ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року

м. Київ

Справа № 910/95/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Чумака Ю. Я. - головуючого, Дроботової Т. Б., Пількова К. М.,

секретар судового засідання - Овчарик В. М.,

за участю представників:

позивача - Володька С. С. (адвокат),

відповідача - Маковія В. М. (адвокат),

розглянув касаційну скаргу Служби автомобільних доріг у Київській області

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2018 (судді: Михальська Ю. Б. (головуючий), Скрипка І. М., Разіна Т. І.) у справі

за позовом Служби автомобільних доріг у Київській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гаріліт"

про стягнення 9 930 743,21 грн.

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. У грудні 2017 року Служба автомобільних доріг у Київській області звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гаріліт" (далі - ТОВ "Гаріліт") про стягнення 10 266 729,28 грн (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог), з яких: невикористаний аванс - 8 713 000,00 грн, 1 034 340,52 грн пені, 111 717,37 грн - 3 % річних і 407 671,39 грн інфляційних втрат.

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач порушив узяті на себе договірні зобов'язання стосовно здійснення ремонтних робіт на автомобільній дорозі Р-69 Київ-Вишгород-Десна-Чернігів на ділянці км 22+150 - км 69+702, що позивач підтверджує відсутністю надходження від відповідача передбаченого договором документального підтвердження виконання робіт і використання суми перерахованого авансу на зазначені роботи.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3. Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.06.2018 (суддя Сташків Р. Б.) позовні вимоги Служби автомобільних доріг у Київській області задоволено частково: присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 8 713 000,00 грн авансу, 428 130,56 грн пені, 227 731,56 грн - 3 % річних, 380 633,83 грн інфляційних втрат; в іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

4. Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що відповідач унаслідок порушення договірного зобов'язання відповідно до положень статей 525, 526, 530, 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) і статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов'язаний був повернути позивачеві грошові кошти у сумі 8 713 000,00 грн, оскільки відповідач не довів виконання ним робіт за договором на зазначену суму та в установлений строк. Ураховуючи порушення відповідачем грошового зобов'язання, суд дійшов висновку, що наведене є підставою для застосування до ТОВ "Гаріліт" правових наслідків, передбачених договором і законом, зокрема у виді нарахування і стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат.

5. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2018 скасовано; прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

6. Постанову аргументовано тим, що відповідач виконав умови договору, а саме направив акти виконаних робіт за формами КБ-2в і КБ-3, проте позивач безпідставно не прийняв і не підписав зазначених документів, а також не направив на адресу відповідача зауважень щодо допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків. При цьому апеляційний суд зауважив, що позивач послався на порушення терміну виконання і здачі робіт, проте у договорі не наведено умов повернення авансу у разі надання документів із пропуском строку. Відповідно до пункту 2.5 договору виявлені у процесі перевірок і випробувань неякісні послуги підлягають виправленню у встановлені актом строки, а неякісні матеріали - заміні за рахунок виконавця. Тобто, на думку суду апеляційної інстанції, замовник міг звернутися до виконавця із заявою про виправлення неякісної роботи, а виконавець зобов'язаний був виправити їх за свій рахунок, однак договір не передбачає права замовника звертатися із вимогою про повернення авансу через неякісно виконані роботи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. У касаційній скарзі Служба автомобільних доріг у Київській області просить скасувати постанову апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

8. В обґрунтування вимог, викладених у касаційній скарзі, позивач послався на порушення і неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, зокрема статті 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), наголосив, що:

1) суд апеляційної інстанції під час ухвалення постанови не з'ясував, в який термін відповідач був зобов'язаний надати позивачеві акти виконаних робіт;

2) станом на день отримання позивачем актів і довідок від відповідача строк виконання робіт за договором вже закінчився, однак відповідач не повернув суму авансу у визначений договором строк;

3) станом на день звернення позивача до суду першої інстанції відповідач своїх зобов'язань не виконав.

