СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2019 р. Справа № 913/647/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Россолов В.В. , суддя Хачатрян В.С.

при секретарі судового засідання Беккер Т.М.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1 (свідоцтво серія КС№6780/10 від 27.06.2018, довіреність №14-215 від 19.11.2018);

відповідача не зявився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (вх.№1003Л/1-43) на рішення господарського суду Луганської області від 25.02.2019 (повний текст рішення складено 06.03.2019, суддя О.С. Фонова) у справі №913/647/18

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України , м. Київ

до Комунального підприємства Первомайськтеплокомуненерго Первомайської міської ради, м. Золоте Попаснянського району Луганської області,

про стягнення 5298313,69 грн., -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Луганської області з позовною заявою від 15.12.2018 №14-4/1575 до Комунального підприємства Первомайськтеплокомуненерго Первомайської міської ради (далі - відповідач) про стягнення 5298313,69 грн. за договором № 1340/16-ТЕ-20 постачання природного газу від 22.12.2015 (далі - Договір), з яких: 3409420,72 грн. основний борг, 616054,49 грн. пеня, 258652,62 грн. 3 % річних, 1014185,86 грн. інфляційні втрати.

Рішенням господарського суду Луганської області від 25.02.2019 у справі №913/647/18 позов задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства Первомайськтеплокомуненерго Первомайської міської ради на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України 2953100,94 грн. - основний борг, 258652,62 грн. 3 % річних, 1014185,86 грн. інфляційні втрати, витрати зі сплати судового збору в сумі 63389,09 грн.

Провадження у справі на суму 456319,78 грн. основного боргу закрито.

Позивач з вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився та звернувся до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення господарського суду Луганської області від 25.02.2019 у справі №913/647/18 в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 616054,49 грн. та постановити нове рішення в цій частині, яким позов задовольнити; судові витрати зі сплати судового збору в покласти на відповідача.

В обґрунтування своїх вимог заявник скарги зазначив, що суд першої інстанції при розгляді даної справи неправильно застосував до спірних правовідносин положення Закону України Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси №85-VІІІ від 13.01.2015р., оскільки Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України не має статусу енергопостачальної компанії.

Одночасно з апеляційною скаргою апелянт подав клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення господарського суду Луганської області від 25.02.2019 у справі №913/647/18, в якому посилається, що отримав повний текст оскаржуваного рішення 11.03.2019, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції підприємства на першій сторінці копії оскаржуваного рішення.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 04.04.2019 поновити Публічному акціонерному товариству Національна акціонерна компанія Нафтогаз України пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення господарського суду Луганської області від 25.02.2019 у справі №913/647/18. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача на рішення господарського суду Луганської області від 25.02.2019 у справі №913/647/18. Встановлено строк відповідачу для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 5 днів з дня вручення даної ухвали. Призначено справу до розгляду на 23.04.2019 об 11:00 годині

В судове засідання зявились представник позивача, який підтримує свою апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Відповідач не скористався своїм правом згідно ч.1 ст.263 ГПК України та не надав суду відзиву на апеляційну скаргу, що згідно ч.3 ст. 263 ГПК не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази, однак, наданим йому процесуальним правом не скористався та в судове засідання не з'явився, свого повноважного представника не направив, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Враховуючи положення ч.12 ст.270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутністю останнього.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між Публічним акціонерним товариством Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (позивач у справі), як Постачальником, та Комунальним підприємством Первомайськтеплокомуненерго Первомайської міської ради (відповідач у справі), як Споживачем, був укладений договір №1340/16-ТЕ-20 постачання природного газу від 21.12.2015 (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору, Постачальник зобовязується передати у власність Споживачу у 2016 році природний газ (далі - Газ), а Споживач зобовязується прийняти та оплатити цей газ, на умовах цього Договору.

Пунктом 1.2 Договору визначено що, Газ, що постачається за цим Договором, використовується Споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

У розділі 2 Договору, сторони визначили кількість та фізико-хімічні показники газу.

За умовами п. 2.1 Договору, Постачальник передає Споживачу з 01.01.2016 по 31.03.2016 (включно) Газ обсягом 1835,886 тис.куб.м.

Як зазначено у п. 3.4 Договору, приймання-передача Газу, переданого Постачальником Споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання-передачі. Обсяг використання природного газу Споживачем у відповідному місяці постачання встановлюється шляхом складання добових обсягів, визначених на підставі показників комерційного вузла/вузлів обліку природного газу.

У пункті 3.8 Договору, сторони визначили, що не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем поставки Газу, Споживач зобовязується надати Постачальнику підписані та скріплені печатками Споживача два примірника акта приймання передачі Газу, у якому зазначаються фактичні обсяги використаного Газу в розрахунковому місяці, його фактична ціна та вартість.

Постачальник не пізніше 8-го числа повертає Споживачу один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою, або надає в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта. Акти є підставою для остаточних розрахунків між сторонами.

Відповідно до п. 5.2 Договору, ціна за 1000 куб. м газу за цим Договором в період з 01.01.2016 по 31.03.2016 становить всього з ПДВ 2167,38 грн.

