РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.04.2019Справа № 910/17085/17
Господарський суд міста Києва у складі судді Ярмак О.М., за участю секретаря судового засідання Коноплянко Л.В., розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Публічного акціонерного товариства "Подільський цемент" (32325, Хмельницька обл., Камянець-Подільський р-н, с.Гуменці, вул.. Хмельницьке Шосе, 1-А, )

до Акціонерного товариства "Українська Залізниця" (03086, м.Київ, вул.. Тверська 5, )

про стягнення 1 025 537, 60 грн.

Представники сторін:

від позивача: Андрейко О.О. за дов.

від відповідача : Марченко В.М. за дов.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство "Подільський цемент" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Українська Залізниця" про стягнення заборгованості у розмірі 1 025 537,60 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.02.2018 у справі № 910/17085/17, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018, в задоволенні позовних вимог відмовлено повністю.

Постановою Верховного Суду від 01.08.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 01.02.2018 та постанову Київського апеляційного господарського суду від 15.05.2018 у справі №910/17085/17 скасовано, справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Згідно автоматизованої системи документообігу господарського суду міста Києва справу № 910/17085/17 передано для розгляду судді Васильченко Т.В.

У зв'язку з відрядженням судді Васильченко Т.В., згідно протоколу автоматизованого розподілу справ від 14.12.2018, справу передано для розгляду судді Ярмак О.М.

Ухвалою суду від 19.12.2018 справу прийнято до провадження, зі стадії підготовчого провадження.

При новому розгляді справи:

Позивач підтримав свої позовні вимоги, відповідач проти задоволення позову заперечив.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до договору № 2154 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги укладено між залізницею та ПАТ "Подільський цемент" (вантажовласником), залізницею в квітні 2017 року здійснене списання з особового рахунку вантажовласника на підставі накопичувальних карток без його згоди збір за зберігання вантажів в однократному та двократному розмірі на загальну суму 1 025 537,6 грн. Позивач вважає, що відповідач без належних правових підстав на подавав йому вагони та складав акти затримки вагонів, що стало підставою для нарахування та списання додаткових платежів. При цьому, позивач вказує, що він був готовий приймати вагони на під'їзну колію, маючи для цього достатній колійний розвиток. Вважає, що підстав для затримки вагонів на станції, нарахування плати за зберігання вантажів, складення накопичувальних карток і списання коштів з особового рахунку протягом лютого - квітня 2017 року не було, кошти списані неправомірно.

22.01.2019 позивач подав заяву про відмову від частини позовних вимог, в якій просив прийняти відмову від частини позовних вимог щодо стягнення з відповідача 43189,20 грн. списаних відповідачем за накопичувальною карткою від 28.02.2017 № 28020136, стягнути з відповідача 982 348,4 грн та 14735,23 грн. судового збору.

Вказана заява прийнята судом до розгляду.

Судом встановлено, що накопичувальна картки від 28.02.2017 № 28020136, від вимог за якою позивач відмовився, стосувалась затримки вагонів на станції Гуменці з 22.02.2017 по 25.02.2017, отже, вимоги позивача складають суму 982 348,4 грн списану за накопичувальними картками № № 01040255, 03040259, 05040265, 06040269, 06040270, 07040271, 07040272, 10040281 за затримку вагонів з 30.03.2017 по 08.04.2017.

Відповідач у відзиві, посилаючись на вимоги Єдиного технологічного процесу роботи під'їзної колії ПАТ "Подільський цемент" та договору № 379 про експлуатацію залізничної під'їзної колії при станції Гуменці Південно-Західної залізниці, укладеного між позивачем та відповідачем 01.05.2014, вказує, що сумарна кількість вагонів, яка може одночасно перебувати на вантажних фронтах ПАТ "Подільський цемент" складає 106 вагонів, з яких 13 на вантажних фронтах контрагентів, тому затримки вагонів відбувались з вини вантажовласника, який не міг приймати ту кількість вагонів, яка надходила на його адресу у спірний період.

