РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.04.2019Справа № 910/986/19

Суддя Господарського суду міста Києва Босий В.П., розглянувши в письмовому провадженні справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк»

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Марина Козаченко»

2. ОСОБА_2

про стягнення 55 052,16 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний Банк «Приватбанк» (надалі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Марина Козаченко» (надалі - ТОВ «Марина Козаченко») та ОСОБА_2 (надалі - «ОСОБА_2.») про стягнення 55 052,16 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням ТОВ «Марина Козаченко» грошового зобов'язання згідно умов Угоди про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг №б/н від 14.07.2017, у зв'язку з чим позивач вказує на наявність заборгованості за кредитом у розмірі 29 166,65 грн., заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, у розмірі 8 883,33 грн., заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії у розмірі 8 010,97 грн., а також заявляє про стягнення пені у розмірі 8 991,21 грн.

При цьому, позивач заявляє про солідарне стягнення, як з боржника так і поручителя, який є фізичною особою.

Господарський процесуальний кодекс України передбачає, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають, зокрема, при виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці (пункт 1 частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, господарські суди мають юрисдикцію, зокрема, щодо розгляду: спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов'язання, якщо сторонами цього основного зобов'язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб'єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов'язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи. Така юрисдикція визначається, враховуючи суб'єктний склад основного зобов'язання.

Суд відзначає, що з дати набрання чинності Господарського процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 господарські суди мають юрисдикцію, зокрема, щодо розгляду спорів стосовно правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов'язання, якщо сторонами цього основного зобов'язання є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці. У цьому випадку суб'єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов'язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи;

Відтак, з 15 грудня 2017 року у випадку об'єднання позовних вимог щодо виконання кредитного договору з вимогами щодо виконання договорів поруки, укладених для забезпечення основного зобов'язання, спір має розглядатися за правилами господарського чи цивільного судочинства залежно від сторін основного зобов'язання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 415/2542/15-Ц.

Оскільки до стягнення заявлено кредитну заборгованість, яка виникла з Угоди про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг №б/н від 14.07.2017, укладеної Публічним акціонерними товариством «Комерційний банк «Приватбанк» та ТОВ «Марина Козаченко», сторонами якої є юридичні особи, а у забезпечення виконання Угоди укладений Договір поруки між АТ КБ «Приватбанк» і ОСОБА_2, тобто фізичною особою, то даний позов підлягає вирішенню господарським судом, а у даному випадку Господарським судом міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.10.2018 відкрито провадження у справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, відповідачам визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

Зазначена ухвала суду була направлена на адресу місцезнаходження ТОВ «Марина Козаченко» та адресу ОСОБА_2, проте такі поштові відправлення повернулись на адресу суду.

Судом повторно було направлено ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.02.2019 на адреси відповідачів, але поштове відправлення на адресу ТОВ «Марина Козаченко» черговий раз повернулось до суду із зазначенням причини повернення: «не знаходиться», а відповідно до штемпеля відділу поштового зв'язку, така відмітка була проставлена 29.03.2019.

Відтак, в силу положення пункту 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою ТОВ «Марина Козаченко», вважається днем вручення йому відповідної ухвали суду.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач 1 не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою суду від 04.02.2019 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Як вбачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №435, ОСОБА_2 отримала ухвалу про відкриття провадження у справі 30.03.2019.

Суд звертає увагу на положення ст. 248 Господарського процесуального кодексу України відповідно до яких суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Частиною 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п'ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Враховуючи, що ухвала суду від 04.02.2019 була вручена ОСОБА_2 30.03.2019, а ТОВ «Марина Козаченко» 29.03.2019, суд був позбавлений можливості розглянути дану справу в межах встановленого ст. 248 Господарського процесуального кодексу України шістдесятиденного строку, оскільки не сплив строк для подання відзиву на позов.

Судом враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).

