Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2019 р. м. Рівне Справа № 918/112/19

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В., за участю секретаря судового засідання Ярощук О.П., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Західенергопостач"

до відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Світовид"

про стягнення в сумі 59 435,49 грн.

За участю представників сторін:

від позивача: представник не з'явився;

від відповідача: представник не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Західенергопостач" (далі Позивач, ТзОВ "Західенергопостач") звернулося в Господарський суд Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Світовид" (далі Відповідач, ТзОВ "Світовид") в якому просить стягнути з останнього 59 435,49 грн.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між сторонами був укладений договір № 31 безперервного та ритмічного продажу в системі "ОЛАС НГ-КАРД" від 01.02.2016 року, відповідно до якого Позивач поставив Відповідачу паливно-мастильні матеріали на загальну суму 84 557,09 грн., однак взяті на себе зобов'язання щодо своєчасної оплати Відповідач виконав частково, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 53 729,91 грн.. Крім того, Позивач просить стягнути з Відповідача 3% річних у сумі 691,00 грн. та інфляційні втрати у сумі 5014,58 грн. за період з 01.09.2018 року по 21.02.2019 року.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 25.02.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено справу до слухання.

20.03.2019 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду від Позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Світовид" 53 729,91 грн. основного боргу, 693,00 грн. 3 % річних, 3244,01 грн. інфляційних втрат, всього 57 666,92 грн..

Статтею 169 ГПК України встановлено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, або на вимогу суду заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 ГПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Передбачені статтею 46 ГПК права позивача збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитись від позову можуть бути реалізовані до прийняття рішення судом першої інстанції. Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Отже, у разі прийняття судом зміни (в бік збільшення або зменшення) кількісних показників, у яких виражається позовна вимога, має місце нова ціна позову, виходячи з якої й вирішується спір, - з обов'язковим зазначенням про це як у вступній, так і в описовій частині рішення. При цьому питання щодо повернення зайво сплаченої суми судового збору у зв'язку із зменшенням позовних вимог вирішується господарським судом на загальних підставах і в порядку, визначеному законодавством.

Аналогічна правова позиція висвітлена в п. 3.10 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року № 18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Враховуючи вищевказане, суд зазначає, що дана заява відповідає вимогам ГПК України, а відтак приймається судом до розгляду.

Представник Позивача в судове засідання 16.04.2019 року не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 33 0, яке наявне в матеріалах справи. Крім того, представником позивача 11.04.2019 року подане клопотання, в якому останній просить розглянути справу за відсутності повноважного представника ТзОВ "Західенергопостач".

Представник Відповідача в судове засідання 16.04.2019 року повторно не з'явився, відзиву на позов не надав, явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення № 33 8, яке наявне в матеріалах справи.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Зважаючи на те, що неявка представників Позивача та Відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об'єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Таким чином суд вважає, що Позивач та Відповідач про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, відтак, керуючись статтею 202 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності Позивача та Відповідача та відзиву з боку останнього за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками судового процесу, зясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

01 лютого 2016 року між ТзОВ "Західенергопостач" та ТзОВ "Світовид" було укладено Договір № 31 безперервного та ритмічного продажу в системі "АЛАС НГ-КАРД" (далі Договір), відповідно до якого сторони домовилися про довгострокову співпрацю щодо купівлі-продажу нафтопродуктів.

Згідно п. 3.3. Договору Продавець має право відпустити товар Покупцю в кредит на суму, визначену за згодою сторін.

Відповідно до п. 3.4. Договору право власності на Товар переходить від Продавця до Покупця в момент отримання Покупцем чеку платіжного терміналу з вказівкою реквізитів карти Покупця на АЗС.

Згідно п. 3.5. Договору копія чека платіжного терміналу з вказівкою реквізитів карти Покупця, надана Продавцем за запитом Покупця, є єдиним і достатнім підтвердженням одержання товару по даній карті. Факт використання карти є переважаючим у будь-яких спірних ситуаціях. Контроль над використанням карт лежить винятково на Покупці. В обов'язки Продавця або інших осіб, у рамках даного договору, не входить контроль повноважень особи, яка пред'явила карту.

Відповідно до пп. 4.2.2. п. 4.2. Договору оплата вартості кожної парії товару, отриманої в кредит відповідно до п.3.3 цього Договору, здійснюється Покупцем на протязі 7 календарних днів з дати отримання партії товару на АЗС Продавця, але не пізніше останнього дня місяця.

Згідно пп. 5.1.2. п. 5.1. Договору Покупець зобовязаний надавати Продавцю довіреність на отримання Товару на поточний місяць та підписати Акт звірки взаєморозрахунків та видаткову накладну за попередній місяць.