В судовому засідання 10.04.2019 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, , суд встановив:

03.03.2015 між Публічним акціонерним товариством "Подільський цемент" (вантажовласником) та Державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-Західна залізниця" (залізницею) укладено договір № 2154 про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги, предметом якого є надання залізницею вантажовласнику послуг, пов'язаних з перевезенням вантажів, та проведенням розрахунків за ці послуги.

Підпунктом 2.1.1. п. 2.1. цього договору передбачено, що вантажовласник має право, зокрема отримувати від залізниці послуги, передбачені Статутом залізниць України, даним договором, діючими Правилами перевезень, затвердженими наказом Міністерства транспорту України, діючим Тарифним керівництвом № 1, затвердженим наказом Міністерства транспорту України, та іншими нормативно-правовими актами та документами розпорядчого характеру, що регулюють питання, пов'язані з перевезенням та проведенням розрахунків.

Згідно з п. 2.2. договору залізниця зобов'язана для централізованих розрахунків відкрити вантажовласнику особовий рахунок 7295755 і код вантажовідправника, одержувача 5268; приймати до перевезення та видавати вантажі вантажовласника, подавати під навантаження/вивантаження вагони (контейнери) згідно із затвердженими планами і заявками вантажовласника та надавати йому додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, в тому числі за вільними тарифами, перелік яких зазначається в додатку до даного договору; здійснювати розрахунки безготівкові та готівкою з вантажовласником за перевезення вантажів і надані додаткові послуги згідно з діючими тарифами, вести облік нарахованих і сплачених сум та на вимогу надавати вантажовласнику відповідні розрахункові документи через станцію (ЄТехПД) Гуменці; списувати з особового рахунку вантажовласника відповідні суми (провізну плату, додаткові збори, плату за користування вагонами і контейнерами, штрафи, пеню) на підставі перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей за користування вагонами, контейнерами і т. ін.

Протягом лютого - квітня 2017 працівники станції Гуменці затримували вагони в очікуванні подачі під вантажні операції, складали акти затримок вагонів та накопичувальні картки, на підставі яких без згоди та підпису вантажовласника відбулось нарахування плати за зберігання вантажів та списання коштів з особового рахунку, з найменуванням платежу в картках - збір за зберігання вантажів при перевезенні в однократному та двократному розмірі на загальну суму 1025537,6 грн.

Позивач стверджує, що він не підписував накопичувальні картки та акти про затримку вагонів, випадки затримки вагонів з вини вантажовласника відсутні, він готовий був приймати вагони на під'їзну колію, маючи достатній колійний розвиток, оскільки відповідно до таблиці 1.2. Єдиного технологічного процесу роботи під'їзної колії ПАТ «Подільський цемент» та станції Гуменці загальна місткість вагонів, виходячи з корисної довжини колій становить більше 300 одиниць рухомого складу. Позивач вважає, що підстав для затримки вагонів, нарахування плати за зберігання вантажів, складення накопичувальних карток і списання коштів з особового рахунку протягом лютого - квітня 2017 року не було, кошти нараховані та списані неправомірно, тому, посилаючись на ст. 193 ГК України, просить стягнути неправомірно списані кошти з відповідача.

Дослідивши наявні в матеріалах справи на надані в судових засіданнях докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 306 ГК України визначено, що перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов'язана з переміщенням продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами.

Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами (ч. 5 ст. 306 ГК України).

Аналогічні положення містить також стаття 908 ЦК України.

Згідно зі ч. 5 ст. 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити у договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Таким чином, права й обов'язки сторін виникають не лише з умов укладеного сторонами договору, а і на підставі норм, встановлених актами законодавства, в тому числі нормативно-правових актів, які регулюють взаємовідносини в певних випадках.