Узагальнені доводи інших учасників справи

9. ТОВ "Гаріліт" у відзиві на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення з мотивів, викладених в оскаржуваній постанові.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

10. 04.09.2017 між Службою автомобільних доріг у Київській області (замовник) і ТОВ "Гаріліт" (виконавець) укладено договір № 48Д-17, за умовами якого:

- виконавець зобов'язується надати замовникові послуги з поточного середнього ремонту автомобільної дороги Р-69 Київ-Вишгород-Десна-Чернігів км 22+150 - км 69+702 (45233142-6 ремонт доріг) ГБН Г.1-218-182:2011, а замовник - прийняти та оплатити такі послуги (пункт 1.1, 1.2);

- ціна договору, визначена за результатами електронного аукціону, складає 29 043 420,07 грн, у т.ч. ПДВ - 4 840 570,01 грн (пункт 3.1);

- розрахунки здійснюються шляхом поетапної оплати замовником наданих послуг при надходженні коштів із державного і місцевого бюджетів від головного/-их розпорядника/-ів. Замовник здійснює щомісячні та проміжні платежі за надані послуги виключно виконавцю на підставі акта приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ-3), складених відповідно до положень чинних ДСТУ та СОУ, підписаних уповноваженими представниками сторін на умовах, визначених у пункті 4.11 договору (пункт 4.1);

- акти форми КБ-2в і довідки форми КБ-3 із розрахунками готує виконавець і передає для підписання уповноваженому представникові замовника у строк не пізніше ніж за 5 днів до закінчення звітного періоду. Уповноважений представник замовника протягом 3 днів перевіряє акти і підписує їх у частині фактично наданих обсягів послуг (пункт 4.2);

- замовник зобов'язується оплачувати трудові та матеріально-технічні ресурси відповідно до пункту 4.3 договору, компенсувати загальновиробничі, адміністративні витрати, а також прибуток відповідно до розрахунків, наданих до договірної ціни, витрати на перевезення будівельних матеріалів, розрахунок коштів на відрядження працівників тощо (пункт 4.8);

- попередня оплата за цим договором може здійснюватися відповідно до чинного законодавства (на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 № 117 "Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти" на строк до 1 місяця за наявності рішення головного розпорядника коштів) у розмірі, що не перевищує 30 % вартості послуг згідно з пунктом 3.1 договору. Використаний аванс погашається на підставі актів виконаних робіт форми КБ-2в та КБ-3, підписаних уповноваженими представниками сторін. По закінченні зазначеного терміну невикористані суми авансу повертаються замовнику з нарахуванням річної відсоткової плати на рівні облікової ставки Національного банку України (пункт 4.9.4);

- прийняття послуг здійснюється відповідно до фактичного періоду їх виконання, який визначається актами дефектів і первинними обліковими документами (журнали виконаних робіт, подорожні листи, наряди-завдання тощо) (пункт 4.9.8);

- строк надання послуг - по 31.12.2018 (пункт 5.1);

- виконавець забезпечує та здійснює повне, якісне і своєчасне ведення виконавчої документації, передбаченої чинними нормативними документами і цим договором, а також визначає осіб, відповідальних за її ведення. Документація ведеться щоденно, у ній фіксуються дати початку і закінчення основних послуг, проведення випробувань матеріалів і перевірок якості послуг, а також будь-яка інша інформація, що впливає на хід надання послуг (пункт 5.6.1);

- замовник у будь-який час може ознайомитися з порядком ведення виконавчої документації, за потреби засвідчує кожний запис, викладає претензії щодо об'єктивності та повноти інформації, ходу надання послуг. Вимоги замовника щодо усунення виявлених порушень ураховуються виконавцем, запис про їх виконання заноситься до виконавчої документації (пункт 5.6.2);

- якщо під час здачі-приймання послуг буде виявлено факти неякісного надання послуг, замовник не приймає таких послуг до їх усунення (пункт 5.7.2);

- у період за 5 днів до кінця звітного періоду виконавець надає замовнику: акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) і довідки про вартість виконаних будівельних робіт і витрати (форма КБ-3) (пункт 5.7.3);

- замовник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати виконавцю надані послуги по мірі надходження коштів із державного бюджету, приймати надані послуги згідно з формами КБ-2в та КБ-3 (пункти 6.1.1, 6.1.2).

11. Також сторони підписали додаток № 1 щодо договірної ціни на будівельні послуги з поточного середнього ремонту автомобільної догори Р-69 Київ-Вишгород-Десна-Чернігів на ділянці км 22+150 - км 69+702, що здійснюється у 2017 році і додаток № 2 щодо календарного графіка виконання робіт.