Відповідно до Додаткової угоди № 1 від 11.11.2016 року про зміну Договору безперервного та ритмічного продажу в системі "ОЛАС НГ-КАРД" № 31 від 01.02.2016 року сторони дійшли згоди змінити п. 3.3. Договору та викласти його в наступній редакції: "3.3. Продавець має право відпустити Товар Покупцю в кредит на суму 60 000, 00 (шістдесят тисяч грн. 00 коп)."

Вказаний Договір та додаткова угода підписані повноважними представниками сторін та скріплені відбитками печаток останніх.

На виконання умов Договору ТзОВ "Західенергопостач" надало ТзОВ "Світовид" "Електронний гаманець" та передало у власність згідно Акту передачі пластикових карток від 01.02.2016 р. та Акту передачі пластикових карток від 12.10.2016 р. пластикові картки: 1)№ 36200076 (Утримувач карти - ОСОБА_1); 2)№ 36200352 (Утримувач карти - "Світовид" Любомирка).

На підставі чеків платіжного терміналу з вказівкою реквізитів карти у період з 13.08.2018 року по 10.10.2018 року Відповідач отримав від Позивача у власність паливно-мастильні матеріали на загальну суму 84 557,090 грн..

На виконання умов Договору Позивач передав, а Відповідач отримав товар згідно видаткових накладних: № 2978 від 31.08.2018 р. на суму 59 180,00 грн., № 3383 від 30.09.2018 р. на суму 13 841,04 грн., № 3887 від 31.10.2018 р. на суму 11 536,05 грн., всього на загальну суму 81 557,09 грн..

Як встановлено судом, Відповідач, по обєму, якості та строках надання послуг, претензій не мав.

Відповідач, всупереч умовам Договору, частково здійснив оплату за товар.

Станом на 01.11.2018 р. борг Відповідача складав 53 729,91 грн..

13.11.2018 року Позивачем була направлена вимога на адресу Відповідача про повернення суми боргу. Однак відповіді на дану вимогу та результати її розгляду, в установлений законодавством строк, Позивачем не отримано, кошти Відповідачем сплачені не були.

Таким чином, станом на день розгляду справи, у Відповідача перед Позивачем утворилась заборгованість у розмірі 53 729,91 грн.

Згідно з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України), господарські зобов'язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України, ч. 1 ст. 173 ГК України).

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

На підставі наведеного, суд вважає позовні вимоги про стягнення з Відповідача 53 729,91 грн.. заборгованості за Договором № 31 безперервного та ритмічного продажу в системі "ОЛАС НГ-КАРД" від 01.02.2016 року обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог про стягнення з Відповідача 693,00 грн. 3 % річних, 3244,01 грн. інфляційних збитків за період з 01.09.2018 року по 21.02.2019 року судом враховується наступне.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі Договору та ст. 625 ЦК України, Позивач просить стягнути з Відповідача 693,00 грн. 3 % річних, 3244,01 грн. інфляційних збитків за період з 01.09.2018 року по 21.02.2019 року.

Суд, здійснивши перерахунок нарахованих Позивачем сум 3 % річних та інфляційних втрат прийшов до висновку, що наданий Позивачем розрахунок є вірним. Відтак позовні вимоги про стягнення з Відповідача 693,00 грн. 3 % річних, 3244,01 грн. інфляційних втрат за період з 01.09.2018 року по 21.02.2019 року є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, а відповідно такими, що підлягають задоволенню.

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов'язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі викладеного, враховуючи, що Позивач довів наявність заборгованості в сумі 57 666,92 грн., з яких 53 729,91 грн. основний борг, 693,00 грн. 3 % річних та 3 244,01 грн. інфляційних, зі сторони Відповідача згідно Договору № 31 безперервного та ритмічного продажу в системі "ОЛАС НГ-КАРД" від 01.02.2016 року, а Відповідач вказаних обставин належними та достатніми доказами не спростував, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на Відповідача.

Керуючись статтями 129, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Західенергопостач" (33024, м. Рівне, вул. Макарова, 44а, ) задоволити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Світовид" (35364, Рівненська область, Рівненський район, с. Грушвиця Друга, вул. Середній Гай, буд. 1А, оф. 1, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Західенергопостач" (33024, м. Рівне, вул. Макарова,44а, ) 53 729,91 грн. (п'ятдесят три тисячі сімсот двадцять дев'ять гривень 91 коп.) заборгованості згідно Договору № 31 безперервного та ритмічного продажу в системі "ОЛАС НГ-КАРД" від 01.02.2016 року, 693,00 грн. (шістсот дев'яносто три гривні 00 коп.) 3 % річних, 3 244,01 грн. (три тисячі двісті сорок чотири гривні 01 коп.) інфляційних втрат та 1 921,00 грн. (одну тисячу дев'ятсот двадцять одну гривню 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення через господарський суд, що прийняв рішення або безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 17 квітня 2019 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.