За таких обставин, на переконання суду, відповідачам надано достатньо часу для сформування своєї позиції та подання відзивів на позов, проте вони своїм правом не скористались, відзиви на позовну заяву до суду не подали.

Будь-яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін не надходило.

Положеннями ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, з огляду на приписи ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

ТОВ «Марина Козаченко», підписавши заяву від 14.07.2017 на відкриття рахунку в АТ КБ «Приватбанк» (банк), приєдналося і погодилося із Умовами і Правилами надання банківських послуг, тарифами Банка, розміщеними на офіційному сайті Банка www.privatbank.ua, які разом складають Договір банківського обслуговування №б/н від 14.07.2017 (надалі - «Договір»).

Відповідно до Договору відповідачу 1 було надано строковий кредит «КУБ» на умовах визначених розділом 3.2.8 Умов та правил надання банківських послуг.

Згідно з п. 3.2.8.1 Договору банк за наявності вільних грошових коштів зобов'язується надати Клієнту «Кредит КУБ» для фінансування поточної діяльності Клієнта, в обмін на зобов'язання Клієнта з повернення кредиту, сплати відсотків, комісії та ін. винагород в обумовлені цим договором терміни. Кредитування Клієнта здійснюється в межах встановленого Банком ліміту кредитування, про який Банк повідомляє Клієнта через встановлені канали комунікацій. Істотні умови кредиту (сума кредиту, проценти за користування кредитом, розмір щомісячного платежу, порядок їх сплати) вказуються в Заяві про приєднання по Умов та правил надання банківських послуг (далі Заява). Клієнт приєднується до Послуги шляхом підписання електронно-цифровим підписом Заяви в системі Приват24 або у сервісі «Paperless» або іншим шляхом, що прирівнюється до належного способу укладення сторонами кредитного договору. Кредит також може надаватись шляхом видачі кредитних коштів з наступним їх перерахуванням на рахунок підприємства-продавця за товари та послуги. Якість послуг має відповідати законодавству України, нормативним актам Національного банку України, які регулюють кредитні відносини.

Пунктом 3.2.8.3 Договору передбачено, що надання кредитів у рамках Послуги здійснюється на умовах: повернення кредиту здійснюється щомісяця шляхом забезпечення клієнтом позитивного сальдо на його поточному рахунку в сумах і в дати щомісячних внесків, зазначених у заяві.

Згідно з п. 3.2.8.3.2 Договору за користування послугою клієнт сплачує щомісячно на протязі всього терміну кредиту проценти за користування кредитом в розмірі та згідно графіку, визначених в заяві та тарифах.

Умовами Анкети-заявки визначено, що строк кредиту становить 12 місяців з моменту видачі коштів, проценти (комісія) за користування кредитом - 2% в місяць від початкового розміру кредиту, при цьому, порядок погашення заборгованості за кредитом: щомісяця рівними частинами до календарного числа місяця, в який було здійснено видачу коштів, у випадку порушення строку погашення заборгованості за кредитом проценти за користування кредитом становлять 4% на місяць від суми заборгованості.

На виконання умов Договору, позивачем було перераховано на поточний рахунок відповідача 1 кредитні кошти у розмірі 50 000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку НОМЕР_2.

Спір у справі виник у зв'язку з неналежним, на думку позивача, виконання відповідачем 1 своїх зобов'язань за Договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитом у розмірі 29 166,65 грн., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, у розмірі 8 883,33 грн., заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії у розмірі 8 010,97 грн., а також нарахована пеня у розмірі 8 991,21 грн.

Договір є договором кредиту, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 71 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань згідно ст.ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст.ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивач виконав свої договірні зобов'язання, надавши ТОВ «Марина Козаченко» кредит у сумі 50 000 грн., що підтверджується виписками з рахунку.

