ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2019 року м. Дніпро Справа № 908/2202/18

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кощеєва І.М. ( доповідач )

суддів: Кузнецової І.Л., Подобєда І.М.

секретар судового засідання Абадей М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Головного управління Національної поліції в Запорізькій області

на рішення Господарського суду Запорізької області від 21.02.2019 р.

( суддя Корсун В.Л., м. Запоріжжя, повний текст рішення складено 27.02.2019 р.)

у справі

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Профуна",

( Житомирська обл., Житомирський р-н, с. Сінгури )

до відповідача 1: Головного управління Національної поліції в Запорізькій області,

( м. Запоріжжя )

до відповідача 2: Головного управління

Державної казначейської служби України у Запорізькій області,

( м. Запоріжжя )

про стягнення 234 936,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Профуна" ( далі ТОВ "Профуна" ) звернулося до до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та до Головного управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області про стягнення ( згідно уточнення ) з Державного бюджету України на свою користь 234 936,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю посадових та службових осіб Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.02.2019 р. позов задоволено -стягнуто з Державного бюджету України на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Профуна" 234 936 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю посадових та службових осіб Головного Управління Національної поліції в Запорізькій області. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Профуна" витрати на проведення експертизи в сумі 1 800,00 грн.

Не погодившись із вказаним рішенням, Головне управління Національної поліції в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник посилається на те, що рішення господарського суду від 21.02.2019 р. прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи.

Скаржник вважає таким, що не відповідає дійсним обставинам справи висновок суду першої інстанції про те, що ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2018 р. у справі № 335/7439/18 встановлено, що належне ТОВ «Профуна» майно, вилучене в ході обшуку дозвіл на вилучення якого ухвалою слідчого судді не надавався, вважається тимчасово вилученим майном, оскільки обшук проведено на території ТОВ "Азовтехнологістик", а не території ТОВ «Барк».

При цьому Скаржник зазначає, що слідчий вилучив полети свіжомороженої риби ( в тому числі 20 полетів мороженої риби «тюлька» загальною вагою 18 072 кг. ) під час обшуку на території ТОВ "Азовтехнологістик" у порядку передбаченому ч. 7 ст. 236 КПК України.

Скаржник наголошує на тому, що встановлення судом за ТОВ «Профуна» права власності на 20 полетів свіжемороженої риби на підставі копій договорів та актів приймання-передачі без надання оригіналів вказаних документів є передчасним. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. В судових засіданнях представником Скаржника зазначалось про необхідність надання оригіналів вказаних документів.

Водночас, на думку Скаржника, ТОВ «Профуна» не було заявлено позовних вимог про визнання права власності на полети свіжемороженої риби. Право власності ТОВ «Профуна» обґрунтовувало на підставі договорів та того, що зазначений факт встановлено ухвалою Орджонікдезевського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2018 р., яка винесена в порядку кримінального судочинства. Таким чином, встановлення факту власності або володіння певним майном, за думкою Скаржника не належить до завдань кримінального судочинства.

Скаржник зазначає, що посилання суду на преюдиційність ухвали Орджонікдезевського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2018 р. у справі № 335/7439/18 не має правових підстав, оскільки зазначена ухвала винесена при розгляді матеріалів кримінального провадження і є процедурною, а не рішенням но суті в кримінальному провадженні ( вирок, ухвала про закриття провадження ). Тож, обставини встановленні в вище зазначеній ухвалі суду, що ТОВ «Профуна» є власником частини полетів свіжомороженої риби вилучених під час обшуку підлягають доказуванню в загальному порядку при розгляді справи.

Крім того, Скаржник вважає, що судом при відмові в залученні третьої особи директора ТОВ «Барк» Череповського В.П. порушено принцип змагальності сторін, що вплинуло на не встановлення усіх обставин справи, а саме: обставини знищення майна, причини знищення майна.

Також, судом не взято до уваги лист слідчого управління ГУНП від 08.02.2019 р. № 1287/6-2019 про незадовільний стан вилучення водних біоресурсів. Тож, застосування кофіцієнту 13 грн. за 1 кг свіжомороженої риби є безпідставним. Крім того експертний висновок, призначений для визначення ринкової ціни свіжомороженої риби, яка підлягає продажу за межі України є неналежним доказом по справі.

У відзиві на апеляційну скаргу, ТОВ "Профуна" не погоджується з доводами викладеними в апеляційній скарзі, вважає їх безпідставними, а скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Зокрема, Товариство посилається на те, що знищення тимчасово вилученого майна у даній справі відбулось внаслідок недотримання слідчим норм КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов'язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 р. № 1104 ( надалі - Порядок № 1104 ). Дані норми покладають відповідальність за збереження тимчасово вилученого майна саме на слідчого, що здійснив таке вилучення. Цілісна розписка, що не передбачена жодною нормою ані КПК України, ані Порядком № 1104, не звільняє слідчого від відповідальності. А на випадок знищення такого майна, законодавцем й введено норму про відповідальність за ці дії, до якої й має бути притягнуто винних осіб. При цьому, їх діями завдано шкоду не ТОВ "Профуна", а Державному бюджету України.

Товариство також вказує на те, що при вирішення клопотання представника Відповідача про витребування оригіналів даних доказів судом першої інстанції було надано обґрунтовану оцінку доводам учасників процесу, зокрема з огляду на те, що достовірність даних документів у суду не викликала сумнівів. Крім того, ключовою умовою для застосування даної норми ГПК України є сумнів не будь-який, а саме щодо відповідності копії документа його оригіналу, який заявником наведений не був.

Крім того, Товариство зазначає про те, що належність тимчасово вилученого майна ТОВ "Профуна" підтверджено відповідними документами, які складені в ході господарських операцій з постачання цього майна. Ухвала ж слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя обґрунтовує позовні вимоги лише в частині її протиправного невиконання.