12. Відповідно до пункту 4.9.4 договору замовник 20.09.2017 перерахував аванс у сумі 8 713 000,00 грн на рахунок виконавця, що підтверджується платіжним дорученням від 19.09.2017.

13. 24.11.2017 замовник звернувся до виконавця із вимогою № 12с/4732, яку ТОВ "Гаріліт" отримало 18.12.2018, про повернення авансу і сплату пені за договором у зв'язку з тим, що виконавець не надав замовнику підписані акти виконаних робіт за формами КБ-2в та КБ-3 і не повернув суму отриманого авансу як невикористану.

14. Після звернення позивача до суду з відповідним позовом 04.01.2018 ТОВ "Гаріліт" звернулося до Служби автомобільних доріг у Київській області із вимогою № 2, в якій зазначило, що зобов'язання перед замовником у сумі сплаченого авансу виконало повністю. Претензій та зауважень щодо обсягів, строків та якості наданих послуг замовник виконавцю не пред'являв, у зв'язку з чим виконавець просив прийняти виконані роботи з поточного середнього ремонту автомобільної дороги в межах фактичного виконання робіт, підписати акти приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) і довідку про вартість виконаних будівельних робіт і витрати (форма КБ-3).

15. 16.01.2018 позивач надав ТОВ "Гаріліт" відповідь № 10с/134, в якій зазначив про безпідставність вимоги відповідача щодо оформлення довідки та актів у зв'язку із тим, що станом на 09.10.2017 відповідач роботи на об'єкті не розпочав, порушив терміни виконання і здачі робіт, надані довідка та акти мають виключно розрахунковий (умовний) характер і не підтверджені первинною обліковою документацією: журналом загальних робіт, журналом розливу в'яжучих матеріалів, журналом укладання асфальтобетонної суміші, паспортами на асфальтобетонну суміш тощо.

16. Спір у справі виник у зв'язку з тим, що відповідач у строк, передбачений у договорі, не направив позивачеві актів приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) і довідки про вартість виконаних будівельних робіт і витрати (форма КБ-3), а також на вимогу позивача від 24.11.2017 № 12с/4732 не повернув аванс.

Позиція Верховного Суду

17. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

18. Договір, укладений між Службою автомобільних доріг у Київській області та ТОВ "Гаріліт", за своєю правовою природою є договором підряду.

За змістом статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

19. За змістом постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 № 117 "Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти" розпорядники бюджетних коштів та одержувачі бюджетних коштів у договорах про закупівлю товарів, робіт і послуг за бюджетні кошти можуть передбачати відповідно до належним чином оформленого рішення головного розпорядника бюджетних коштів попередню оплату у разі закупівлі інших робіт і послуг, якщо розмір такої оплати не перевищує 30 % їх вартості на строк до 1 місяця за умови наявності рішення головного розпорядника коштів.

У пункті 4.9.4 договору передбачено, що попередня оплата за цим договором може здійснюватися відповідно до чинного законодавства (на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 № 117 "Про здійснення попередньої оплати товарів, робіт і послуг, що закуповуються за бюджетні кошти" на строк до 1 місяця за наявності рішення головного розпорядника коштів) у розмірі, що не перевищує 30 % вартості послуг згідно з пунктом 3.1 договору. Використаний аванс погашається на підставі актів виконаних робіт форми КБ-2в та КБ-3, підписаних уповноваженими представниками сторін. По закінченні зазначеного терміну (1 місяць) невикористані суми авансу повертаються замовнику з нарахуванням річної відсоткової плати на рівні облікової ставки Національного банку України.

20. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки 20.09.2017 позивач перерахував на рахунок відповідача аванс у сумі 8 713 000,00 грн, колегія суддів вважає правомірним висновок суду першої інстанції, що з урахуванням умов договору і вимог, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 23.04.2014 № 117, використання авансу мало бути здійснено до 20.10.2017.