Відповідно до ст. 71 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 (зі змінами і доповненнями), взаємовідносини залізниці з підприємством, порядок і умови експлуатації залізничних під'їзних колій визначаються договором. Подача і забирання вагонів, а також маневрова робота на залізничних коліях, що належать підприємствам, здійснюються їх локомотивами. Якщо підприємство не має свого локомотива, подача і забирання вагонів та маневрова робота провадяться локомотивом залізниці за плату згідно з тарифом. Порядок подачі і забирання вагонів і контейнерів на залізничній під'їзній колії встановлюється договором на експлуатацію залізничної колії (договором на подачу та забирання вагонів). Експлуатація залізничних під'їзних колій, які мають свої локомотиви, повинна здійснюватися на основі єдиного технологічного процесу роботи під'їзної колії і станції примикання.

Згідно з частинами 5 і 6 ст. 76 Статуту залізниць, договір про експлуатацію залізничної під'їзної колії та договір про подачу та забирання вагонів розробляється з урахуванням єдиного технологічного процесу роботи під'їзної колії із станцією примикання. Порядок розроблення та форма договорів встановлюються Правилами.

27 березня 2014 року першим заступником начальника ДТГО «Південно - Західна залізниця» та головою правління ПАТ «Подільський цемент» був затверджений Єдиний технологічний процес роботи під'їзної колії ПАТ «Подільський цемент» та станції примикання Гуменці Південно - Західної залізниці, який розроблений з урахуванням наступних нормативних положень та правових норм : Методики розробки єдиних технологічних процесів роботи під'їзних колій і станцій примикання, яка є частиною Правил перевезень вантажів ( розділ 12. «Правила обслуговування залізничних під'їзних колій»); Закону України «Про залізничний транспорт», Статуту залізниць України, Правил перевезень вантажів залізничним транспортом України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під'їзної колії підприємства ПАТ «Подільський цемент», Технічного паспорту і масштабного плану під'їзної колії ПАТ «Подільський цемент».

Єдиний технологічний процес роботи під'їзної колії із станцією примикання - це технологічний документ, який розробляється з урахуванням технології роботи під'їзної колії і станції примикання, описується технологія взаємодії станції і під'їзної колії з метою прискорення обробки місцевих вагонів і скорочення витрат на обслуговування під'їзної колії, заходи, щодо поліпшення використання вагонів і безпеки руху на під'їзній колії і станції примикання, і т. ін.

На підставі технологічних особливостей, які наведені в ЄТП, повинні бути розроблені основні положення для включення до «Договору про експлуатацію під'їзної колії».

1 травня 2014 року між державним територіально-галузевим об'єднанням "Південно-Західна залізниця" (залізниця) та ПАТ "Подільський цемент" (власник колії) укладений договір № 379 про експлуатацію залізничної під'їзної колії при станції Гуменці Південно-Західної залізниці (договір про експлуатацію), за умовами якого згідно з Статутом залізниць України, Правилами перевезення вантажів і на умовах цього договору експлуатується під'їзна колія, яка належить власнику колії, та є продовженням колії № 3 станції Гуменці Південно-Західної залізниці і обслуговується власним локомотивом. Межею під'їзної колії є маневровий світлофор М-3.

Додатковою угодою № 3 від 03.12.2015 до договору про експлуатацію змінено назву державного територіально-галузевого об'єднання "Південно-Західна залізниця" на ПАТ "Українська залізниця".

Пунктом 4 договору № 379 визначено, що рух поїздів на під'їзній колії здійснюється з додержанням Правил технічної експлуатації залізниць України, Інструкцій з руху поїздів та сигналізації на залізницях України, Інструкції про порядок обслуговування і організації руху на під'їзної колії підприємства ПАТ «Подільський цемент».

Згідно з п.5. договору повідомлення про подачу вагонів на під'їзну колію передається по телефону не пізніше ніж за дві години до подачі вагонів на передавальні колії.

Згідно з п. 7 цього договору максимальна кількість вагонів у кожній партії, що передається власнику колії, становить по вазі 3300тон/бр., не більше 36 вагонів, з під'їзної колії по вазі 2304 тон/бр, не більше 25 завантажених вагонів.

