СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2019 р. Справа № 905/2258/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Сіверін В.І. , суддя Терещенко О.І.

за участю секретаря судового засідання Мальченко О.О.

за участю представників сторін:

позивача ОСОБА_1

відповідача не зявився

розглянувши матеріали апеляційної скарги АТ "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії Придніпровська залізниця АТ "Українська залізниця", м. Дніпро (вх.№903Д/1) на рішення господарського суду Донецької області від 07.02.2019 у справі №905/2258/18 (повний текст якого складено та підписано 07.02.2019 в приміщенні зазначеного суду суддею Е.В. Зекуновим)

за позовом АТ "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії Придніпровська залізниця АТ "Українська залізниця", м. Дніпро;

до ТОВ "Науково-виробниче об'єднання "Синтоп", м. Курахове;

про стягнення 44315,00 грн.,

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" звернулося до господарського суду Донецької області із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об'єднання "Синтоп" про стягнення 44315 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 09.06.2018 зі станції ОСОБА_2 донецької залізниці відповідач, згідно накладної №50143254 здійснив відправлення вагону №50030741 на станцію Правда Придніпровської залізниці, з визначенням одержувача вантажу ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат». По прибутті зазначеного вагону на станцію призначення було виявлено, що в накладній №50143254 неправильно зазначено адресу вантажоодержувача, замість вірної: 51925, Дніпропетровська область, м. Камянське, вул. Соборна, 18-Б, вказано: 51925, Дніпропетровська область, м. Дніпродзержинськ, вул. Кірова, 18-Б, у зв'язку з чим позивачем нарахований штраф у розмірі 44315 грн., який він просить стягнути з відповідача.

Рішенням господарського суду Донецької області від 07.02.2019 у справі №905/2258/18 позов АТ "Українська залізниця" до ТОВ Науково-виробниче обєднання Синтоп про стягнення штрафу у розмірі 44315,00 грн. задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ Науково-виробниче обєднання Синтоп (85612, Донецька область, м. Курахове, Промзона, буд.64, ) на користь АТ Українська залізниця (03150, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) штраф у розмірі 8863,00 грн. (вісім тисяч вісімсот шістдесят три) грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні.

АТ "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії Придніпровська залізниця АТ "Українська залізниця", м. Дніпро із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодилося та звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 07.02.2019 у справі №905/2258/18 в частині зменшення штрафу; задовольнити позов АТ "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії Придніпровська залізниця АТ "Українська залізниця", м. Дніпро у повному обсязі; покласти на відповідача витрати по сплаті судового збору.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на те, що оскаржуване рішення в частині зменшення розміру штрафу прийнято за недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, та з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме положень ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України.

Одночасно, апелянт звернувся до суду з клопотанням про відновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги, з посиланням на те, що передбачений ГПК України строк на апеляційне оскарження був пропущений у звязку з несвоєчасним отриманням представником АТ "Українська залізниця" в особі регіональної філії Придніпровська залізниця АТ "Українська залізниця" копії оскаржуваного рішення.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.03.2019 (з урахуванням ухвали апеляційного суду про виправлення описки від 02.04.2019), зокрема, поновлено апелянту строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву. Призначено справу до розгляду 17.04.2019.

Відповідач надав за вх. № 3818 відзив на апеляційну скаргу, в якому проти апеляційної скарги позивача заперечує, просить її залишити без задоволення.

Так, у відзиві на апеляційну скаргу зазначив, що на момент формування накладної №50143254 адресою вантажоодержувача була вул.. Соборна, 18Б, м. Кам'янське, Дніпропетровська область, 51925. Разом з тим, фактично місцезнаходження вантажоодержувача не змінювалось, а відбулося лише перейменування вулиці: з Кірова, 186 на Соборну, 186 та перейменування міста: з м. Дніпродзержинськ на м. Камянське, що є загальновідомими фактами, оскільки перейменування міста відбулося згідно з постановою Верховної Ради України від 19.05.2016, а вулиці згідно з розпорядженням міського голови Дніпродзержинської міської ради №57-р від 19.02.2016, які підлягали публікації в засобах масової інформації. Крім цього, у накладній вантажовідправником вірно вказано код отримувача 3128, який ідентифікує учасника перевезень.

Вищезазначені рішення про перейменування вулиць ухвалюється уповноваженими органами та підлягають офіційній публікації, тобто на таке рішення розповсюджується презумпція обізнаності про його зміст. Відтак, позивач був обізнаний про те, що фактичне місцезнаходження вантажоодержувача жодним чином не змінилось. Таким чином, при заповненні накладної відповідачем було зазначено не неправильну адресу, а старе найменування міста та вулиці.