Згідно з п. 6.1. Договору, оплата за Газ здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки Газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий Газ здійснюється до 14-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Як визначено у п. 8.2. Договору, у разі невиконання Споживачем п.6.1 цього Договору він зобовязується сплатити Постачальнику, крім суми заборгованості, пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожний день прострочення платежу.

У пункті 10.3 Договору, сторони визначили, що строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, штрафів, пені, відсотків річних, інфляційних нарахувань, встановлюється тривалістю у 5 (пять) роки.

Строк дії договору встановлений у розділі 12 Договору, з 01.01.2016 і діє в частині реалізації газу до 31.03.2016, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Між сторонами за Договором підписана Додаткова угода № 1 від 31.12.2015, згідно якої сторони домовилися викласти в іншій редакції, зокрема, п.5.2 Ціна газу, вказано, що: Ціна за 1000 куб. м газу за цим Договором в період з 01.01.2016 по 31.03.2016 становить всього з ПДВ 2359,97 грн..

31.03.2016 між сторонами за Договором була укладена Додаткова угода №3, згідно якої сторони домовилися доповнити або викласти в іншій редакції, зокрема, такі пункти Договору:

- додати п. 2.1 статті 2 Кількість та фізико-хімічні показники природного газу договору абзацом у наступній редакції: Постачальник передає Споживачу з 01.04.2016 по 30.04.2016 (включно) Газ обсягом до 175,669 тис.куб.м.;

- п.5.2 Ціна газу договору виклали в наступній редакції: Ціна за 1000 куб. м газу за цим Договором в період з 01.04.2016 по 30.04.2016 (включно) становить всього з ПДВ 2124,89 грн;

- викласти абзац другий п. 6.1 статті 6 Порядок та умови проведення розрахунків договору у наступній редакції: Остаточний розрахунок за фактично переданий Газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.;

- викласти розділ 12 Строк дії договору договору у наступній редакції: 12.1 Договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підпису постачальника печаткою, а діє в частині реалізації природного газу з 01.01.2016 по 30.04.2016 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

На виконання своїх зобовязань за Договором позивач поставив відповідачу у період з січня по квітень 2016 року природний газ на загальну суму 3409420,72 грн, що підтверджується наступними актами прийому передачі природного газу (а.с.31-34):

- акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2016 у обсязі 628,717 тис.куб.м. за січень 2016 року на суму 1783752,00 грн;

- акт приймання-передачі природного газу від 29.02.2016 у обсязі 1966,64 тис.куб.м. за лютий 2016 року на суму 977701,71 грн;

- акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2018 у обсязі 368,119 тис.куб.м. за березень 2016 року на суму 868749,06 грн;

- акт приймання-передачі природного газу від 30.04.2018 у обсязі 37,281 тис.куб.м. за квітень 2016 року на суму 79217,95 грн.

Вказані акти підписані сторонами без зауважень та скріплені їх печатками.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач послався на те, що оплату за поставлений природний газ відповідач не здійснював, чим порушив умови п. 6.1 Договору.

У звязку з порушенням строків оплати, на підставі п.8.2 Договору, позивач нарахував та предявив до стягнення пеню в сумі 616254,79 грн., згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.28-30).

Крім того, відповідно до статті 625 ЦК України, нараховані та предявлені до стягнення 3 % річних в сумі 258652,62 грн. та інфляційні втрати в сумі 1014185,86 грн., згідно наданих позивачем розрахунків (а.с.28-30).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність заявлених позовних вимог щодо стягнення суми 3% річних, інфляційних втрат, частково пені та частково основного боргу.

Відмовляючи в частині стягнення 616054,49 грн. пені суд зазначив, що позивач при нарахуванні пені не врахував приписи Закону України Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси.

Провадження в частині стягнення основного боргу в сумі 456319,78 грн. закрито у звязку з відсутністю предмету спору, оскільки після звернення позивача з позовом відповідачем здійснено часткову сплату основного боргу.

Оскаржуючи зазначене рішення, позивач оспорює правомірність висновку суду першої інстанції саме щодо відмови у задоволенні в стягненні пені, нарахованої за період з січня по квітень 2016 року на заборгованість за поставлений позивачем природний газ за Договором у загальній сумі 616054,49 грн., оскільки вважає, що суд неправомірно застосував положення Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси".

Наведене Позивач вважає підставою для скасування рішення суду. В іншій частині рішення господарського суду не оскаржується, обставини справи, що встановлені судом, сторонами не заперечуються.