Максимальна переробна спроможність вантажних пунктів: додається додаток № 1 , який є невід'ємною частиною цього договору ( п.11. договору).

Пунктом 11 договору (в редакції додаткової угоди від 25.10.2016) визначено, що максимальна переробна спроможність вантажних пунктів: 106 вагонів (максимальна подача, графа 9 таблиці).

Згідно п.16 договору власник колії сплачує залізниці плату:

- за подачу та збирання вагонів - немає;

- за користування вагонами (контейнерами) - згідно Тарифного керівництва № 1 та Правил користування вагонами і контейнерами;

- за утримання ділянок землі у смузі відведення Залізниці згідно ТК № 1, сплачується не пізніше, як за 10 днів до початку звітного місяця за ставками, визначеними калькуляцією за відповідною формулою;

- інші збори і плати - згідно Тарифного керівництва № 1.

Збори і плата вносять централізовано через розрахунковий підрозділ Залізниці згідно окремо укладеного договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані Залізницею послуги.

У п. 21 договору сторони погодили, що цей договір укладається строком на 5 років з 01.05.2014 по 01.05.2019.

Відповідно до вимог Єдиного технологічного процесу роботи під'їзної колії ПАТ «Подільський цемент» (сторінки 27 та 28, таблиця 2.19 графа 9), на який посилається позивач , а також відповідно до п.11 (в редакції додаткової угоди від 25.10.2016) договору № 379 від 01.05.2014 про експлуатацію залізничної під'їзної колії ПАТ "Подільський цемент" при станції Гуменці Південно-Західної залізниці, сумарна кількість вагонів, яка може одночасно перебувати на вантажних фронтах ПАТ "Подільський цемент" складає 106 вагонів, з яких 13 вагонів - на вантажних фронтах контрагентів: ТОВ "Подільська будівельна індустрія"та ПП ПКФ "Будіндустрія" - 5 та 8 вагонів відповідно.

Єдиний технологічний процес роботи під'їзної колії ПАТ «Подільський цемент» та станції примикання Гуменці Південно - Західної залізниці розроблений за ініціативи позивача, затверджений головою правління товариства - позивача, є обов'язковим для виконання причетними працівниками позивача та залізниці.

Впродовж лютого - квітня 2017 року на під'їзних коліях ПАТ «Подільський цемент» перебувало сумарно значно більше вагонів ніж 106, вказані обставини визнаються позивачем.

Зокрема, впродовж доби 31 березня 2017 року на під'їзних коліях ПАТ «Подільський цемент» перебувало 279 вагонів і подано залізницею 38 вагонів завантажених рудою, шлаком, концентратом та вугіллям, а решту затримано. 01 квітня 2017 року на адресу позивача надійшло 99 завантажених вагонів, в той час , коли під вивантаженням на під'їзних коліях перебувало 299 вагонів і вивантажено лише 47, що унеможливлювало подачу затриманих вагонів. Аналогічна ситуація зберігалась в наступні дні квітня 20017 року.

Враховуючи положення Єдиного технологічного процесу роботи під'їзної колії ПАТ «Подільський цемент» та умови договору № 379 про експлуатацію залізничної під'їзної колії при станції Гуменці Південно-Західної залізниці від 01.05.2014, залізниця не могла подавати, а позивач примати на під'їзні колії ще більшу кількість завантажених вагонів.

Відповідно до ст. 46 Статуту залізниць України одержувач зобов'язаний прийняти і вивезти вантаж, що надійшов на його адресу. Терміни вивезення і порядок зберігання вантажів встановлюються Правилами. Вантажі, що прибули, зберігаються на станції безкоштовно протягом доби. За зберігання вантажу на станції понад зазначений термін справляється плата, встановлена тарифом.

