ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

08.04.2019 р. Справа№ 914/2376/16

За скаргою: Фізичної особи - підприємця Гулки Ореста Ярославовича, м. Львів,

на дії: приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича у виконавчому провадженні №58053395 з виконання наказу №914/2376/16 від 13.12.2016 р.

у справі № 914/2376/16

за позовом: Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, м. Львів,

до відповідача: Фізичної особи - підприємця Гулки Ореста Ярославовича, м. Львів,

про: стягнення заборгованості та зобов'язання звільнити займану земельну ділянку.

Суддя Синчук М. М.

за участю секретаря судового засідання Лащ Х. Л.

Представники учасників процесу:

скаржника (боржника): Сокальський Д.А.;

стягувача: Кохан О.І.;

приватного виконавця: Пиць А.А.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла скарга фізичної особи - підприємця Гулки Ореста Ярославовича на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича у виконавчому провадженні №58053395, в якій скаржник просить: поновити ФОП Гулка О.Я. пропущений строк на оскарження дій та рішень виконавця у виконавчому провадженні №58053395; скаргу ФОП Гулка О.Я. задоволити; дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. з виконання наказу №914/2376/16, виданого 13.12.2016 р., у виконавчому провадженні №58053395, визнати неправомірним, а акт від 04.02.21019 р. скасувати; витребувати у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. оригінали матеріалів виконавчого провадження №58053395 для огляду та належним чином завірені копії до матеріалів справи.

Ухвалою від 25.03.2019 р. судом поновлено пропущений строк на оскарження дій приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича, скаргу прийнято до розгляду, розгляд скарги призначено на 08.04.2019 р.

В судове засідання 08.04.2019 р. учасники процесу з'явились.

Представник скаржника надав усні пояснення, просив вимоги скаржника задоволити.

Через канцелярію суду, приватний виконавець Пиць А.А. подав пояснення на скаргу ФОП Гулки О.Я. від 08.04.2019 р. №1041, в якому скаргу на дії приватного виконавця округу Львівської області Пиць А.А. про визнання дій приватного виконавця неправомірними, скасування акту, вважає безпідставною, та необґрунтованою.

Представник боржника надав усні пояснення, просив відмовити в задоволенні даної скарги.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини ухвали.

Вислухавши пояснення представника скаржника та прокурора, проаналізувавши матеріали скарги, суд встановив таке.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 28.11.2016 року у справі №914/2376/16 фізичну особу-підприємця Гулку Ореста Ярославовича зобов'язано звільнити земельну ділянку спеціально визначену для забезпечення паркування транспортних засобів у м. Львові на вул. Стуса (транспортна розв'язка) площею 598,00 кв.м.

На виконання вказаного судового рішення Господарським судом Львівської області було видано накази від 13.12.2016 р. у справі №914/2376/16.

Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць Андрієм Андрійовичем, 11.01.2019 р., відкрито виконавче провадження з виконання наказу №914/2376/16, виданого 13.12.2016 р., про зобов'язання фізичної особи - підприємця Гулки Ореста Ярославовича звільнити земельну ділянку спеціально визначену для забезпечення паркування транспортних засобів у м. Львові на вул. Стуса, площею 598,00 кв.м. Боржнику надано строк - 10 робочих днів для виконати рішення суду.

Супровідним листом від 11.01.2019 р. №64 постанову про відкриття виконавчого провадження №58053395 надіслано на адресу боржника. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №830 боржником отримано постанову про відкриття виконавчого провадження №.01.2019 р.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом, Законом та Інструкцією.

Приватним виконавцем виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. за результатом виходу за адресою: м Львів, вул. Стуса (транспортна розвязка) на земельну ділянку площею 598,00 кв. м. встановлено, що боржником рішення суду не виконано, не звільнено земельну ділянку вказану в рішенні суду. Даний факт оформлено актом приватного виконавця від 04.03.2019 р.