Товариство наголошує на тому, що судом першої інстанції обґрунтовано відмовлено в задоволенні клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, через те, що рішення суду у даній справі не створить нових обов'язків, від вже існуючих, для ТОВ «БАРК».

Автоматизованою системою документообігу Центрального апеляційного господарського суду для розгляду даної справи було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Кощеєв І.М. ( доповідач ), судді - Кузнецова І.Л., Подобєд І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 21.03.2019 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено апеляційну скаргу до розгляду в судове засідання на 18.04.2019 р.

Відповідач - 2 не скористався своїм правом участі в судовому засіданні та не забезпечив явку уповноваженого представника, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Беручи до уваги, що неявка вказаного учасника провадження у справі, належним чином повідомленого про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, матеріали справи є достатніми для розгляду апеляційної скарги, апеляційний господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представника Відповідача - 2.

У судовому засіданні 18.04.2019 р. була оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників Позивача та Відповідача-1, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та заперечення проти неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 26.09.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Профуна" ( далі Покупець ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Азовтехнологістик" ( далі Постачальник ), був укладений Договір поставки № 926, ( далі Договір - 1 ), за умовами п. 1.1. якого Постачальник зобов'язується передати в погоджені строки, а Покупець прийняти та оплатити рибу та морепродукти.

Згідно з п. 6.3. Договору - 1 право власності на Товар переходить до Покупця з моменту фактичного отримання Товару згідно накладної на складі Постачальника.

П. 10.1. Договору - 1 визначено, що строк дії цього договору - до виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

30.11.2017 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Профуна" ( далі Покупець ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Азовтехнологістик" ( далі Постачальник ), був укладений Договір поставки № 1130 ( далі Договір - 2 ), за умовами п. 1.1. якого Постачальник зобов'язується виготовити за замовленням Покупця: Тюльку морожену в кількості 130 000 кг., Бичок морожений в кількості 70 000 кг; Відходи рибні в кількості 60 000 кг.

05.12.2017 р. до Договору - 2 його сторонами була підписана Додаткова угода, відповідно до п. 1 якої сторони прийшли згоди викласти п. 6.3. Договору № 1130 в наступній редакції: "Право власності на Товар переходить до Покупця з моменту фактичного отримання Товару згідно накладної на складі Постачальника. Після отримання Покупець має право передати товар Постачальнику на відповідальне зберігання за актом приймання-передачі. Вартість зберігання товару строком до 31.03.2018 р. включено у ціну товару, зазначену у п. 4.1. цього договору".

П. 10.1. Договору - 2 визначено, що строк дії цього договору - до виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

Позивачем на підтвердження виконання умов Договору - 1 до матеріалів справи надані засвідчені копії наступних документів, підписаних між Покупцем та Постачальником, а саме: видаткова накладна № РН-0120101 від 01.12.2017 р. ( поставка рибних відходів у кількості 20 280 кг. ); товарно-транспортна накладна № РН-0120101 від 01.12.2017 р.; рахунок-фактура № СФ-0000127 від 17.11.2017 р.; рахунок-фактура № СФ-0000136 від 01.12.2017 р.; акт № 1 приймання-передачі товарів на зберігання від 14.12.2017 р. ( бичок морожений у кількості 44 000 кг., тюлька заморожена у кількості 44 000 кг. ); акт № 121901 повернення товарів зі зберігання від 19.12.2017 р. ( бичок морожений у кількості 12 217 кг.); акт № 122901 повернення товарів зі зберігання від 29.12.2017 р. ( тюлька заморожена у кількості 3 834 кг. ); акт № 031501 повернення товарів зі зберігання від 15.03.2018 р. ( бичок морожений у кількості 11 215 кг., тюлька заморожена у кількості 5 011 кг. ); акт № 031502 повернення товарів зі зберігання від 15.03.2018 р. ( бичок морожений у кількості 936 кг. ); акт № 032901 повернення товарів зі зберігання від 29.03.2018 р. ( тюлька заморожена у кількості 6 022 кг. ); акт № 032902 повернення товарів зі зберігання від 29.03.2018 р. ( бичок морожений у кількості 14 046 кг. ); акт № 041801 повернення товарів зі зберігання від 18.04.2018 р. ( тюлька заморожена у кількості 14 015 кг. ); акт № 041802 повернення товарів зі зберігання від 18.04.2018 р. ( бичок морожений у кількості 6 007 кг. ).

Разом з тим, до матеріалів справи Позивачем на підтвердження виконання умов Договору - 2 надані засвідчені копії наступних документів, підписаних між Покупцем та Постачальником, а саме: видаткова накладна № РН-0122101 від 19.12.2017 р. ( поставка тюльки замороженої у кількості 130 000 кг., поставка бичка мороженого у кількості 70 000 кг. та рибних відходів у кількості 39 720 кг. ); акт № 2 приймання-передачі товарів на зберігання від 19.12.2017 р. ( тюльки замороженої у кількості 130 000 кг., бичка мороженого у кількості 70 000 кг., рибних відходів у кількості 39 720 кг. ); акт № 121902 повернення товарів зі зберігання від 19.12.2017 р. ( відходів рибних у кількості 7 784 кг. ); акт № 122902 повернення товарів зі зберігання від 29.12.2017 р. ( відходів рибних у кількості 16 463 кг. ).

Також Позивачем до матеріалів справи надані платіжні доручення № 693 від 04.12.2017 р., № 380813 від 15.12.2017 р., № 380812 від 15.12.2017 р., № 380811 від 15.12.2017 р. на підтвердження оплати на користь ТОВ "Азовтехнологістик" за рибну продукцію згідно рахунка № 136 від 01.12.2017 р.

