність вимогам ст. 148 ГПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.147, 148, 150, 152, 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити Акціонерному товариству комерційний банк "Приватбанк" у видачі судового наказу в частині вимог про стягнення з Фізичної особи - підприємця Мизака Петра Ярославовича (АДРЕСА_1) 1161,11 грн заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість та 1082,58 грн пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

3. Копію ухвали направити сторонам у справі рекомендованою кореспонденцією з повідомленням про вручення поштового відправлення.

За приписами п.1 ч. 1 ст. 255 ГПК України ухвала про відмову у видачі судового наказу підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя О.В. Руденко