Колегія суддів вважає доводи Позивача безпідставними з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 1 Закону України "Про встановлення додаткових гарантій щодо захисту прав громадян, які проживають на територіях проведення антитерористичної операції, та обмеження відповідальності підприємств-виконавців/виробників житлово-комунальних послуг у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси" визначено, що метою цього Закону є встановлення додаткових гарантій щодо захисту житлових та майнових прав громадян, які проживають на територіях, де проводиться антитерористична операція, та громадян, які тимчасово переселені в інші населені пункти України з територій, на яких проводиться антитерористична операція. До 31 грудня 2015 року цим громадянам має бути погашена заборгованість із виплат заробітної плати, стипендій, пенсій, що утворилася внаслідок проведення антитерористичної операції, а також встановлено додаткові гарантії захисту житлових та майнових прав громадян, звільнених на підставі зазначених обставин, до моменту їх працевлаштування, за умови отримання ними статусу зареєстрованого безробітного.

Згідно із статтею 2 Закону встановлено мораторій на час, визначений у статті 1 цього Закону, на нарахування та стягнення пені та інших штрафних санкцій енергопостачальними компаніями у разі несвоєчасного здійснення платежів за спожиті енергетичні ресурси підприємствами - виконавцями/виробниками житлово-комунальних послуг, що надають такі послуги у районі проведення антитерористичної операції.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 №747 "Про визначення гарантованих постачальників природного газу" встановлено, що гарантованим постачальником природного газу для промислових споживачів, річний обсяг споживання природного газу яких перевищує 3 млн. куб. метрів, та підприємств, що здійснюють виробництво теплової енергії, є Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України", що в установленому порядку отримала ліцензію на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом.

У пункті 5 статуту Позивача, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.1998 № 747 (у редакції, яка діяла на момент прийняття Закону) встановлено, що метою діяльності Компанії є сприяння структурній перебудові нафтової, газової та нафтопереробної галузей, підвищення рівня енергетичної безпеки держави, забезпечення ефективного функціонування та розвитку нафтового комплексу, більш повного задоволення потреб промислових і побутових споживачів у сировині та паливно-енергетичних ресурсах і отримання прибутку.

Пунктом 6 статуту Позивача (в зазначеній редакції) встановлено, що предметом діяльності Компанії є, зокрема, постачання природного газу, організація виробництва і постачання електричної та теплової енергії.

Законом України "Про енергозбереження" визначено, що: "енергозбереження" - це діяльність (організаційна, наукова, практична, інформаційна), яка спрямована на раціональне використання та економне витрачання первинної та перетвореної енергії і природних енергетичних ресурсів в національному господарстві і яка реалізується з використанням технічних, економічних та правових методів; "паливно-енергетичні ресурси" - це сукупність всіх природних і перетворених видів палива та енергії, які використовуються в національному господарстві.

Відповідно до пункту 1.5 статті 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу" енергоносії - це кам'яне і буре вугілля, торф, інші види первинного твердого палива, кам'яновугільні брикети, інші види вторинного твердого палива, буровугільні і торф'яні брикети, газ нафтопереробки, нафтопродукти, природний газ, природні енергетичні ресурси (ядерна, гідравлічна та геотермальна енергія, інші природні ресурси), електрична і теплова енергія.

Тобто природний газ як матеріальний об`єкт, різновид палива, в якому зосереджена енергія, придатна для практичного використання, є одним з видів енергетичних ресурсів.

З урахуванням наведеного, в силу приписів чинного законодавства Позивач є енергопостачальною компанією в розумінні статті 2 Закону.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у редакції, чинній на момент прийняття Закону) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; виконавець - суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо; пункт 1 частини першої статті 13 названого Закону в зазначеній редакції).

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, одним з видів основним видом діяльності Відповідача є, зокрема, постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.

Таким чином, встановивши, що Позивач є енергопостачальною організацією, а Відповідач є виконавцем/виробником житлово-комунальних послуг на території, де проводилася в спірний період часу антитерористична операція, суд першої інстанцій дійшов правомірного висновку щодо поширення на спірні правовідносини, пов'язані із стягненням пені, на період проведення антитерористичної операції (з 07.02.2015р.) мораторію, встановленого частиною другою статті 2 Закону, а тому доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №913/66/18 від 18.01.2019.

Враховуючи, що Позивачем заявлено до стягнення суму пені у розмірі 616054,49 грн., за період з січня по квітень 2016 року, тобто у період дії мораторію, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у цій частині.

За таких обставин, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції про стягнення з Відповідача на користь Позивача 32953100,94 грн. основного боргу, 258652,62 грн. 3 % річних, 1014185,86 грн. інфляційних втрат, закриття провадження у справі на суму 456319,78 грн. основного боргу та погоджується з наявністю правових підстав для відмови у задоволенні пені у розмірі 616054,49 грн.

Інших порушень норм матеріального або процесуального права в діях суду першої інстанції при розгляді ним зазначеної справи судовою колегією не встановлено.

Враховуючи наведене вище, судова колегія дійшла висновку, що рішення господарського суду Луганської області від 25.02.2019 у справі №913/647/18 ґрунтується на всебічному, повному та обєктивному розгляді всіх обставин справи, які мають суттєве значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по розгляду апеляційної скарги покладаються на Позивача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Луганської області від 25.02.2019 у справі №913/647/18 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту до Верховного Суду у порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, через Східний апеляційний господарський суд або безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 24.04.2019.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя В.В. Россолов

Суддя В.С. Хачатрян