ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

24 квітня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/1711/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді Савицького Я.Ф.,

суддів Колоколова С.І.,

Разюк Г.П.

розглянувши апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції

на рішення Господарського суду Одеської області

від 18 жовтня 2018 року (повний текст складено 22.10.2018р.)

у справі №916/1711/18

за позовом Комунального виробничого експлуатаційного підприємства «Подільсктеплокомуненерго»

до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції

про стягнення 80470,00 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 18.10.2018р. (суддя Демешин О.А.) позов Комунального виробничого експлуатаційного підприємства «Подільсктеплокомуненерго» (далі - КВЕП «Подільсктеплокомуненерго») задоволено частково: стягнуто з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції (далі - Управління) на користь позивача 70555,27 грн. в якості суми основного боргу, 1 229,60 грн. - 3 % річних, 2 566,65 грн. - інфляційних та 1627,91 грн. - судового збору, в решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції звернулось до апеляційного суду 10.12.2018р. та 05.03.2018р. з апеляційними скаргами на вищевказане рішення суду першої інстанції.

Ухвалами Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.01.2019р. та від 03.04.2019р. апеляційна скарга Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції на рішення Господарського суду Одеської області від 18.10.2018р. по справі №916/1711/18 була залишена без руху та в подальшому повернута відповідачу у зв'язку з несплатою судового збору у встановленому законом розмірі.

19.04.2019р. до Південно-західного апеляційного господарського суду втретє Південним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції подано апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Одеської області від 18.10.2018р. по справі №916/1711/18.

У даній апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 18.10.2018р. по справі №916/1711/18 та прийняти нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Разом з апеляційною скаргою відповідач заявляє клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування даного клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що повне рішення отримано ним 31.10.2018р., на підтвердження чого Управлінням надано копію витягу з Журналу реєстрації вхідної кореспонденції, яка міститься у додатках до апеляційної скарги.

Апелянт вказує, що вперше управлінням апеляційну скаргу було подано в грудні 2019р., однак при поданні останньої відповідачем не було в повній мірі сплачено судовий збір.

Управління зазначає, що відсутність коштів передбачених по КЕКВ2800 об'єктивно виключило можливість сплатити апелянтом судовий збір у відповідному розмірі під час подання зазначеної апеляційної скарги.

Як вказує апелянт, після перерозподілу бюджетних асигнувань управлінням було доплачено судовий збір у розмірі 202 грн., але вказаний процес зайняв тривалий час.

Дослідивши клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення, судова колегія зазначає наступне.

По-перше, відповідно до наявного у матеріалах справи рекомендованого повідомлення по вручення поштового відправлення від 23.10.2018р., повний текст рішення Господарського суду Одеської області від 18.10.2018р. було отримано апелянтом особисто 26.10.2018р. (а.с. 124), що спростовує твердження апелянта про отримання повного рішення 31.10.2018р.

По-друге, матеріали справи свідчать, що першу апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Одеської області від 18.10.2018р. по справі №916/1711/18 Управління подало 10.12.2018р. Разом з апеляційною скаргою було надано платіжне доручення від 07.11.2018р. №1855, яким в апеляційний суд було сплачено частину судового збору у сумі 2 441,87 грн.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.12.2018р. апеляційну скаргу було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом сплати судового збору у відповідному розмірі, а саме: доплати у сумі 202 грн.

Названу ухвалу апелянт отримав 26.12.2018р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 19.12.2018р., наявне у матеріалах справи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.01.2019р. апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала, у зв'язку з невиконанням вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху.

Повторно апеляційну скаргу Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації міністерства юстиції подало 05.03.2018р. До апеляційної скарги додано платіжне доручення від 07.11.2018р. №1855 зі сплатою судового збору в сумі 2 441,87 грн.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.03.2019р. апеляційну скаргу було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом сплати судового збору у відповідному розмірі, а саме: доплати у сумі 202 грн.

Зазначену ухвалу апелянт отримав 19.03.2019р., про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 13.03.2019р., наявне у матеріалах справи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.04.2019р. апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала, у зв'язку з невиконанням вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху.

