ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2019 Справа № 914/2388/18

Господарський суд Львівської області у складі судді Гоменюк З.П. розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом ОСОБА_1 товариства Укрсоцбанк, м. Київ

до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Львівське торгово-виробниче підприємство Новосел, м. Львів

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_3, м. Львів

про стягнення 30531,35 доларів США шляхом звернення стягнення на майно

за зустрічним позовом ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Львівського торгово-виробничого підприємства Новосел, м. Львів

до відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 товариства Укрсоцбанк, м. Київ

про визнання іпотеки, яка виникла на підставі Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, 27 липня 2007 року за реєстровим № 3445 припиненою та скасування відповідних заборон і записів в державному реєстрі іпотек

за участю представників

від позивача за зустрічним позовом не з?явився

від відповідача за зустрічним позовом не з?явився

Суть спору: На розгляд господарського суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 товариства Укрсоцбанк до відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Львівське торгово-виробниче підприємство Новосел про стягнення 30531,35 доларів США шляхом звернення стягнення на предмети іпотеки, а саме на: цегляний магазин, загальною площею 448,2 кв.м., (літера № за планом земельної ділянки А-1), що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, буд.72а, шляхом проведення прилюдних торгів, згідно з Законом України Про виконавче провадження, за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Ухвалою суду від 26.12.2018 р. відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 28.01.2019 р.

14.01.2019 р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Львівського торгово-виробничого підприємства Новосел до відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 товариства Укрсоцбанк про визнання іпотеки, яка виникла на підставі Іпотечного договору, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4, 27 липня 2007 року за реєстровим № 3445 припиненою та скасування відповідних заборон і записів в державному реєстрі іпотек.

Ухвалою суду від 21.01.2019р. прийнято зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом у справі № 914/2388/18, вимоги за зустрічним позовом об'єднано в одне провадження з первісним позовом, підготовче засідання призначено на 28.01.2019 р.

Хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та протоколах судового засідання.

Ухвалою суду від 27.03.2019 р. первісну позовну заяву за клопотанням позивача ОСОБА_1 товариства Укрсоцбанк залишено без розгляду.

Представник позивача за зустрічним позовом у судове засідання 15.04.2019 р. не зявився, у попередніх судових засіданнях заявлені вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити з підстав, викладених у заяві, розгляд справи просить здійснювати за його відсутності (заява за вх.№15880/19 від 15.04.2019 р.).

Представник відповідача за зустрічним позовом вимог позивача не заперечив, відзиву на зустрічний позов а адресу суду не направив.

Відводів судді та секретарю судового засідання не заявлялось.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

27.07.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» - правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк» (кредитор) та фізичною особою ОСОБА_5 (позичальник) укладено договір невідновлювальної кредитної лінії № 620/30-188.

Відповідно до п.1.1.1. договору, сторонами передбачено, що надання кредиту буде здійснюватися окремими часинами і сплатою 13,5% процентів річних за кредитом та комісій, в розмірі та в порядку визначеному Тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в додатку 1 до цього договору, який є невідємною складовою частиною цього договору, в межах максимального ліміту заборгованості позичальника за кредитом, в сумі 79 000,00 дол.США (в гривневому еквіваленті за курсом НБУ 398 950,00 грн.), з наступним порядком надання траншів Кредиту, а саме: в липні в сумі 79 000,00 дол. США.

Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту, щомісячно, в останній робочий день поточного місяця за період і останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі, за методом „факт/360, де „факт - це фактична кількість днів у періоді, за який здійснюється нарахування процентів, а „360 - умовна кількість днів у році. При розрахунку процентів враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. Сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту щомісячно не пізніше 5 числа місяця, наступного за місяцем, при якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі на рахунок, відкритий в ЛОФ АКБ „Укрсоцбанк (п.2.3, 2.4 договору).

Позичальник має право достроково повністю або частково погасити кредит та нараховані проценти, комісії, письмово попередивши кредитора про свої наміри не пізніше, ніж за три робочих дні до запланованої дати дострокового погашення (п.3.4 договору).

В забезпечення виконання зобовязань позичальника (ОСОБА_3О.), що випливають з основного договору, відповідно до ст.553 ЦК України, 27.07.2007р. між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Львівського торгово-виробничого підприємства Новосел (іпотекодавець) укладено іпотечний договір, відповідно до якого останній передав банку в іпотеку цегляний магазин, загальною площею 448,2 кв.м., (літера № за планом земельної ділянки А-1), що знаходиться за адресою: м.Львів, вул. Пасічна, буд.72а, який належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності №ЛР0578 на магазин (літ.«А-1»), виданого 24.05.2006 р. Личаківською районною адміністрацією ЛМР на підставі розпорядження Личаківської районної адміністрації №825 від 24.05.2006 р., зареєстрованого 01.06.2006 р. в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно ОКП ЛОР «БТІтаЕО», що підтверджується витягом про реалізацію права власності за №10818096 від 01.06.2006 р., реєстраційний номер 14951985. Згідно п.1.2 договору, вартість предмета іпотеки сторонами погоджено в розмірі 700 000,00 грн., що в еквіваленті складає 138613,86 дол. США.