Представник відповідача в судове засідання Східного апеляційного господарського суду, призначене на 17.04.2019, не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, що підтверджується інформацією, розміщеною на офіційному сайті ПАТ «Укрпошта».

Відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Враховуючи, що учасники судового процесу були повідомлені належним чином, явка представників сторін у судове засідання не була визнана обовязковою, а наявних в справі матеріалів достатньо для розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в судовому засіданні за відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені у апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи сторін, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, та повторно розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване підлягає скасуванню, виходячи з наступного.

Колегією суддів були встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

14 лютого 2018 між позивачем та відповідачем було підписано договір №09897/ДОН-2018 про надання послуг. Предметом такого договору є здійснення перевезення, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов'язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах позивача, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах відповідача і проведення розрахунків за ці послуги.

На підставі вищезазначеного договору та листа контрагента позивача - ТОВ «ВОСТОК-РЕСУРС» про виготовлення та відвантаження ПАТ «ДНІПРОВСЬКИЙ МЕТК0МБІНАТ» сировини, за допомогою електронної системи АС Клієнт УЗ була сформована накладна №50143254. На підставі такої накладної зі станції ОСОБА_2 залізниці відповідачем було відправлено вагон N 50030741 з вантажем смола полиалкилбензольная, станція призначення Правда Придніпровської залізниці, «одержувач ПАО «Днепровский металлургический комбинат» 51925, Днепропетровская обл., г. Днепродзержинск, ул.Кирова, 18-Б».

09.06.2018 за залізничною накладною №50143254 у вагоні №50030741 зі станції ОСОБА_2 залізниці до станції Правда Придніпровської залізниці на адресу ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» відправлено вантаж.

У залізничній накладній №143254 відправником у графі 4 було зазначено адресу одержувача: 51925, Дніпропетровська область, місто Дніпродзержинськ, вулиця Кірова, будинок №18-Б.

15.06.2018, після прибуття вагону N 50030741 на станцію Правда, виявилося, що адреса отримувача вантажу не відповідає адресі ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат». Зважаючи на вищезазначене, станцією Правда була дана телеграма НР 57 на станцію відправлення ОСОБА_2 залізниці про уточнення адреси одержувача.

15.06.2018 контрагент позивача - ТОВ «ВОСТОК-РЕСУРС» (власник вантажу) направив лист №15-06-2 про направлення телеграми на станцію Правда із зазначенням адреси отримувача: м. Камянске, Дніпропетровска область, вул. Соборна, 18Б.

15.06.2018 станцією Правда була отримана телеграма-відповідь НР 23 про те, що вірною вважати адресу отримувача: м. Кам'янське, Дніпропетровска область, вул. Соборна, 18Б.

Колегією суддів в ході дослідження обставин невірного зазначення адресу вантажоотримувача у накладній №50143254 встановлено, що відповідно до розпорядження міського голови Дніпродзержинської міської ради від 19.12.2016 №57-р «Про перейменування вулиць міста Дніпродзержинськ та селища міського типу Карнаухівка» та додатку до нього (а саме п.51) вулицю Кірова було перейменовано на вулицю Соборну.

Розпорядження міського голови Дніпродзержинської міської ради від 19.02.2016 №57-р «Про перейменування вулиць міста Дніпродзержинськ та селища міського типу Карнаухівка» знаходиться у вільному доступі у мережі інтернет та було викладено на Офіційному сайті Дніпродзержинської міської ради.

Відповідно до пункту 29 частини першої статті 85 Конституції України, пункту 8 статті 7 Закону України «Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки», враховуючи рекомендації Українського інституту національної пам'яті, Верховною Радою України була прийнята постанова від 19.05.2016 «Про перейменування окремих населених пунктів та районів». На підставі вищезазначеної постанови Верховної Ради України було перейменовано місто Дніпродзержинськ на місто Кам'янське.

Згідно з витягом з ЄДР адреса ПАТ «Дніпровський Меткомбінат» (код ЄДР 05393043) зазначено 51925, Дніпропетровська область, м. Кам'янське, вулиця Соборна,18Б.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що на момент формування накладної №50143254 адресою ПАТ «Дніпровський меткомбінат» була вулиця Соборна,18Б, м. Кам'янське, Дніпропетровська область, 51925. Разом з тим, фактично місцезнаходження ПАТ «Дніпровський Меткомбінат» не змінювалось, а відбулося лише перейменування вулиці: з Кірова, 186 на Соборну, 186 та перейменування міста: з м. Дніпродзержинськ на м. Кам'янське, що є загальновідомими фактами, оскільки перейменування міста відбулося згідно з постановою Верховної Ради України від 19.05.2016.

