Справа № 909/392/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ІВАНО-ФРАНКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22.04.2019 м. Івано-Франківськ

Господарський суд Івано-Франківської області у складі судді Стефанів Т. В., розглянувши матеріали позовної заяви б/н від 19.04.2019 (вх. № 7570/19 від 19.04.2019)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Кардинал"

до відповідача: Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області

про усунення перешкод в користуванні майном

без виклику представників сторін

ВСТАНОВИВ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Кардинал" звернулося до суду з позовом до Аварійно-рятувального загону спеціального призначення Управління державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області про усунення перешкод в користуванні майном.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2019 присвоєно єдиний унікальний номер судової справи № 909/392/19 та головуючим суддею визначено суддю Стефанів Т. В.

При дослідженні матеріалів позовної заяви судом встановлено факт того, що представником позивача являється адвокат Кишинський М. І., про що свідчить довіреність від 08.10.2018.

Суддею Стефанів Т. В. заявлено самовідвід у даній справі, з тих підстав, що вона перебувала з представником позивача - Кишинським М. І. у трудових відносинах в Господарському суді Івано-Франківської області, а саме виконувала обов'язки помічника судді Кишинського М. І. впродовж 2002-2008 років.

Крім того, на даний час суддя Стефанів Т. В. перебуває у дружніх відносинах з представником позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об'єктивності судді.

Разом із тим, вказаний перелік підстав не є вичерпним, оскільки, припускається існування інших підстав вважати суддю заінтересованим у результаті розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Частина 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Наявність безсторонності згідно з пунктом 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб'єктивним та об'єктивним критеріями. Відповідно до суб'єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об'єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення від 09.11.2006 у справі "Білуха проти України", п. 49).

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об'єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Micallef v.Malta (Мікаллефф проти Мальті) п.98).

Згідно ч. 1 ст. 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35, 36 і 37 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов'язані заявити самовідвід.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 ГПК України самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 1 ст. 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

За вказаних обставин, виходячи із загальних принципів судочинства, з метою виключення будь-яких сумнівів в неупередженості судді при вирішенні даної справи, заява про самовідвід судді по справі № 909/392/19 підлягає задоволенню, у зв'язку з чим справу належить передати для розподілу у відповідності з вимогами ст. ст. 32, 40 ГПК України.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 32, 35, 38-40, 232-234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

самовідвід судді Стефанів Т. В. у справі № 909/392/19 задоволити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Ухвалу підписано 22.04.2019.

Суддя Т. В. Стефанів