Пунктом 8 Правил зберігання вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, встановлено, що збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо). Термін безоплатного зберігання обчислюється: якщо на станції призначення вивантаження здійснюється засобами: залізниці - з 24-ої години дати вивантаження вантажів; одержувача - з 24-ої години дати подавання вагонів під вивантаження; при переадресуванні - після двох годин з моменту повідомлення про прибуття вантажу; при затримці - з моменту затримки.

Підставою для нарахування та стягнення збору за зберігання, в тому числі при затримці вагонів (контейнерів) на шляху перевезення, є акт загальної форми, який складається для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, і підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами, у відповідності до Правил складання актів (розділ 28 Правил перевезень вантажів).

Збірник тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом України Тарифне керівництво N 1 (з наступними змінами і доповненнями) в пункті 2 розділу 2 встановлює розміри зборів за зберігання вантажів, таким чином, збір за зберігання вантажів є регульованим тарифом і не потребує додаткового погодження сторонами.

Пункт 2.3 розділу 2 Тарифного керівництва N 1 також встановлює, що за зберігання у вагонах вантажів, що мають вивантажуватись на місцях загального і незагального користування, але не подані під вивантаження з вини одержувача, збір справляється після закінчення терміну безоплатного зберігання.

При цьому необхідно встановлювати та надавати оцінку обставинам, за яких залізниця не подавала чи не могла подавати вагони під вивантаження і чи був одержувач повідомлений належним чином про прибуття на його адресу вантажу, або з яких причин вагони було затримано залізницею на шляху прямування, і чи дійсно ці причини не залежать від залізниці.

Щодо обставин наявності або відсутності вини вантажоодержувача, то відповідно до статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Стаття 23 Закону України "Про залізничний транспорт", яка кореспондується із пунктом 110 Статуту залізниць, щодо обов'язку залізниці забезпечити збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу, а у разі незбереження вантажу - відшкодувати вартість за втрату, недостачу, псування або пошкодження вантажу, - не звільняє вантажоодержувача від сплати збору за зберігання вантажів понад нормативний безоплатний термін зберігання.

Підпункт 2.8 пункту 2 розділу 2 Тарифного керівництва N 1 прямо зазначає, що збір за зберігання справляється незалежно від плати за користування вагонами (контейнерами).

Збір за зберігання вантажів, навіть якщо він збільшений начальником станції до двократного розміру, не є санкцією - мірою відповідальності за порушення зобов'язання (Лист Вищого господарського суду від 29.11.2007 за № 01-8/917 "Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства").

Відповідно до статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Частиною 1 ст. 26 Закону України "Про залізничний транспорт" передбачено, що обставини, які можуть служити підставою для майнової відповідальності перевізників, відправників та одержувачів вантажу, багажу, вантажобагажу, пасажирів, засвідчуються актами.

Виходячи з п. 8 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 113 від 25.02.1999, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15.03.1999 за N 165/3458 (Правила користування) у разі затримки вагонів на станції з причин, які залежать від вантажовласника, складається акт загальної форми (форми ГУ-23 - додаток № 6 до Правил користування) який підписується представниками станції і вантажовласника. В акті вказується час (у годинах та хвилинах) початку та закінчення затримки вагонів і їх номери.

Акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, зокрема, у разі затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження (перевантаження) з причин, що залежать від одержувача, власника залізничної під'їзної колії, порту, підприємства (п. 3 Правил складання актів).

За абз. 2 п. 3 Правил складання актів, затверджені наказом Міністерства транспорту України № 334 від 28.05.2002, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 за № 567/6855, акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами.

Акт форми ГУ-23 може бути складений без участі представника вантажовласника, однак лише за участі не менше двох осіб.

Залізниця повинна не лише виявити порушення (початок його і закінчення), а й належним чином зафіксувати факт такого порушення. Акт загальної форми складається для документальної фіксації факту порушення вантажовласником обов'язку прийняти вагони у встановлені строки.