Боржник - ФОП Гулка О.Я. подав скаргу на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича у виконавчому провадженні №58053395, в якій скаржник просить: поновити ФОП Гулка О.Я. пропущений строк на оскарження дій та рішень виконавця у виконавчому провадженні №58053395; скаргу ФОП Гулка О.Я. задоволити; дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. з виконання наказу №914/2376/16, виданого 13.12.2016 р., у виконавчому провадженні №58053395, визнати неправомірним, та акт від 04.02.2019 р. скасувати; витребувати у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. оригінали матеріалів виконавчого провадження №58053395 для огляду та належним чином завірені копії до матеріалів справи.

Як зазначає скаржник, 06.03.2019 р. ним отримано поштою акт приватного виконавця Пиць А.А. від 04.02.2019 р. складений на виконання наказу у справі №914/2376/16 виданого судом 13.12.2016 р. про зобовязання скаржника звільнити земельну ділянку спеціально визначену для забезпечення паркування транспортних засобів у м. Львові на вул. Стуса (транспортна розв'язка) площею 598 кв.м. В даному акті приватний виконавець зазначає, що він і представник стягувача вийшли на адресу м. Львів, вул. Стуса (транспортна розв'язка) на земельну ділянку площею 598 кв. м. та встановили, що боржником рішення не виконано, не звільнено земельну ділянку вказану в рішенні суду.

Акт складений за невизначеною адресою, без залучення та участі скаржника, та понятих, без визначення та ідентифікаці земельної ділянки, під час перебування в суді скарги на постанову про відкриття виконавчого провадження. Дії виконавця, які призвели до складання акту є незаконними, немотивованими, необгрунтованими. Виконавцем неповно з'ясовані та неправильно встановлені обставини, що мають істотне значення для справи, акт не відповідає вимогам передбаченим Законом та Інструкцією. Складаючи акт, приватний виконавець посилався на обставини, які є недоведеними, які він вважає встановленими, його висновки не відповідають вимогам діючого законодавства та фактичним обставинам справи. При складанні акту не застосовано законодавства, що регулює дані правовідносини, порушені норми матеріального та процесуального права та вимоги Закону України «Про виконавче провадження».

Скаржник стверджує, що станом на 04.02.2019 р. десятиденний строк для добровільного виконання зазначеного рішення суду не сплив.

Згідно з ч. 6 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

З наведеної норми вбачається, що виконавець зобов'язаний надіслати боржнику копію постанови про відкриття виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня з дня винесення постанови,боржник зобов'язаний виконати рішення немайнового характеру у встановлений в наведеній нормі 10-денний строк.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, постановою приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. від 11.01.2019 р. відкрито виконавче провадження з виконання наказу у справі №914/2376/16, виданого судом 13.12.2016 р., щодо зобов'язання фізичної особи - підприємця Гулки Ореста Ярославовича звільнити земельну ділянку спеціально визначену для забезпечення паркування транспортних засобів у м. Львові на вул. Стуса, площею 598,00 кв.м. Боржнику надано строк - 10 робочих днів для виконання рішення суду.

Супровідним листом від 11.01.2019 р. №64 постанову про відкриття виконавчого провадження №58053395 надіслано на адресу боржника. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №830 боржником отримано постанову про відкриття виконавчого провадження №58053395 - 17.01.2019 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Відтак, твердження скаржника про те, що станом на 04.02.2019 р. не сплив десятиденний строк робочих днів для добровільного виконання зазначеного рішення суду є помилковим та не обґрунтованим матеріалами скарги.

Крім того, як зазначає скаржник, дії приватного виконавця по виконанню рішення суду не відповідають та суперечать вимогам ст. 4, 5, ч. 1 ст. 13 ч. 1 ст. 19, 22, ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» виходячи з наступного: приватний виконавець надав протиправну перевагу стягувачу в особі органу місцевого самоврядування, навмисно не залучив скаржника, понятих для перевірки стану виконання судового рішення. Акт не містить точної адреси його складання (місця складання) та точної адреси щодо якої складався акт (констатуюча частина акту), адреси, розміру та кадастрового номеру земельної ділянки не ідентифіковані та акті відсутні. Приватний виконавець не визначав не встановлював та не вимірював площі земельної ділянки 598 кв. м.