Відповідач 1 суму заборгованості в добровільному порядку не сплатив, внаслідок чого має заборгованість за кредитом у розмірі 29 166,65 грн., заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, у розмірі 8 883,33 грн., заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії у розмірі 8 010,97 грн.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок заборгованості, Господарський суд міста Києва дійшов висновку про те, що розрахунок правильний.

Пунктом 3.2.8.10.1 Договору передбачено, що у разі порушення клієнтом будь-якого із зобов'язань щодо сплати процентів за користування кредитом та термінів повернення кредиту, передбачених п.п. 3.2.8.3.2, 3.2.8.3.1, 3.2.8.9, 3.2.8.5.12 цього договору, клієнт сплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня, (у % річних) від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, суд дійшов висновку про те, що розрахунок правильний, а відтак пеня за несвоєчасне виконання відповідачем 1 зобов'язань за Договором складає 8 991,21 грн.

Разом з тим, 14.07.2017 між АТ КБ «Приватбанк» (кредитор) та ОСОБА_2 (поручитель) було укладено договір поруки №POR648 (далі - Договір поруки), відповідно до умов якого:

- предметом Договору поруки є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ТОВ «Марина Козаченко» (божником) зобов'язань за угодами-приєднання, у тому числі за Договором;

- поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань, у тому числі за Договором, в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (пункт 1.2 Договору поруки);

- у випадку невиконання боржником зобов'язань за Договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (пункт 1.5 Договору поруки);

- сторони домовилися, що порука за Договором поруки припиняється через 15 років після укладення Договору поруки. У випадку виконання боржником та/або поручителем всіх зобов'язань за Договором Договір поруки припиняє свою дію (пункт 4.1 Договору поруки).

Договір поруки підписано уповноваженими особами та скріплено печаткою позивача.

Відповідно до частини першої статті 553 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частинами першою та другою статті 554 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

20.12.2018 АТ КБ «Приватбанк» надіслав на адреси ТОВ «Марина Козаченко» та ОСОБА_2 повідомлення з вимогою погасити заборгованість, яка була залишена відповідачами без відповіді та належного реагування.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Матеріалами справи підтверджується наявність у відповідачів солідарного грошового зобов'язання по сплаті на користь позивача заборгованості за кредитом у розмірі 29 166,65 грн., заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, у розмірі 8 883,33 грн., заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії у розмірі 8 010,97 грн., а також пені у розмірі 8 991,21 грн. на підставі Договору та Договору поруки. Відповідачами вказана заборгованість не спростована, доказів її погашення не надано.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідачами обставин, з якими чинне законодавство пов'язує можливість звільнення його від відповідальності за порушення зобов'язання, не наведено.

За таких обставин, позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» про солідарне стягнення з ТОВ «Марина Козаченко» та ОСОБА_2 заборгованості за кредитом у розмірі 29 166,65 грн., заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, у розмірі 8 883,33 грн., заборгованості за відсотками у вигляді щомісячної комісії у розмірі 8 010,97 грн. та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань у розмірі 8 991,21 грн. є правомірними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідачів.

Керуючись статтями 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Марина Козаченко» (01103, м. Київ, вул. Товарна, будинок 18, офіс 3; ідентифікаційний код 39909295) та ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; паспорт НОМЕР_3; реєстраційний номер облікової картки фізичної особи - платника податків: НОМЕР_1) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д; ідентифікаційний код 14360570) заборгованість за кредитом у розмірі 29 166 (двадцять дев'ять тисяч сто шістдесят шість) грн. 65 коп.; заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочену заборгованість, у розмірі 8 883 (вісім тисяч вісімсот вісімдесят три) грн. 33 коп., заборгованість за відсотками у вигляді щомісячної комісії у розмірі 8 010 (вісім тисяч десять) грн. 97 коп., пеню у розмірі 8 991 (вісім тисяч дев'ятсот дев'яносто одна) грн. 21 коп. та судовий збір у розмірі 1 921 (одна тисяча дев'ятсот двадцять одна) грн. 00 коп. Видати накази.

3. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

4. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.П. Босий