Позов мотивовано тим, що у період з 02.07.2018 р. по 07.07.2018 р. старшим слідчим в ОВС Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі СУ ГУНП в Запорізькій області) майором поліції Пашко О. С. в межах досудового розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань ( далі ЄРДР ) за № 0000157 від 30.05.2018 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 249, ч. 2 ст. 364 КК України, на підстави ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Калюжної В. В. від 02.07.2018 р. у справі № 335/7439/18, провадження № 1-кс/335/5031/18 було проведено обшук всіх споруд, розташованих за адресою: м. Бердянськ Запорізької області, вул. Халтуріна, буд. 10.

Як зазначає Позивач в позовній заяві, за результатами обшуку складено відповідний протокол від 03.07.2018 р., згідно з яким було вилучено в тому числі таке майно, що на лежить ТОВ "Профуна": 24 полети мороженої риби "бичок" наступною вагою: 1324, 1123, 949, 1090, 935, 637, 337, 1079, 1031, 1089, 1069, 1356, 1385, 1054, 1313, 1357, 1325, 1345, 1377, 1364, 1347, 1087, 514, 452 кілограми, які мають рукописний текст та зазначення ваги ТОВ "Профуна", загальною вагою 25 935 кг. ( п. 45 протоколу обшуку ); 20 полетів мороженої риби "тюлька" наступною вагою: 625, 956, 890, 869, 832, 980, 1076, 812, 839, 874, 890, 950, 835, 932, 963, 941, 943, 931, 968, 968 кілограма, які мають аркуші з рукописним текстом та зазначенням ваги ТОВ "Профуна", загальною вагою 18 072 кг. ( п. 46 протоколу обшуку ); полети з мороженою рибою "тюлька" загальною вагою 122 031 кг. ( п. 48 протоколу обшуку ).

З матеріалів справи вбачається, що тюлька свіжоморожена вагою 18 072 кг. в брикетах, вилучена за адресою: м. Бердянськ, вул. Халтуріна, 10, була передана слідчим СУ ГУНП в Запорізькій області Пашко О.С. на відповідальне зберігання на підставі цілісної розписки від 06.07.2018 р. Череповському В.П.

10.07.2018 р. слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Калюжною В.В. за результатами розгляду клопотання слідчого про арешт майна винесено ухвалу, якою клопотання слідчого про арешт майна, вилученого у період з 03.07.2018 р. по 07.07.2018 р. під час проведення обшуку за адресою: м. Бердянськ Запорізької області, вул. Халтуріна, буд. 10, задоволено частково та накладено арешт на майно, вказане в ухвалі. Зокрема в частині накладення арешту на майно, яке належить ТОВ "Профуна", а саме: 24 полети мороженої риби "бичок" наступною вагою: 1324, 1123, 949, 1090, 935, 637, 337, 1079, 1031, 1089, 1069, 1356, 1385, 1054, 1313, 1357, 1325, 1345, 1377, 1364, 1347,1087, 514, 452 кілограми, які мають рукописний текст та зазначення ваги ТОВ "Профуна", загальною вагою 25 935 кг., 20 полетів мороженої риби "тюлька" наступною вагою: 625, 956, 890, 869, 832, 980, 1076, 812, 839, 874, 890, 950, 835, 932, 963, 941, 943, 931, 968, 968 кг., які мають аркуші з рукописним текстом та зазначенням ваги ТОВ "Профуна", загальною вагою 18 072 кг., полети з мороженою рибою "тюлька" загальною вагою 122 031 кг. - відмовлено.

Як вбачається зі змісту ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.07.2018 р. слідчим суддею було встановлено, що вилучена рибна продукція, яка належить ТОВ "Профуна", була придбана останнім у ТОВ "Азовтехнологістік" на підставі договорів поставок. Матеріали кримінального провадження, досліджені слідчим суддею, не містять даних про причетність ТОВ "Профуна" та ТОВ "Азовтехнологістік" до вчинення кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні. Факт придбання рибної продукції ТОВ "Профуна" підтверджуються наданими доказами, та слідчим в ході розгляду клопотання не спростовано. Тому, на переконання слідчого судді, підстави для накладення арешту на вилучену рибну продукцію, яка належить ТОВ "Профуна", за зазначеною у клопотанні адресою відсутні, оскільки слідством не доведено, що саме вона була незаконно виловлена із Азовського моря товариствами, відносно незаконних дій яких проводиться досудове розслідування, та має значення для проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 01.08.2018 р. у вищевказаній справі задоволено апеляційну скаргу представника ТОВ "ТД Рибпром" Волкова І.С. на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.07.2018 р. та скасовано її в частині задоволення клопотання слідчого про арешт майна, яке було вилучено під час обшуку за адресою: м. Бердянськ Запорізької області, вул. Халтуріна, буд. 10 у кримінальному провадженні № 0000157, прийнято в цій частині нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області про накладення арешту на вилучене майно відмовлено. В решті ухвалу слідчого судді залишено без змін.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Калюжної В.В. від 06.08.2018 р. у справі № 335/7439/18 задоволено скаргу ТОВ "Профуна" на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні № 0000157, яка полягала у неповерненні тимчасово вилученого майна, та зобов'язано слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області, в провадженні якого перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000157 від 30.05.2018 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 249, ч. 2 ст. 364 КК України, повернути представнику ТОВ "Профуна" тимчасово вилучене під час проведення 03.07.2018 р. обшуку за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Халтуріна, 10, наступне майно: 24 полети мороженої риби бичок, наступною вагою: 1324, 1123, 949, 1090, 935, 637, 337, 1079, 1031, 1089, 1069, 1356, 1385, 1054, 1313, 1357, 1325, 1345, 1377, 1364, 1347, 1087, 514, 452 кг., які мають рукописний текст та зазначення ваги ТОВ "Профуна", загальною вагою 25 935 кг.; 20 полетів мороженої риби тюлька, наступною вагою: 625, 956, 890, 869, 832, 980, 1076, 812, 839, 874, 890, 950, 835, 932, 963, 941, 943, 931, 968, 968 кілограм, які мають аркуші з рукописним текстом та зазначенням ваги ТОВ "Профуна", загальною вагою 18 072 кг.; полети з мороженою рибою тюлька загальною вагою 122 031 кг., які знаходяться в опечатаному приміщенні морозильної камери фреонового холодильника за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Халтуріна, 10.