Відповідно до п.1.4.1 іпотечного договору, даною іпотекою забезпечувалося повернення кредиту в межах максимального ліміту заборгованості 79000,00 дол. США, що виражається за офіційним курсом НБУ на дату укладення основного зобовязання у розмірі 398950,00 грн. з порядком погашення суми основної заборгованості згідно основного зобовязання та кінцевим терміном повернення заборгованості не пізніше 26.07.2017 р., а також дострокового погашення у випадках, передбаченим договором, яким обумовлене основне зобовязання.

За умовами п. 4.3. договору, іпотекодавець в будь який час до моменту реалізації предмета іпотеки має право припинити звернення стягнення на нього шляхом повного виконання забезпечених іпотекою зобовязань.

02.12.2011 р. у звязку з неналежним виконанням основного зобовязання позичальником ОСОБА_3, АТ «Укрсоцбанк» вчинено виконавчий напис нотаріуса за № 1196, яким достроково було стягнуто всю суму заборгованості, а саме 62091,30 дол. США та 8406,48 грн. пені за період 02.12.2010-01.12.2011 р., в т.ч. 54612,72 дол. США - заборгованість за кредитом; 7478,58 дол. США - заборгованість за процентами.

Із зазначеного виконавчого напису вбачається, що за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки задовольняються вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» всього в сумі 62091,30 грн. дол. США, що станом на 02.12.2011 р. становить 504 509,76 грн.

Виконавчий напис за №1196 від 02.12.2011 р. предявлений до примусового виконання у Личаківський відділ ДВС ЛМУЮ (виконавче провадження ВП №38916690, боржник ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю ТОВ ЛТВП Новосел).

03.10.2014 р. постановою державного виконавця припинено чинність постанови про арешт майна ТОВ ЛТВП Новосел та оголошення заборони на його відчуження ВП 38916690 від 23.09.2013 р., вилучено обтяження №2624250 та скасовано інші заходи примусового виконання рішення, знято з реалізації майно на яке звернуто стягнення згідно виконавчого комітету.

Постановою ДВС від 13.10.2014 р. закінчено виконавче провадження на підставі п.8 ч.1 ст.49 та ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», прийнято рішення про припинення чинності арештів майна позивача і заборон на його відчуження, вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про обтяження №2624250 та скасування інших заходів примусового виконання рішення.

Відтак, ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю Львівського торгово-виробничого підприємства Новосел достроково погашено заборгованість за кредитним договором.

ВИСНОВКИ СУДУ

Згідно з частиною 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Законодавство України про іпотеку базується на Конституції України і складається з Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Земельного кодексу України, цього Закону та інших нормативно-правових актів, а також міжнародних договорів України.

За змістом абзацу 3 до ст.1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобовязання в межах вартості предмета іпотеки.

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Відповідно до договору іпотеки від 27.07.2007 р., який був укладений між Банком та Позичальником (ОСОБА_3О.) з метою забезпечення виконання зобовязання останнього за кредитним договором від 27.07.2007 р., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 27.07.2007 р. за реєстровим №3445, внесено запис про іпотеку № 5385870 та запис про заборону на відчуження № 5385484, що підтверджується витягом з Державного реєстру іпотек від 27.07.2007 № 13676583 та витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 13676506 від 27.07.2007 р.

За умовами п. 4.3. договору, іпотекодавець в будь який час до моменту реалізації предмета іпотеки має право припинити звернення стягнення на нього шляхом повного виконання забезпечених іпотекою зобовязань.

Безумовні підстави припинення іпотеки визначені ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку». Так, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Разом з тим, в контексті застосування вказаної норми необхідно враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до статті 599 ЦК України, яка кореспондується з вимогами ст.202 ГК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належність виконання зобовязання є виконання, прийняте кредитором у результаті якого припиняються права та обовязки сторін у зобовязанні.

Отже, припинення договору, з якого виникає забезпечене іпотекою зобов'язання, зіставляють із підставами для припинення права іпотеки. Однак, при цьому слід ураховувати, що відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

На підтвердження факту виконання позичальником своїх грошових зобов'язань перед банком за кредитним договором, позивач посилається на Постанову ДВС від 13.10.2014 р., якою закінчено виконавче провадження на підставі п.8 ч.1 ст.49 та ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» та долучена до матеріалів справи.

Отже, кредитний договір в забезпечення якого було укладено договір іпотеки виконаний 13.10.2014 р.

Виходячи з наведених фактичних та матеріально-правових обставин справи, судом встановлено факт повного та дострокового виконання основного зобовязання згідно з договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №620/30-188 від 27.07.2007 р., що обумовлює припинення іпотечного договору від 27.07.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 (реєстровий номер 3445) станом ще на 13.10.2014 р.

Відповідно до частини першої статті 593 Цивільного кодексу України та статті 17 Закону України «Про іпотеку» припинення основного зобов'язання має правовим наслідком припинення і похідного від нього іпотечного зобов'язання.

Частиною першою статті 203 Господарського кодексу України встановлено, що належним чином виконане господарське зобов'язання припиняється, якщо його виконання прийнято управленою стороною.