Про затримання вагонів залізницею були складені акти загальної форми ГУ-23: № 737 час початку затримки вагонів 30.03.2017, 10 год. 50 хв. (акт № 697 від 30.03.2017), час закінчення затримки вагонів 31.03.2017, 17 год. 10 хв.; № 738; час початку затримки вагонів 30.03.2017, 04 год. 20 хв. (акт № 690 від 30.03.2017), час закінчення затримки вагонів 31.03.2017, 17 год. 30 хв.; № 744: час початку затримки вагонів 31.03.2017, 02 год. 50 хв. (акт № 719 від 31.03.2017), час закінчення затримки вагонів 01.04.2017, 05 год. 00 хв.; № 757: час початку затримки вагонів 01.04.2017, 09 год. 20 хв. (акт № 720 від 01.04.2017), час закінчення затримки вагонів 02.04.2017, 12 год. 00 хв.; № 810: час початку затримки вагонів 01.04.2017, 04 год. 20 хв. (акт № 743 від 01.04.2017), час закінчення затримки вагонів 06.04.2017, 09 год. 40 хв.; № 811: час початку затримки вагонів 01.04.2017, 12 год. 20 хв. (акт № 747 від 01.04.2017), час закінчення затримки вагонів 06.04.2017, 09 год. 40 хв.; № 812: час початку затримки вагонів 02.04.2017, 11 год. 00 хв. (акт № 758 від 02.04.2017), час закінчення затримки вагонів 06.04.2017, 09 год. 40 хв.; № 809: час початку затримки вагонів 01.04.2017, 04 год. 20 хв. (акт № 743 від 01.04.2017), час закінчення затримки вагонів 06.04.2017, 09 год. 20 хв.; № 808: час початку затримки вагонів 03.04.2017, 13 год. 15 хв. (акт № 771 від 03.04.2017), час закінчення затримки вагонів 06.04.2017, 09 год. 20 хв.; № 831: час початку затримки вагонів 01.04.2017, 02 год. 30 хв. (акт № 742 від 01.04.2017), час закінчення затримки вагонів 07.04.2017, 11 год. 00 хв.; № 830: час початку затримки вагонів 01.04.2017, 09 год. 20 хв. (акт № 745 від 01.04.2017), час закінчення затримки вагонів 07.04.2017, 11 год. 00 хв.; № 829: час початку затримки вагонів 05.04.2017, 13 год. 40 хв. (акт № 795 від 05.04.2017), час закінчення затримки вагонів 07.04.2017, 11 год. 00 хв.; № 853: час початку затримки вагонів 05.04.2017, 17 год. 40 хв. (акт № 801 від 05.04.2017), час закінчення затримки вагонів 08.04.2017, 15 год. 00 хв.; № 782: час початку затримки вагонів 02.04.2017, 08 год. 25 хв. (акт № 753 від 02.04.2017), час закінчення затримки вагонів 04.04.2017, 12 год. 30 хв.; № 784: час початку затримки вагонів 31.03.2017, 11 год. 30 хв. (акт № 728 від 31.03.2017), час закінчення затримки вагонів 04.04.2017, 14 год. 30 хв.; № 785: час початку затримки вагонів 31.03.2017, 11 год. 30 хв. (акт № 728 від 31.03.2017), час закінчення затримки вагонів 04.04.2017, 15 год. 00 хв.; № 786: час початку затримки вагонів 31.03.2017, 17 год. 30 хв. (акт № 739 від 31.03.2017), час закінчення затримки вагонів 04.04.2017, 15 год. 50 хв.

Судом встановлено, що акти загальної форми, складені представником залізниці в присутності представника вантажовласника, який від їх підписання відмовився, про що були складені інші акти загальної форми про відмову представника вантажовласника підписувати акти загальної форми про затримку, при цьому позивач вказані акти визнав, а саме: акти загальної форми № 745 та № 757 лягли в основу нарахування плати за користування вагонами по відомості № 02040151, та акти № 719 та № 744 - по відомостях № 02040155, № 03040153, № 04040156, по яких стягнуто плату за користування вагонами без заперечень позивача, і ці ж акти, як підстава для нарахування збору за зберігання по накопичувальних картках № 07040272, № 10040271, № 03040259, № 01040255 оспорюються позивачем.

