ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/399/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Калініченко Н.В.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розгянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного

провадження справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Котельніі лікарняного комплексу", м. Харків, до Сектору культури і туризму Валкіської районної Державної адміністрації Харківської області, м. Валки, про стягнення коштів у розмірі 15 817,28 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, товариство з обмеженою відповідальністю "Котельні Лікарняного Комплексу", звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача, сектору культури і туризму Валківської районної державної адміністрації Харківської області, про стягнення 14 480,26 грн. пені, 1 278,18 грн. 3% річних та 58,84 грн. інфляційних втрат. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 18 лютого 2019 року вказану позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/399/19, розгляд справи призначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

29 січня 2018 року між позивачем (теплопостачальна організація) та відповідачем (замовник) було укладено договорі № 1701/Т18 про закупівлю послуг з "Пара та гаряча вода; постачання пари та гарячої води". Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3 договору, за цим договором теплопостачальна організація бере на себе зобов'язання постачати в 2018 р. споживачеві пара, гаряча вода та пов'язана продукція в потрібних йому обсягах, а споживач зобов'язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором. Найменування послуг: код ДК 021:2015 - 09320000-8 Пара та гаряча вода та пов'язана продукція (постачання теплової енергії). Кількість 163 Гкал. Обсяги закупівлі товарів (Робіт або послуг) можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків. Ціна цього договору становить:м. Валки 2535,99 грн. за 1 Гкал, в тому числі ПДВ 422,66 грн. (з використанням альтернативних видів палива); м. Валки 2817,77 грн. за 1 Гкал, в тому числі ПДВ 469,63 грн. (з використанням природного газу). Вартість теплової енергії, що постачається споживачу за поточний рік, відповідно до тарифів діючих на момент укладання договору становить 354 204,16 грн., ПДВ 70840,83 грн., усього 425 045,00 грн. Вартість цього договору може бути зменшена за взаємною згодою сторін. Згідно з п. 4. ст. 35 ЗУ № 922-VIII від 25.12.2015 року "Про публічні закупівлі" "істотні умови договору можуть змінюватися після його підписання у разі зміни регульованих цін (тарифів), які застосовуються в договорі при проведення процедури закупівлі за кодом ДК 021:2015 - 09320000-8 Пара та гаряча вода та пов'язані продукція. У разі зміни тарифів, теплопостачальна організація повідомляє споживача у відповідності з п. 6.3.3., споживач здійснює розрахунки за спожиті послуги за новими тарифами з моменту їх введення (п.п. 3.1, 3.2, 3.3 договору). Розрахунки за теплову енергію, що споживається, проводиться в грошовій формі, згідно з діючими тарифами на період постачання теплової енергії, затвердженими в установленому порядку, та на підставі показань приладів комерційного обліку теплової енергії, а при їх відсутності - виконаних розрахунків відповідно до теплових навантажень, після пред'явлення учасником рахунку на оплату наданих послуг. До рахунку дається акт виконаних робіт на постачання теплової енергії. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Правомірною підставою для оплати за спожиту теплову енергію є як рахунок так і акт виконаних робіт. Крім оплати теплової енергії за тарифом, споживач відшкодовує теплопостачальній організації витрати, пов'язані з неповерненням теплоносія (витку), виходячи з планової собівартості одержаної води від постачальника та її хімочищення, або знесолення, яка приймається як собівартість по конкретним джерелам теплової енергії теплопостачальної організації. Остаточний розрахунок за спожиту теплову енергію споживач здійснює до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим. Датою сплати вважається дата отримання грошових коштів на поточний рахунок або рахунок із спеціальним режимом використання теплопостачальній організації, або дата внесення споживачем готівкових коштів в касу теплопостачальній організації (п.п. 4.1, 4.2, 4.3, 4.5 договору). У разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов'язань при надані послуг за бюджетні кошти учасник сплачує замовнику штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) у розмірі двох облікових ставок НБУ, а у разі здійснення попередньої оплати учасник, крім сплати зазначених штрафних санкцій, повертає замовнику кошти з урахуванням індексу інфляції (п. 7.1.1 договору). Відповідно до п. 10.1 договору, цей договір, згідно п. 3. ст. 631 Цивільного кодексу України, в частині поставки теплової енергії набуває чинності з 01 січня 2018 року та діє до 31 грудня 2018 року, а в частині розрахунків - до їх повного здійснення.

На виконання умов договору позивачем передано, а відповідачем отримано в період з січня по квітня 2018 року теплову енергію на загальну суму 297 280,95 грн., даний факт підтверджують наявними в матеріалах справи актами виконаних робіт: № 46 від 31 січня 2018 року на суму 104 400,82; № 205 від 28 лютого 2018 року на суму 89 374,79 грн.; № 329 від 31 березня 2018 року на суму 91 144,92 грн.; № 389 від 12 квітня 2018 року на суму 12 360,42 грн. Як вказує позивач у позовній заяві, відповідачем здійснено оплату отриманої теплової енергії з простроченням строку, передбаченого п. 4.5 спірного договору, що й стало підставою для позивача звернутися з даним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд керується наступним.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків; договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно зі ст. ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, невиконання зобов'язання або виконання його з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), визнається згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання, в результаті чого настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України). Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Стаття 549 Цивільного кодексу України визначає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Разом з тим відповідно до частини 1 статті 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. За статтею 230, пунктом 4 статті 231 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. Пунктом 7.1.1 договору № 1701/Т18 про закупівлю послуг з "Пара та гаряча вода; постачання пари та гарячої води" від 29 січня 2018 року сторонами передбачено відповідальність у вигляді пені за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. В силу ст. 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пунктом 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем був наданий обґрунтований розрахунок пені, 3% річних та інфляційних втрат, відповідно до якого сума пені складає 14 480,26 грн., 3% річних 1 278,18 грн., інфляційних втрат 58,84 грн. Перевіривши правомірність нарахування позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат, враховуючи п. 7.1.1 спірного договору та приписи ст. 232 ГК України, ст. 625 ЦК України, суд встановив, що дані нарахування не суперечать вимогам чинного законодавства та умовам договору, в зв'язку з чим позовні вимоги позивача є обґрунтованими, доведеним матеріалами справи та таким, що підлягають задоволенню.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у розмірі 1 921,00 грн. покладається на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1-5, 8, 10-12, 20, 41-46, 73-80, 86, 91, 123, п. 2 ч. 1 ст. 129, ст.ст. 232, 233, 236-241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Сектору культури і туризму Валківської районної державної адміністрації Харківської області (63002, Харківська обл., Валківський р-н, м. Валки, вул. Харківська, буд. 7, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Котельні лікарняного комплексу" (61018, м. Харків, вул. Балакірєва, буд. 3, ) 14 480,26 грн. пені, 1 278,18 грн. 3% річних, 58,84 грн. інфляційних втрат та 1 921,00 грн. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України та з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Повне рішення складено "17" квітня 2019 р.

Суддя ОСОБА_1

справа № 922/399/19