Як вбачається з матеріалів скарги, рішення Господарського суду Львівської області від 28.11.2016 р, місцезнаходження земельної ділянки зазначено у виконавчому документі, на примусове виконання якого проводилися виконавчі дії.

Згідно акту від 04.02.2019 р., стягувач був присутній під час здійснення перевірки виконання рішення суду боржником та з його участю було встановлено місцезнаходження земельної ділянки спеціально визначеної для забезпечення паркування транспортних засобів у м. Львові на вул. Стуса (транспортна розвязка).

Відтак, під час перевірки виконання боржником рішення суду, приватним виконавцем, було встановлено місцезнаходження земельної ділянки, визначеної рішенням Господарського суду Львівської області від 28.11.2016 р. у справі №914/2376/16, а доводи скаржника не спростовують висновків виконавця, викладених у акті - боржником не надано доказів належного виконання рішення Господарського суду Львівської області від 28.11.2016 року.

Щодо твердження скаржника про незалучення приватним виконавцем, під час здійснення перевірки виконання рішення суду, скаржника та понятих, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

З метою здійснення перевірки та встановлення факту реального виконання рішення суду, виконавець має право перевіряти факт виконання такого рішення суду в тому числі без повідомлення боржника.

Відповідно до ч. 2 ст.14 Закону України «Про виконавче провадження», для проведення виконавчих дій виконавець за потреби залучає понятих, працівників поліції, представників органів опіки і піклування, інших органів та установ у порядку, встановленому цим Законом. Статтею 22 Закону України «Про виконавче провадження» присутність понятих є обов'язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов'язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.

Як вбачається з наведеного переліку, залучення понятих для перевірки виконання боржником рішення суду не вимагається.

Відповідно ст. 124 Конституції України та ст. 115 ГПК України рішення господарського суду, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України і виконуються у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження" (в редакції станом на дату видачі наказу суду).

Відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, inter alia (серед іншого), захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Насамкінець, Суд повторює, що сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі Глоба проти України, по. 15729/07, від 05.07.2012).

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції (стаття 327 ГПК України).

Частиною першою статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Інший порядок судового оскарження, у тому числі коло учасників цього оскарження, визначено розділом VI Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини четвертої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Відповідно до приписів ст. 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції; про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду (ст. 340 ГПК України).

Отже, оскарженню в порядку господарського судочинства підлягають рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби, які мають місце в процесі здійснення виконання судових рішень господарських судів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року в справі № 6-2187цс15, в справі №6-3077цс від 24.02.2016 р.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження" примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Частиною 1 ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження"під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частинами першою і другою статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

В судовому засіданні боржник не подав жодних доказів, що після закінчення строку дії договору він звільнив займану земельну ділянку, на якій організовував роботу майданчика для паркування транспортних засобі, чи хоча б звертався до ДЖГІ ЛМР про те, що він звільняє таку ділянку.

Згідно ст. 343 ГПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до ст. 345 ГПК України про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Статтею 343 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на викладене вище, господарський суд дійшов висновку, що приватним виконавцем здійснюються виконавчі дії в межах, визначених чинним законодавством, саме з метою належного та реального виконання судового рішення у справі №914/2376/16.

Судом встановлено правомірність дій приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича у виконавчому провадженні №58053395.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 234, 339-345 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні скарги фізичної особи - підприємця Гулки Ореста Ярославовича на дії приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича щодо складання акта від 04.02.2019 р. у виконавчому провадженні №58053395 - відмовити.

Ухвала, відповідно до ст. 235 ГПК України, набирає законної сили з моменту її оголошення, та може бути оскаржена в порядку та строки, визначенні статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст ухвали виготовлено та підписано 15.04.2019 р.

Суддя Синчук М.М.