У той же час, статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до першої частини статті 1 протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном, які він здійснює на свій розсуд (частина перша статті 317 та частина перша статті 319 Цивільного кодексу України).

Як зазначалось раніше, судом встановлено наявність Державному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек записів про обтяження за договором іпотеки від 27.07.2007 р., який є припиненим на час розгляду справи.

Вказане обтяження обмежує право власності позивача на належне йому майно цегляний магазин, загальною площею 448,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Пасічна, 72а.

Нотаріус знімає заборону відчуження майна на підставі отриманого повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави припинення чи розірвання договору довічного утримання, та в інших випадках, передбачених законодавством (стаття 74 Закону України «Про нотаріат»).

Пунктом 5 глави 15 другого розділу «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, встановлено, що нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема, кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); про припинення договору іпотеки у зв'язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, після припинення договору іпотеки у звязку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки; за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом.

Логіка наведених приписів законодавства виходить з того, що ініціатором процедури зняття обмежень права власності на нерухоме майно має бути особа, в інтересах якої накладено ці обмеження.

У даному випадку, особою в інтересах якої встановлювались обмеження, є саме АТ «Укрсоцбанк» (відповідач за зустрічним позовом).

Кредитор, який отримав задоволення своїх прав та інтересів у повному обсязі, мав чітко усвідомлювати, що подальше невмотивоване обмеження прав власника предмету іпотеки є правопорушенням з визначеними законодавством правовими наслідками.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права, або обмежений у його задоволенні (частина перша статті 321 Цивільного кодексу України).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 Цивільного кодексу України).

Бездіяльність відповідача має прямим наслідком порушення прав позивача як власника майна, переданого в іпотеку.

З огляду на відсутність правової підстави для вказаного обмеження, суд встановлює протиправність фактичного позбавлення позивача правомочностей права власності.

У той же час, суд не має правової можливості задовольнити вимоги позову про скасування запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (реєстраційний номер 5385484) та Державного реєстру іпотек (реєстріційний номер обтяження 5385470) виходячи з того, що відповідні записи свого часу внесені в ці реєстри правомірно,

Згідно з частиною 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред'явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з'ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб'єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. З урахуванням наведених законодавчих норм завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов'язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ч.ч.1,2 ст.2 ГПК України).

Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст.5 ГПК України).

Верховний суд у постанові від 28.02.2018 року у справі № 923/1106/16 констатував, що встановивши наявність порушеного права позивача, суд повинен при прийнятті рішення враховувати мету звернення позивача до суду та забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Рішення суду має бути ефективним інструментом поновлення порушених прав.

Державна реєстрація змін за наслідками припиненого договору іпотеки не проведена.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» іпотека є речовим правом, похідним від права власності.

Припинення іпотеки за іпотечним договором у даному випадку передбачає крім зняття заборони нотаріусом також і припинення речового права-іпотеки.

Встановивши наявність права та факт його порушення та з огляду на те, що спосіб захисту, насамперед, повинен слугувати поновленню порушених прав позивача або захисту його охоронюваного законом інтересу, враховуючи спрямованість позовних вимог на повне та ефективне відновлення порушеного права позивача, суд доходить висновку про надання цьому праву ефективного захисту шляхом зняття заборон на нерухоме майно магазин літ «А-1» заг. площею 448,2 кв.м., адреса: Львівська обл., м.Львів, вул.Пасічна буд.72а, номер РПВН: 14951985. При цьому, суд вважає, що визначений ним спосіб захисту інтересів позивача за зустрічним позовом здійснюється відповідно до приписів ст.2 та ст.5 ГПК України і не суперечить законодавству.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 74 ГПК України обовязок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Сплата судового збору за подання до суду зустрічної позовної заяви підтверджується платіжним дорученням № 7602 від 14.01.2019 р. на суму 5763,00 грн.

Відповідно до ч.9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається на відповідача за зустрічним позовом.

Керуючись ст.ст. 2, 13, 74, 76, 77, 78, 86, 129, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати іпотеку, яка виникла на підставі іпотечного договору від 27.07.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим номером 3445 такою, що припинена (реєстраційний номер обтяження № 5385870).

3. Зняти заборону відчуження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження №5385484) магазин літ «А-1» заг. площею 448,2 кв.м., адреса: Львівська обл., м.Львів, вул.Пасічна буд.72а, номер РПВН: 14951985, яке належить на праві власності ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Львівське торгово-виробниче підприємство «Новосел» (ідентифікаційний код 13831961).

4. Стягнути з ОСОБА_1 товариства Укрсоцбанк (03150, м.Київ, вул. Ковпака, 29, ідентифікаційний код 00039019) на користь ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Львівське торгово-виробниче підприємство «Новосел» (9038, м.Львів, вул.Пасічна, 72а, ідентифікаційний код 13831961) 5763,00 грн. витрат зі сплати судового збору за подання зустрічного позову.

Відповідно до ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку у строки, що визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 23.04.2019 р.

Суддя Гоменюк З.П.