За твердженням Позивача обставини, включаючи підтвердження права власності ТОВ "Профуна" на вищеперелічене майно встановлені судовими рішеннями Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, які набрали законної сили, а тому мають преюдиційний характер та не потребують доказування.

Також, Позивач посилається на те, що наприкінці серпня - на початку вересня 2018 року посадовими особами ГУНП в Запорізькій області було повернуто представникам ТОВ "Профуна" належне товариству майно, а саме: 24 полети мороженої риби бичок наступною вагою: 1324, 1123, 949, 1090, 935, 637, 337, 1079, 1031, 1089, 1069, 1356, 1385, 1054, 1313, 1357, 1325, 1345, 1377, 1364, 1347, 1087, 514, 452 кг., які мають рукописний текст та зазначення ваги ТОВ "Профуна", загальною вагою 25 935 кг.; полети з мороженою рибою тюлька загальною вагою 122 031 кг., які знаходяться в опечатаному приміщенні морозильної камери фреонового холодильника за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Халтуріна, 10.

Як вказує Позивач в позові, пізніше 07.09.2018 р. представник ТОВ "Профуна" з'явився за узгодженою із старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області майором поліції Пашко О.С. адресою для отримання решти тимчасово вилученого майна ( 20 полетів мороженої риби тюлька наступною вагою: 625, 956, 890, 869, 832, 980,1076, 812, 839, 874, 890, 950, 835, 932, 963, 941, 943, 931, 968, 968 кг., які мають аркуші з рукописним текстом та зазначенням ваги ТОВ "Профуна", загальною вагою 18 072 кг. ), а саме: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Кабельників, буд. 1-Г. Проте, старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області майором поліції Пашко О.С. було повідомлено представника ТОВ "Профуна", що громадянин Череповський В. П., якому була передана на відповідальне зберігання для розміщення в морозильних камерах ТОВ "БАРК" рибна продукція, яка належить ТОВ "Профуна" - пояснив, що 12.07.2018 р. на території складу сталось відключення електроенергії, а аварійна лінія підключення була незаконно розібрана ПрАТ "Азовкабель", у зв'язку з чим риба була перероблена. Відомості за даним фактом були внесені старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області майором поліції Пашко О.С. до ЄРДР за № 0000261 від 07.09.2018 р. за ч. 1 ст. 388 КК України.

Позивач вважає, що всупереч вимогам ч. 4 ст. 168 КПК України та п. п. 26-27 Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов'язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 р. № 1104, посадовою особою ГУНП в Запорізькій області не забезпечено схоронність тимчасово вилученого майна, яке належить ТОВ "Профуна", внаслідок чого майно протиправно вибуло з його власності, чим Позивачу завдано матеріальну шкоду, яка підлягає відшкодуванню в порядку ст. ст. 1173, 1174 ЦК України, ст. 25 Бюджетного кодексу України. При цьому вказує, що згідно з експертним висновком Житомирської торгово-промислової палати № В-7040 від 11.09.2018 р., станом на дату експертизи, середня вартість 1 кг. свіжомороженої тюльки цілої ( з головою та хвостом, не патрана ) складає 13 грн. Відповідно вартість 18 072 кг. тюльки складає 234 936,00 грн. Тому просить стягнути з Державного бюджету України на свою користь 234 936,00 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями та бездіяльністю посадових та службових осіб Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

Як встановлено місцевим господарським судом згідно відомостей, які містяться у відкритому доступі в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, громадських формувань, Головне управління Національної поліції в Запорізькій області за організаційно-правової формою є органом державної влади.

П. 2 розділу І Положення про органи розслідування Національної поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.07.2017 р. № 570, визначено, що слідчі управління головних управлінь Національної поліції в АР Крим та місті Севастополі, областях та місті Києві є органами досудового розслідування.

Відповідно до п. 1 розділу VI вказаного Положення слідчий - службова особа органу Національної поліції України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої КПК України, здійснювати досудове розслідування.

Таким чином, як слушно зазначив суд першої інстанції спір в даній справі стосується відшкодування майнової шкоди, завданої протиправними діями та бездіяльністю службової особи органу досудового розслідування ( який одночасно є органом державної влади ).

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Як зазначалося раніше, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Калюжної В.В. від 06.08.2018 р. у справі № 335/7439/18 задоволено скаргу ТОВ „Профуна" та зобов'язано слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області, в провадженні якого перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000157 від 30.05.2018 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 249, ч. 2 ст. 364 КК України, повернути представнику ТОВ „Профуна" тимчасово вилучене під час проведення 03.07.2018 р. обшуку за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Халтуріна, 10, відповідне майно - полети мороженої риби.