21. За змістом пунктів 4.1, 4.2 договору замовник здійснює щомісячні та проміжні платежі за надані послуги виключно виконавцю на підставі акта приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в), довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ-3), складених відповідно до положень чинних ДСТУ та СОУ, підписаних уповноваженими представниками сторін на умовах, визначених пунктом 4.11 договору. Акти форми КБ-2в і довідки форми КБ-3 із розрахунками готує виконавець і передає для підписання уповноваженому представникові замовника у строк не пізніше ніж за 5 днів до закінчення звітного періоду. Уповноважений представник замовника протягом 3 днів перевіряє акти і підписує їх у частині фактично наданих обсягів послуг.

22. Наявні у матеріалах справи довідку КБ-2 та акти виконаних робіт КБ-3 на загальну суму 8 748 322,30 грн відповідач склав і підписав 24.11.2017, а направив позивачеві лише 04.01.2018, тобто після обумовленого у договорі строку.

Позивач зазначених актів і довідки не підписав, а із листування сторін убачається наявність спору щодо якості виконаних робіт та їх вартості.

Таким чином, відповідач належними і допустимими доказами не підтвердив використання спірної суми авансових платежів протягом 1 місяця після їх одержання, як це передбачено пунктами 4.2, 4.9 договору, оскільки належними доказами виконання відповідачем робіт відповідно до умов договору є довідка про вартість виконаних робіт за формою № КБ-3 та акт приймання виконаних робіт за формою № КБ-2в.

23. Згідно з частинами 1, 4 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

24. Надіслання виконавцю листа про повернення коштів і подання до суду позову свідчить, що замовник виявив бажання реалізувати наявне у нього право, передбачене пунктом 4.9.4 договору, повернути перерахований аванс, доказів використання якого відповідачем на час звернення позивача до суду із цим позовом надано не було.

25. З огляду на викладене колегія суддів вважає правомірним і обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що складення відповідачем актів виконаних робіт після спливу встановленого у договорі строку на використання авансу, не є підставою для утримання цих авансових коштів відповідачем з огляду на порушення ним договірного зобов'язання.

Отже, оскільки підрядник не дотримався встановлених у пункті 4.9 договору строків і порядку щодо надання замовнику підтвердження обставин використання перерахованого авансу, не довів виконання робіт за договором на суму авансу та у визначений договором строк, відповідач внаслідок порушення договірного зобов'язання і вимог статей 525, 526, 530, 629 ЦК України та статті 193 ГК України повинен повернути позивачеві аванс у сумі 8 713 000,00 грн.

26. Посилання суду апеляційної інстанції на те, що відмовляючись підписати акти виконаних робіт форми КБ-2в і довідку форми КБ-3, Служба автомобільних доріг послалася на порушення терміну виконання і здачі робіт, однак у договорі не наведено умов повернення авансу у разі надання документів із пропуском строку, колегія суддів вважає помилковими з огляду на таке.

27. Суд першої інстанції достеменно встановив факт, якого не заперечує і відповідач, що акти приймання виконаних робіт форми КБ-2в і довідку КБ-3 відповідно до інформації із сайта Укрпошта позивач отримав 11.01.2018, тобто поза межами встановлених у договорі строків для надання доказів виконання ним підрядних робіт і використання авансу, що свідчить про порушення підрядником обов'язків, передбачених у пунктах 4.2, 4.9 договору.

28. За наведених обставин Верховний Суд погоджується із доводами скаржника про втрату відповідачем права на утримання авансу. Разом із тим колегія суддів зауважує, що відповідач (підрядник) не позбавлений права вимагати оплати замовником фактично виконаних робіт на підставі положень статті 853 ЦК України, розділу 4 договору або положень статті 849 ЦК України (у разі відмови замовника від договору).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

29. Згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

30. За змістом пункту 4 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

31. Суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону (стаття 312 ГПК України).

Ураховуючи наведені положення законодавства, зважаючи на обставини справи, встановлені судом першої інстанції, які не спростовано судом апеляційної інстанції, колегія суддів зазначає, що оскаржена у справі постанова підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції - залишенню в силі.

Щодо судових витрат

32. Оскільки у цьому випадку суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України).

Керуючись статтями 300, 301, 308, 312, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Служби автомобільних доріг у Київській області задовольнити.

Постанову Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2018 у справі № 910/95/18 скасувати.

Рішення Господарського суду міста Києва від 04.06.2018 у справі № 910/95/18 залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Ю. Я. Чумак

Судді Т. Б. Дроботова

К. М. Пільков