На підставі ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначену у залізничній накладній адресу одержувача позивачем нарахований штраф у сумі 44315,00 грн. із розрахунку 8863,00 грн. (тариф) х 5.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.5 ст. 236 ГПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно, п.3 ч.4 ст. 238 ГПК України встановлено, що у судовому рішенні повинна бути наведена мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Колегія суддів, дослідивши оскаржене судове рішення, встановила, що в ньому повністю відсутнє як викладення заперечень відповідача щодо перейменування населеного пункту та вулиці, зазначених в адресі пункту призначення, так і оцінка цих заперечень судом і мотивовані висновки суду з цього приводу. Суд першої інстанції взагалі не зазначав цих заперечень і не надавав їм оцінки.

На думку колегії суддів судове рішення, яке не містить зазначення аргументів сторін і їх оцінки, є спотворенням правосуддя.

Також, окрім порушення наведених вище норм процесуального закону, оскаржене рішення не відповідає ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у п. 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України", ЄСПЛ зазначив, що вимога п.1 статті 6 Конвенції щодо вмотивованості судового рішення має на меті забезпечити публічний контроль за здійсненням правосуддя і продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Зокрема, Суд вказав наступне:

« 58. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції ( 995_004 ) зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), N 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

В силу викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає безумовному скасуванню як таке, що не відповідає критеріям належного правосуддя.

Вирішуючи спір по суті, колегія суддів не вбачає підстав задоволення позовних вимог.

Так, статтею 6 глави 1 Статуту залізниць України встановлено, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил перевезення вантажів і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої особи - одержувача і супроводжує вантаж до місця призначення.

Ст. 122 Статуту залізниць України встановлено, що за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Ст. 118 СЗУ встановлено, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення. Якщо через порушення відправником Правил перевезення небезпечних вантажів сталася аварія, збитки відшкодовуються відправником.

Наведені вище норми права свідчать про те, що підставою застосування щодо відправника санкції є невірне зазначення адреси у залізничній накладній.

Однак, в даному спорі колегія суддів не вбачає невірного зазначення адреси, оскільки очевидно, що ознакою невірної адреси є виникнення ризику відправлення вантажу на іншу адресу, аніж потрібна відправнику, або неможливість здійснення залізничного перевезення в силу помилок в адресі.

Кожна з перерахованих ознак у даному спорі відсутня.

Оцінюючи факт зазначення відправником у накладній адреси, яка існувала до перейменування міста та вулиці в адресі вантажоотримувача, колегія суддів керується принципами розумності і добросовісності (п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України), які опосередковують усі приватні правовідносини, і зазначає, що в силу наведених принципів та вимог звичайного здорового глузду не можна в контексті ст.ст. 122, 118 СЗУ вважати невірною адресу, яка зазначена відповідно даних, які існували до перейменування населеного пункту і вулиці.

Адміністративний акт з перейменування міста Дніпродзержинськ та вулиці Кірова є загальновідомим фактом, а рішення про перейменування було офіційно оприлюднене у встановленому законом порядку.

Тому зазначення «даних до перейменування» в адресі вантажоотримувача не створює ризиків направлення вантажу не за призначенням, не перешкоджає виконанню зобовязання з перевезення, що й підтверджено обставинами даного спору: вантаж був доставлений належним чином і своєчасно.

За таких умов виключно формальний підхід позивача та суду першої інстанції до тлумачення терміну «помилка в адресі вантажоотримувача» призвів до створення перешкод у цивільному обороті і потяг задоволення безпідставного за своєю суттю судового позову.

Приймаючи до уваги викладені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Оцінюючи заперечення відповідача щодо того, що зазначення «даних до перейменування» в адресі вантажоотримувача відбулося в силу особливостей роботи автоматизованої системи формування накладних УЗ, колегія суддів зазначає, що незалежно від обставин складення накладної, зміст накладної не дає підстав нарахування штрафу з причин, викладених вище.

Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

В той же час, відповідно до ч.4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких умов судове рішення підлягає скасуванню як таке, що не відповідає критеріям належного правосуддя, а у задоволенні позовних вимог слід відмовити за їх безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу АТ "Українська залізниця", м. Київ в особі регіональної філії Придніпровська залізниця АТ "Українська залізниця", м. Дніпро на рішення господарського суду Донецької області від 07.02.2019 у справі №905/2258/18 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 07.02.2019 у справі №905/2258/18 скасувати та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний тест постанови апеляційного суду складено 19.04.2019.

Відповідно ст.ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України постанова оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя В.І. Сіверін

Суддя О.І. Терещенко