Приймаючи вказану ухвалу у справі № 335/7439/18, слідчий суддя встановив, що СУ ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000157 від 30.05.2018 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 249, ч. 2 ст. 364 КК України. Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.07.2018 р. надано дозвіл на проведення обшуку всіх споруд, розташованих за адресою: Запорізька область м. Бердянськ, вул. Халтуріна, 10, з метою виявлення та вилучення підроблених документів, які видаються суб'єктам господарської діяльності для незаконного вилову риби та подальшої її реалізації, предметів, що зберегли сліди кримінального правопорушення. Згідно з долученим до матеріалів скарги протоколом обшуку від 03.07.2018 р., слідчим було проведено обшук за адресою: Запорізька область м. Бердянськ, вул. Халтуріна, 10, в ході якого було виявлено та вилучено майно, перераховане у відповідному протоколі обшуку, в т.ч. зазначене у скарзі майно ( п. п. 45, 46, 48 протоколу обшуку ). З наданих матеріалів скарги, слідчим суддею встановлено, що власником вилученого в ході обшуку майна є заявник ТОВ „Профуна", що підтверджується матеріалами скарги. Слідчим суддею встановлено, що слідчий у кримінальному провадженні № 0000157, у відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України, звернувся дослідчого судді з відповідним клопотанням про арешт майна, вилученого під час обшуку за адресою: Запорізька область м. Бердянськ, вул. Халтуріна, 10. Ухвалою слідчого судді від 10.07.2018 р. в задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на майно, яке належить ТОВ „Профуна", та було вилучено слідчим під час обшуку, було відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 01.08.2018 р. ухвалу слідчого судді від 10.07.2018 р. в частині відмови у накладенні арешту на належне ТОВ „Профуна" вилучене майно залишено без змін. За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначене у скарзі майно, яке належить ТОВ „Профуна", вилучене слідчим в ході обшуку за адресою: Запорізька область м. Бердянськ, вул. Халтуріна, 10, а саме: 24 полети мороженої риби бичок, наступною вагою: 1324, 1123, 949, 1090, 935, 637, 337, 1079, 1031, 1089, 1069, 1356, 1385, 1054, 1313, 1357, 1325, 1345, 1377, 1364, 1347, 1087, 514, 452 кілограм, які мають рукописний текст та зазначення ваги ТОВ „Профуна" загальною вагою 25 935 кілограм; 20 полетів мороженої риби тюлька, наступною вагою: 625, 956, 890, 869, 832, 980, 1076, 812, 839, 874, 890, 950, 835, 932, 963, 941, 943, 931, 968, 968 кілограм, які мають аркуші з рукописним текстом та зазначенням ваги ТОВ „Профана" (мовою оригіналу), загальною вагою 18 072 кілограм; полети з мороженою рибою тюлька загальною вагою 122 031 кілограм, які знаходяться в опечатаному приміщенні морозильної камери фреонового холодильника за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Халтуріна, 10, на даний час органом досудового розслідування не арештовано та не повернуто його власнику. Крім того, органом досудового розслідування не підтверджено, що вилучене в ході обшуку майно, про яке йдеться у скарзі, входить до переліку майна, дозвіл на вилучення якого надавався ухвалою слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, та не надано даних, які б свідчили, що в ході досудового розслідування встановлено обставини, які свідчать про те, що зазначене майно має значення для досудового розслідування та може бути доказом у кримінальному провадженні. Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що належне заявнику майно, вилучене в ході обшуку дозвіл на вилучення якого ухвалою слідчого судді не надавався, вважається тимчасово вилученим майном. Слідчим суддею не встановлено обґрунтованих підстав для подальшого утримання вилученого слідчим майна".

Згідно з ч. 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Калюжної В. В. від 06.08.2018 р. у справі № 335/7439/18 набрала законної сили.

Ч. 2 ст. 21 КПК України визначено, що вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов'язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин), тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно із ч. 2, 3, 4 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов'язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику. Після тимчасового вилучення майна уповноважена службова особа зобов'язана забезпечити схоронність такого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 р. № 1104 "Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України" затверджений Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов'язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, далі Порядок № 1104.

Як зазначалоя раніше, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2018 р. у справі № 335/7439/18 встановлено, що належне ТОВ "Профуна" майно, вилучене в ході обшуку дозвіл на вилучення якого ухвалою слідчого судді не надавався, вважається тимчасово вилученим майном.

Фактичні обставини справи та наявні докази свідчать про те, що тимчасово вилученим майном, щодо якого виник спір в даній справі, є 20 полетів мороженої риби тюлька вагою 18 072 кг., яка належить до об'єктів біологічного походження.

Судом також встановлено, що на підставі цілісної розписки від 06.07.2018 р. тюлька свіжоморожена вагою 18 072 кг. в брикетах, вилучена за адресою: м. Бердянськ, вул. Халтуріна, 10, була передана слідчим СУ ГУНП в Запорізькій області Пашко О.С. на відповідальне зберігання Череповському В.П., що суперечить п. п. 26, 27 Порядку № 1104. При цьому, вказаний Порядок взагалі не передбачає можливості слідчого передавати на зберігання тимчасово вилучене майно шляхом складання цілісної розписки.

Отже, як слушно зазначив місцевий господарський суд, здійснивши передачу тимчасово вилученого майна на зберігання Череповському В.П. слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області Пашко О.С. порушив положення п. п. 26, 27 Порядку № 1104.

При цьому, в силу ч. 4 ст. 168 КПК України та Порядку № 1104 саме слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області є відповідальною особою за забезпечення схоронності тимчасово вилученого майна.

Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Калюжної В.В. від 06.08.2018 р. у справі № 335/7439/18 зобов'язано слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області, в провадженні якого перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000157 від 30.05.2018 р., за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 249, ч. 2 ст. 364 КК України, повернути представнику ТОВ "Профуна" тимчасово вилучене під час проведення 03.07.2018 р. обшуку за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Халтуріна, 10, наступне майно: 24 полети мороженої риби бичок наступною вагою: 1324, 1123, 949, 1090, 935, 637, 337, 1079, 1031, 1089, 1069, 1356, 1385, 1054, 1313, 1357, 1325, 1345, 1377, 1364, 1347, 1087, 514, 452 кілограм, які мають рукописний текст та зазначення ваги ТОВ "Профуна", загальною вагою 25 935 кілограм; 20 полетів мороженої риби тюлька наступною вагою: 625, 956, 890, 869, 832, 980, 1076, 812, 839, 874, 890, 950, 835, 932, 963, 941, 943, 931, 968, 968 кг., які мають аркуші з рукописним текстом та зазначенням ваги ТОВ "Профуна", загальною вагою 18 072 кілограм; полети з мороженою рибою тюлька загальною вагою 122 031 кг., які знаходяться в опечатаному приміщенні морозильної камери фреонового холодильника за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Халтуріна, 10.

Разом з тим, станом на день прийняття рішення в даній справі докази повернення слідчим ГУНП в Запорізькій області Позивачу вилученого майна, зокрема: 20 полетів мороженої риби тюлька вагою 18 072 кг. в матеріалах справи відсутні.

Вказані обставини свідчать про невиконання слідчим ГУНП в Запорізькій області вимог ухвали слідчого судді від 06.08.2018 р. у справі № 335/7439/18, яка є законною та обов'язковою для виконання, а відтак про бездіяльність останнього.

В матеріалах справи наявний лист вих. № 11191/6-2018 від 14.11.2018 р. за підписом начальника відділу слідчого управління ГУНП в Запорізькій області Деркача С.К., в якому зазначено, що під час проведення по кримінальному провадженню № 0000157 від 30.05.2018 р. обшуку за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Халтуріна, буд. 10 у ТОВ "Профуна" було вилучено: 24 полети мороженої риби "бичок", загальною вагою 25935 кілограмів, яка 04.09.2018 р. була повернута власнику; полети з мороженою рибою "тюлька" загальною вагою 122 031 кг., яка 28.08.2018 р. була повернута власнику; 20 полетів мороженої риби "тюлька" загальною вагою 18 072 кг., яка була передана на відповідальне зберігання ОСОБА_5 у морозильні камери ТОВ "БАРК" за адресою: Запорізька область, Бердянськ, вул. Кабельників, буд. 1-Г, а в подальшому була перероблена, у зв'язку з відключенням електроенергії 12.07.2018 р. У зв'язку з фактичним знищенням мороженої риби "тюлька", загальною вагою 18 072 кг., СУ ГУНП в Запорізькій області 07.09.2018 р. були внесені відомості до ЄРДР за № 0000261 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України".

Також, в матеріалах справи міститься витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за кримінальним провадженням № 0000261 від 07.09.2018 р. за ч. 1 ст. 388 КК України, в якому зазначені наступні відомості: "В ході досудового розслідування по кримінальному провадженню за № 0000157 від 30.05.2018 р., були проведені обшуки м. Бердянськ, де були вилучені морожена риба тюлька в кількості 18 072 кг, морожена риба тюлька в кількості 23 103 кг, морожена риба бичок в кількості 1 630 кг., риба бичок в кількості 6 916 кг. В подальшому зазначена риба була передана на відповідальне зберігання ОСОБА_5, в морозильні камери ТОВ "БАРК", розташовані за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Кабельників, 1-Г. 06.09.2018 р. на вимогу органу досудового розслідування ОСОБА_5 видати вище зазначену рибу, для передачі її власникам, останній повідомив, що 12.07.2018 р. на території складу сталось відключення електроенергії, а аварійна лінія підключення була незаконно розібрана ПрАТ "Азовкабель", у зв'язку з чим риба була перероблена. Вказаними діями було вчинено знищення майна, яке було описане та на яке накладено арешт".

В листі вих. № 1287/6-2019 від 08.02.2019 р. за підписом начальника відділу слідчого управління ГУНП в Запорізькій області Деркача С.К., зазначається, що слідчим управлінням ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000261, відомості про яке внесені до ЄРДР від 07.09.2018 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України за фактом перероблення та знищення майна, яке було вилучено під час обшуку в м. Бердянськ, де була вилучена в т.ч. морожена риба тюлька в кількості 18 072 кг. Зазначена риба була передана на відповідальне зберігання ОСОБА_5 в морозильні камери ТОВ "БАРК". Допитаний Чериповсьский повідомив, що 12.07.2018 р. підприємство було знеструмлене, після чого температура в холодильній камері почала підійматись, а водні біоресурси почали псуватись, та відповідно до санітарних норм вони не могли бути застосовані в харчовій промисловості. Враховуючи те, що підприємство займається харчовою промисловістю, то ОСОБА_5 прийнято рішення зберегти водні біоресурси шляхом їх переробки у муку, про що ним видано наказ по підприємству. В подальшому водні біоресурси були перероблені в муку. По кримінальному провадженню проводяться слідчі дії, а саме проводяться допити свідків, запитується інформація та копії відповідних документів від установ, з метою встановлення причини знеструмлення об'єктів, де зберігались водні біоресурси, що призвело до їх псування. Також направлено запити про надання інформації про подальшу долю перероблених водних біоресурсів. Під час проведення обшуку за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Халтуріна, 10, під час вилучення водних біоресурсів - тюлька, яка належить ТОВ "Профуна", було встановлено, що вона зберігалась з порушенням норм ДСТУ 4868:2007 Національного стандарту України, а саме: на рибі відсутні відомості про дату її виробництва, місце виробництва, партію та строк зберігання; риба зберігалась з іншими продуктами, тісто, м'ясо. Крім того, при візуальному огляді риби було видно, що вона висохла, так як в ній були відсутні сліди льоду або води, що вказувало на значний час її зберігання. Досудове слідство по кримінальному провадженню триває, про хід досудового розслідування буде повідомлено додатково.

Враховуючи викладені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вилучене під час обшуку майно, власником якого є Позивач, а саме: 20 полетів мороженої риби тюлька вагою 18072 кг), і яке було передано слідчим Слідчого управління ГУНП в Запорізькій області Пашко О.С. всупереч положень п. 26, 27 Порядку № 1104 на зберігання Череповському В.П., у зберігача відсутнє.

Згідно наявного в матеріалах справи експертного висновку № В-7040 від 11.09.2018 р. Житомирської торгово-промислової палати, експерт встановив, що дійсна станом на дату експертизи середня вартість 1 кг. свіжомороженої тюльки цілої ( з головою та хвостом, не патраної ) складає 13,00 грн. З урахуванням визначеної у вказаному експертному висновку вартості Позивач визначив розмір завданої йому шкоди за неповернення 20 полетів мороженої риби тюлька вагою 18 072 кг в сумі 234 936,00 грн.

В основу оскаржуваного рішення про задоволення позовних вимог Позивача покладено висновок місцевого господарського суду про те, що зазначені дії ( бездіяльність ) Відповідача - 1 щодо вилучення майна у Позивача за відсутності дозволу, незабезпечення збереження вилученого у Позивача майна у визначеному законодавством порядку та неповернення майна законному власнику свідчать про невиконання Відповідачем - 1 покладеного на нього законом обов'язку щодо забезпечення схоронності тимчасово вилученого майна. Крім того, майно взагалі було передано слідчим на зберігання з порушенням вимог п. п. 26, 27 Порядку № 1104. Вказані дії ( бездіяльність ) Відповідача - 1 стали причиною завдання Позивачу шкоди ( позбавлення належного на праві власності майна - 20 полетів мороженої риби тюлька вагою 18 072 кг. ) та настання наслідку у вигляді його знищення, що свідчить про наявність прямого причинно-наслідкового зв'язку, як елементу цивільного правопорушення. При цьому, формулюючи резолютивну частину рішення в даній справі, місцевий господарський суд послався на постанову Верховного Суду від 19.06.2018 р. у справі № 910/23967/16.

Не погоджуючись з рішенням господарського суду, Відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення місцевого суду скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволені позову.

Узагальнені доводи апеляційної скарги: посилання суду першої інстанції на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2018 р. у справі № 335/7439/18 в частині того, що «належне ТОВ «ПРОФУНА» майно, вилучене в ході обшуку, дозвіл на вилучення якого ухвалою слідчого судді не надавався, вважається тимчасово вилученим майном» є хибними; Позивачем не надано оригіналів документів первинного бухгалтерського обліку щодо права власності на тимчасово вилучене майно; ухвала слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2018 р. у справі № 335/7439/18 не має ознак преюдиційності, а отже встановлені нею обставини підлягають доказуванню в загальному порядку; судом першої інстанції було порушено принцип змагальності в контексті відмови в задоволенні клопотання представника Відповідача - 1 про залучення до участі у справі третьої особи; судом безпідставно покладено в основу визначення розміру збитків наданий Позивачем висновок Житомирської ТПП та не взято до уваги листа СУ ГУНП в Запорізькій області щодо ненадежного стану рибної продукції, вилученої у ТОВ «ПРОФУНА».

Ст. 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, погоджується з висновками суду попередньої інстанції про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке.

Ст. 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, згідно з частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальними положеннями, передбаченими ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст. 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч. 6 цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами ( ст. ст. 1173, 1174 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України.

Ст. ст. 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов'язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов'язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов'язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має Позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України.

Дії (бездіяльність) Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, внаслідок яких (якої) було завдано шкоди, є основним предметом доказування та, відповідно встановлення у цій справі, оскільки відсутність такого елемента делікту свідчить про відсутність інших складових цієї правової конструкції та відсутність самого заподіяння шкоди як юридичного факту, внаслідок якого виникають цивільні права та обов'язки ( ст. 11 ЦК України ).

Ст. 16 КПК України визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За змістом ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Обов'язок уповноваженої службової особи забезпечити схоронність тимчасово вилученого майна в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, визначений ч. 4 ст. 168 КПК України.

Порядком № 1104 визначені правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов'язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

Відповідно до п. 27 Порядку № 1104 схоронність тимчасово вилученого майна до повернення майна власнику у зв'язку з припиненням тимчасового вилучення майна або до постановлення слідчим суддею, судом ухвали про накладення арешту на майно, забезпечується згідно з п. п. 1-26 цього Порядку.

Арешт майна, відповідно до ст. 174 КПК України може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

За ст. 169 КПК України у разі скасування арешту тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено.

Отже, обов'язок належно зберігати тимчасово вилучене майно та негайно повернути тимчасово вилучене майно після скасування ухвали про накладення арешту на майно прямо передбачений чинним законодавством.

За змістом позовної заяви Позивач визначає, що незаконні дії, рішення та протиправна бездіяльність посадових та службових осіб Відповідача - 1 полягають у незаконному вилученні майна, дозвіл на вилучення якого не надавався, незаконній передачі вилученого майна сторонній особі за відсутності правових підстав, незабезпеченні схоронності тимчасово вилученого майна та неповерненні такого майна власнику. Наявність шкоди Позивач вбачає у протиправному позбавленні його об'єктів права власності ( 20 полетів мороженої риби тюлька загальною вагою 18 072 кг. ) на загальну суму 234 936,00 грн., що і складає розмір завданої шкоди. Також вказує про наявність прямого причинно-наслідкового зв'язку між неправомірними діями, рішеннями та бездіяльністю посадових та службових осіб ГУНП в Запорізькій області та шкодою, що настала.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Законом України № 475/97 від 17.07.1997 р. ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. ( далі - Конвенція ) та Перший протокол до Конвенції, а відтак в силу ст. 9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

При цьому відповідно до положень ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Особою, відповідальною перед потерпілим за шкоду, завдану органами державної влади, їх посадовими та службовими особами, відповідно до наведених вище положень ЦК України, та Відповідачем у справі є держава, яка набуває і здійснює свої цивільні права та обов'язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Таким органом у цій справі є Головне управління Національної поліції в Запорізькій, як особа, відповідальна у спірний період за збереження та повернення тимчасового вилученого майна, та Казначейська служба, яка здійснює списання коштів з державного бюджету на підставі рішення суду.

Враховуючи викладене колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що визначений законом обов'язок повернути майно не виконаний державою у спірних правовідносинах, не надано жодних гарантій повернення майна, не встановлено строку повернення такого майна, в зв'язку з чим наявні підстави для стягнення з Державного бюджету України заподіяних Позивачу збитків.

Щодо посилання в ухвалі Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду на виключну правову проблему в питанні самостійного встановлення господарськими судами незаконності дій органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування під час розгляду справ про відшкодування шкоди, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.03.2019 р. у справі № 920/715/17 ( Провадження № 12-199гс18 ) визначила, що питання наявності між сторонами деліктних зобов'язань та цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду перебуває у площині цивільних правовідносин потерпілого та держави, що не регулюються нормами КПК України, а господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази.

Суд першої інстанції вірно взяв до уваги відповідні судові рішення, зокрема ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Калюжної В.В. від 06.08.2018 р. у справі № 335/7439/18 якою було задоволено скаргу ТОВ „Профуна". З аналізу змісту вказаної ухвали вбачається, що судом встановлено протиправність дій ( бездіяльність ) слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області, а саме: вилучення слідчим під час проведення обшуку майна, яке належить ТОВ "Профуна", за відсутності дозволу на його вилучення, та неповернення слідчим тимчасово вилученого майна Позивачу.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості та недоведеності розміру стягнутої судовим рішенням шкоди, колегія суддів виходить з того, що збитки - це об'єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов'язання було виконано боржником.

Чинним законодавством України обов'язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв'язок між правопорушенням і збитками покладено на Позивача.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд в силу приписів ч. 1 ст. 86 ГПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлені судом фактичні обставини викладаються в судовому рішенні з посиланням на докази, на підставі яких їх встановлено.

Як свідчать матеріали справи, у зв'язку з необхідністю визначення розміру збитків, заподіяних знищенням риби, Позивач звернувся до Житомирської торгово-промислової палати із заявкою № 341 від 10.09.2018 р., в якій просив визначити ринкову вартість тюльки замороженої вагою 18 072 кг. на дату реєстрації звернення.

Згідно наявного в матеріалах справи експертного висновку № В-7040 від 11.09.2018 р. Житомирської торгово-промислової палати, експерт встановив, що дійсна середня вартість 1 кг. свіжомороженої тюльки цілої ( з головою та хвостом, не патраної ) станом на дату експертизи, складає 13,00 грн.

З урахуванням визначеної у вказаному експертному висновку вартості, Позивач визначив розмір завданої йому шкоди за неповернення 20 полетів мороженої риби тюлька вагою 18 072 кг в сумі 234 936,00 грн.

Доводи Скаржника щодо заперечення факту належності Позивачу на праві власності втрачених 20 полетів мороженої риби тюлька вагою 18 072 кг. є безпідставними та необґрунтованими, оскільки на підтвердження факту придбання у власність рибної продукції (в т.ч. риби тюлька) Позивачем надані до матеріалів справи належним чином засвідчені копії договору поставки № 926 від 26.09.2017 р., договору поставки № 1130 від 30.11.2017 р., видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, рахунків-фактур та актів приймання-передачі товарів на та із зберігання. Крім того, факти належності Позивачу на праві власності вказаної риби встановлені в ухвалах Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.07.2018 р. та від 06.08.2018 р. у справі № 335/7439/18, які набрали законної сили.

Стосовно посилання Скаржника на ненадання Позивачем оригіналів договорів поставки, видаткових накладних, товарно-транспортних накладних, рахунків-фактур та актів приймання-передачі товарів, то як слушно зазначив суд першої інстанції вказані документи надані Позивачем до матеріалів справи у належним чином засвідчених копіях. При цьому, як зазначено в оскаржуваному рішенні Відповідач - 1 клопотання про їх витребування суду не заявляв. Разом з тим нормою ч. 6 ст. 91 ГПК України передбачене саме право суду з власної ініціативи витребувати оригінал письмового доказу.

З приводу доводів Скаржника проти преюдиційності ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2018 р. у справі № 335/7439/18, яка на думку останнього є процедурною, то колегія суддів апеляційного суду вважає, що обставини, встановлені ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06.08.2018 р. у справі № 335/7439/18 не потребують доказування та обгрунтовано були враховані судом при розгляді даної справи.

Доводи Скаржника, що експертний висновок № В-7040 від 11.09.2018 р. не є належним доказом, оскільки призначений для визначення ринкової ціни свіжомороженої риби, яка підлягає продажу за межі України ("для митних процедур") є безпідставними, оскільки експертиза проводилась Житомирською торгово-промисловою палатою на підставі заявки № 341 від 10.09.2018 р. Позивача, яка містила чітке формулювання мети - визначення розміру шкоди (збитків), завданої знищенням мороженої риби тюлька вагою 18 072 кг.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов'язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів Скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" ( Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 р. ).

Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі суд дійшов висновку, що Скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

З огляду на приписи ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини від 23.02.2006 р." Конвенція застосовується судами України як частина національного законодавства, а практика ЄСПЛ, через рішення якого відбувається практичне застосування Конвенції, застосовується судами як джерело права.

Отже, доводи заявника апеляційної скарги про порушення норм матеріального та процесуального права судом попередньої інстанцій під час прийняття оскаржуваного процесуального документу не знайшли свого підтвердження.

Водночас колегія суддів погоджується з аргументами, викладеними Позивачем у відзиві на апеляційну скаргу, що ґрунтуються на встановлених місцевим господарським судом обставинах справи та відповідають нормам процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.

За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення залишенню без змін.

У зв'язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на Скаржника.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 269, 270, 273, 275 - 285, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 21.02.2019 р. у справі № 908/2202/18 залишити без змін.

Витрати з оплати судового збору за подання апеляційної скарги віднести на Скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у двадцятиденний строк до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 22.04.2019 р.

Головуючий суддя І. М. Кощеєв

Суддя І. Л. Кузнецова

Суддя І. М. Подобєд