Тобто, в одному випадку позивач визнає не підписані акти загальної форми ГУ-23, як належно оформленні, законні та прийняті до розрахунку, а в іншому випадку ці ж самі акти оспорює, як неналежно оформлені.

На підставі актів загальної форми, залізницею були складені накопичувальні картки, нарахований позивачу збір за зберігання вантажу відповідно до пп. 2.1. п. 2 розділу III Збірника тарифів, та з особового рахунку позивача списано 982 348,40 грн.

Згідно з п.2.6. Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000, усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику.

В основу неправомірності списання грошових коштів позивачем покладено відсутність у накопичувальних картках прізвища та ініціалів представника ПАТ «Подільський цемент» та не зазначення останніх у актах загальної форми про відмову від підпису вказаних накопичувальних карток.

Відсутність та не зазначення прізвищ та ініціалів пояснюється тим, що відповідно до вимог технології формування та обробки електронних накопичувальних карток, останні складаються у електронному вигляді та надсилаються вантажовласнику для підписання електронним підписом. У випадку відмови від підписання електронним підписом вказаної картки в термінах залізничної доби, оскільки згідно п.6.2 розділу 1 Правил перевезень вантажів залізничним транспортом України, звітна доба - це час із 17 години 01 хвилини однієї доби до 17 години 00 хвилини наступної доби за київським часом, працівниками залізниці складається акт загальної форми ГУ-23 про відмову вантажовласника від підпису накопичувальної картки. Враховуючи, що представників вантажовласника, тобто позивача, у даному випадку, є декілька, які мають право підписувати накопичувальні картки, то працівник залізниці не має можливості бачити і знати, хто конкретно відмовився від підписання електронним підписом тієї чи іншої картки, і як наслідок, при складанні акта загальної форми про відмову від підпису не вказується прізвище та ініціали вантажовласника.

Станцією Гуменці були оформлені відповідні документи - акти загальної форми ГУ-23 про затримку вагонів, на підставі яких за час знаходження спірних вагонів на станції призначення нараховано збір за зберігання вантажів за накопичувальними картками.

Згідно з наявними у матеріалах справи накопичувальними картками та актами загальної форми ГУ-23, які не підписані вантажовласником, позивачу нараховувався як збір за зберігання вантажу, так і плата за користування вагонами, при чому позивач проти стягнення плати за користування вагонами не заперечував.

При цьому факт знаходження на під'їзних коліях в спірний період значно більшої кількості вагонів, ніж передбачено договором № 379 про експлуатацію залізничної під'їзної колії при станції Гуменці Південно-Західної залізниці від 01.05.2014 не заперечується позивачем, але в той же час позивач довільно трактує положення вказаного договору та ЄТП.

Щодо збільшення розмір збору, суд зазначає наступне.

У виданих наказах про збільшення розміру збору за зберігання вантажів відповідач посилається на ст.36 Статуту залізниць, якою передбачено, що у разі виникнення ускладнень на станції у зв'язку з несвоєчасним вивантаженням і вивезенням вантажів начальник залізниці має право збільшувати розмір збору за їх збереження до двократного розміру.

При цьому, факт ускладнень роботи станцій розглядається керівництвом станції, фіксується документально та при наявності потреби приймається рішення про звернення до дирекції з метою видання наказу про збільшення збору до двократного, який не є санкцією.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заява відповідача про застосування строку позовної давності у даній справі не підлягає задоволенню, оскільки вимоги заявлені у межах строку позовної давності, крім того, суд відмовляє у задоволенні позову по суті позовних вимог.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на позивача та відшкодуванню за рахунок відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24.04.2019

Суддя О.М.Ярмак