Відповідно до он-лайн виписки ПАТ «Державний ощадний банк України», доданої до апеляційної скарги, що подана управлінням 19.04.2019р., доплата судового збору у розмірі 202 грн. була здійснена апелянтом 03.04.2019р.

Окремо, судова колегія вказується, що основна сума судового збору за подання апеляційної скарги була сплачена апелянтом платіжним дорученням №1855 ще 07.11.2018р., що спростовує твердження апелянта щодо того, що відсутність коштів об'єктивно виключило можливість сплатити апелянтом судовий збір у відповідному розмірі.

Відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій ст. 261 цього Кодексу.

Статтею 258 Господарського процесуального кодексу України встановлено вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються докази сплати судового збору.

Колегія судів зазначає, що Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції є державною бюджетною установою, виплати якої здійснюються в межах бюджетних асигнувань. Передбачених кошторисом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001р. у справі «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Після прийняття Закону про Державний бюджет України на поточний бюджетний період до затвердження в установлений законодавством термін бюджетного розпису на поточний рік в обов'язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення).

У пункті 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002р. №228, зазначено, що під час складання на наступний рік розписів відповідних бюджетів, кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету та планів спеціального фонду, планів використання бюджетних коштів (крім планів використання бюджетних коштів одержувачів) і помісячних планів використання бюджетних коштів враховуються обсяги здійснених видатків і наданих кредитів з бюджету згідно з тимчасовими розписами відповідних бюджетів та тимчасовими кошторисами, тимчасовими планами використання бюджетних коштів і тимчасовими помісячними планами використання бюджетних коштів.

З урахуванням наведеного та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що обставини, пов'язані з фінансуванням установ чи організацій з державного бюджету, відсутністю в ньому коштів, призначених для сплати судового збору тощо не можуть бути підставою для реалізації суб'єктом права на апеляційне оскарження у будь-який необмежений час після закінчення такого строку та, відповідно, підставою для поновлення зазначеного строку.

Вищезазначене підсумовується у пункті 74 рішення Європейського Суду з прав людини «Лелас проти Хорватії». Суд зверну увагу на те, що «держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу».

Таким чином, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов'язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Наведене спростовує доводи апеляційної скарги, щодо наявності поважних підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження у зв'язку зі сплатою повної суми судового збору майже через 6 місяців з моменту винесення оскаржуваного рішення.

Судова колегія зазначає, що враховуючи норми чинного законодавства, підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними та строк на апеляційне оскарження поновлено лише у разі, якщо вони пов'язані з непереборними та об'єктивними перешкодами і труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання апеляційної скарги.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Згідно з ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого судом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Згідно з ч.2 ст. 260 Господарського процесуального кодексу України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог встановлених ст. 258 Господарського процесуального кодексу, застосовуються положення ст. 174 Господарського процесуального кодексу.

Відповідно до положень ч.3 с. 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

За змістом ч.1, 2 ст. 174 Господарського процесуального України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на зазначене, судова колегія вважає, що підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, вказані заявником, не підтверджені будь-якими належними чи допустимими доказами та не можуть бути визнані поважними.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без руху та надати апелянту строк для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з зазначенням поважних причин пропуску цього строку та надання доказів, які підтверджують неможливість звернення до суду апеляційної інстанції у передбачені законодавством строки.

Колегія суддів звертає увагу апелянта, що з урахуванням приписів ч.4 ст.260 Господарського процесуального кодексу України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 174, 234, 260, 261 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд,-

У Х В А Л И В:

1. Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції на рішення Господарського суду Одеської області від 18.10.2018р. по справі №916/1711/18- залишити без руху.

2. Встановити Південному міжрегіональному управлінню з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції строк для усунення недоліків, виявлених при поданні апеляційної скарги, а саме: надати до суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, із зазначенням поважних причин пропуску цього строку та наданням суду доказів, які підтверджують неможливість звернення до суду з апеляційною скаргою у встановлений законодавством строк, протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

3. Роз'яснити Південному міжрегіональному управлінню з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, що відповідно до п. 4 ч.1. 261 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя Я.Ф. Савицький

Суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк