ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2019 року

м. Київ

Справа № 902/199/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є.В. - головуючого, Мачульського Г.М., Кушніра І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Астапової Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Авангард" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2018 та рішення Господарського суду Вінницької області від 18.07.2018 у справі

за позовом заступника прокурора Вінницької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах - Фонду державного майна України до: 1. Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця"; 2. Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Авангард" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" про витребування майна із чужого незаконного володіння (ціна позову 9 607 652,49 грн),

за участю представників:

прокуратури - Томчук М.О.;

позивача - Ізвєков К.В. (довіреність від 02.01.2019 № 10);

відповідача-1 - Ніцос А.А. (адвокат);

відповідача-2 - не з'явилися,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У квітні 2018 року заступник прокурора Вінницької області (далі - прокурор) в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, - Фонду державного майна України (далі - ФДМ України) звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" (далі - ПрАТ "Укрпрофоздоровниця") та Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Авангард" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" (далі - ДП "Клінічний санаторій "Авангард"), про витребування із чужого незаконного володіння відповідачів майнового комплексу "Клінічний санаторій "Авангард" на користь ФДМ України та зобов'язання відповідачів повернути ФДМ України майновий комплекс "Клінічний санаторій "Авангард", який знаходиться за адресою: 22800, м. Немирів, вул. Шевченка, 16, а саме: спальні корпуси № 1-5 (літери А - Д), адміністративний корпус (літера Ж), лікувальний корпус (літера І), їдальню (літера К), реабілітаційний центр з басейном (пральня з котельнею) (літера Н), будинок культури (літера Л), котельню з ванним відділенням (літера О), насосну станцію № 1 (літера Х), гараж (літера М), теплицю (літера П), спальні павільйони № 1-4 (літери Р-У), оранжерею (літера Ф), будинок на території оранжереї (літера Ш), очисні споруди (літера Щ), водонапірну башту (літера Ч), склад льодник (літера Ю), овочесховища (літери El, Е), конюшню (літера Я).

1.2. В обґрунтування своїх вимог прокурор зазначав про те, що 25.01.2012 Господарським судом Вінницької області винесено рішення у справі № 9/189/2011/5003, яке набрало законної сили, яким визнано недійсним рішення виконавчого комітету Немирівської міської ради від 20.07.1999 № 117, від 21.07.2009 № 126, від 19.10.2010 № 175 та визнано право власності держави в особі ФДМ України на майновий комплекс клінічного санаторію "Авангард", зокрема на: спальні корпуси № 1-5 (літери А-Д), адміністративний корпус (літера Ж), лікувальний корпус (літера І), їдальню (літера К), реабілітаційний центр з басейном (пральня з котельнею) (літера Н), будинок культури (літера Л), котельну з ванним відділенням (літера О), насосну станцію № 1 (літера Х), гараж (літера М), теплицю (літера П), спальні павільйони № 1-4 (літери Р-У), оранжерею (літера Ф), будинок на території оранжереї (літера Ш), очисні споруди (літера Щ), водонапірну башту (літера Ч), склад льодник (літера Ю), овочесховища (літери E1, Е), конюшню (літера Я), розташований за адресою: Вінницька область, м. Немирів, вул. Шевченка, 16.

Прокурор наголошував, що 25.02.2013 майновий комплекс "Клінічний санаторій "Авангард" зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за державою в особі ФДМ України.

Посилаючись на те, що зазначене майно перебуває у безпідставному користуванні ДП "Клінічний санаторій "Авангард", прокурор просив задовольнити позовні вимоги.

2. Фактичні обставини справи, встановлені судами

2.1. Судами встановлено, що рішенням Господарського суду Вінницької області від 25.01.2012 у справі № 9/189/2011/5003, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 22.08.2012 та постановою Вищого господарського суду України від 17.12.2013, визнано недійсним рішення виконавчого комітету Немирівської міської ради від 20.07.1999 № 117, від 21.07.2009 № 126 та від 19.10.2010 № 175, а також визнано за державою в особі ФДМ України право власності на майновий комплекс клінічного санаторію "Авангард", зокрема на: спальні корпуси № 1-5 (літери А-Д), адміністративний корпус (літера Ж), лікувальний корпус (літера І), їдальня (літера К), реабілітаційний центр з басейном (пральня з котельнею) (літера Н), будинок культури (літера Л), котельня з ванним відділенням (літера О), насосна станція № 1 (літера Х), гараж (літера М), теплиця (літера П), спальні павільйони № 1-4 (літери Р-У), оранжерея (літера Ф), будинок на території оранжереї (літера Ш), очисні споруди (літера Щ), водонапірна башта (літера Ч), склад льодник (літера Ю), овочесховища (літери E1, Е), конюшня (літера Я), розташований за адресою: м. Немирів, вул. Шевченка, 16.

2.2. 25.02.2013 майновий комплекс "Клінічний санаторій "Авангард" зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за державою в особі ФДМ, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 18.01.2018 № 110943600 (а.с. 60-61, т. 1).

2.3. 13.02.2018 листом № 11-07/473 Регіональне відділення ФДМ України по Вінницькій області звернулося до ДП "Клінічний санаторій "Авангард" із вимогою виконати рішення Господарського суду Вінницької області від 25.01.2012 у справі № 9/189/2011/5003 та у строк до 15.02.2018 повернути майновий комплекс Клінічного санаторію "Авангард", підписавши акт приймання-передачі.

2.4. У відповідь на вказану вимогу від 13.02.2018 ДП "Клінічний санаторій "Авангард" листом від 05.03.2018 № 310 повідомило Регіональне відділення ФДМ України по Вінницькій області, що ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" є засновником і власником ДП "Клінічний санаторій "Авангард". Прийняття рішень щодо відчуження основних фондів, вчинення будь-яких правочинів, спрямованих на обтяження чи обмеження права власності товариства на належні йому основні засоби відноситься виключно до компетенції наглядової ради товариства. Прийняття рішень про підписання акта приймання-передачі майна не належить до компетенції керівника санаторію і можливе тільки на рівні керівництва ПрАТ "Укрпрофоздоровниця".

3. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

3.1. Рішенням Господарського суду Вінницької області від 18.07.2018 (суддя Банасько О.О.), залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2018 (колегія суддів: Миханюк М.В., Коломис В.В., Дужич С.П.), позов до ДП "Клінічний санаторій "Авангард" задоволено повністю. Вирішено витребувати із чужого незаконного володіння ДП "Клінічний санаторій "Авангард" майновий комплекс "Клінічний санаторій "Авангард" на користь ФДМ України та зобов'язати ДП "Клінічний санаторій "Авангард" повернути майновий комплекс "Клінічний санаторій "Авангард" ФДМ України. У задоволенні позову до ПрАТ "Укрпрофоздоровниця" відмовлено повністю.

Рішення мотивовані тим, що держава в особі позивача - ФДМ України є власником спірного майнового комплексу "Клінічний санаторій "Авангард", проте це майно перебуває у володінні ДП "Клінічний санаторій "Авангард" та використовується ним без достатніх правових підстав, оскільки відповідачем-2 не надано жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б підтверджували правомірність володіння ним спірним нерухомим майном.

4. Короткий зміст доводів і вимог касаційної скарги

4.1. У касаційній скарзі ДП "Клінічний санаторій "Авангард" посилається на порушення судами попередніх інстанцій вимог статей 3, 20 Закону України "Про профспілки, їх права та гарантії діяльності" та зазначає, що судами не враховано постанови Верховної Ради України від 04.02.1994 № 3943-ХІІ, від 10.04.1992 №2268-ХІІ, у зв'язку з чим просить скасувати оскаржувані судові рішення та постановити нове рішення про відмову в позові.

5. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

5.1. У відзиві на касаційну скаргу ФДМ України, посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваних судових рішень, просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

5.2. У відзиві на касаційну скаргу прокурор зазначає про те, що судами попередніх інстанцій правильно встановлено дійсні обставини справи, надано їм належну правову оцінку та правильно застосовано норми матеріального права, у зв'язку з чим просить залишити оскаржувані судові рішення без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.

6. Позиція Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

6.1. Відповідно до частин 1, 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

6.2. Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, представників сторін, що з'явилися у судове засідання, перевіривши наведені обставини, Верховний Суд у межах перегляду справи у касаційній інстанції, обговоривши доводи, викладені у касаційній скарзі, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, зважаючи на таке.

6.3. Судами встановлено, що прокурор, звертаючись із цим позовом, обґрунтовуючи порушення інтересів держави, з посиланням на положення статті 1311 Конституції України, статей 4, 53 ГПК України, статей 23, 24 Закону України "Про прокуратуру", Рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 1-1/99, зазначав про те, що ФДМ України не вживаються належні заходи, спрямовані на повернення державі комплексу будівель та споруд Клінічного санаторію "Авангард", розташованого у м. Немирів, по вул. Шевченка, 16, а спірне нерухоме майно продовжує безоплатно використовуватись ДП "Клінічний санаторій "Авангард". Прокурор стверджував, що внаслідок бездіяльності ФДМ України держава позбавлена можливості здійснювати володіння повернутим згідно з рішенням Господарського суду Вінницької області від 25.01.2012 у справі № 9/189/2011/5003 у її власність майном. При цьому прокурором зазначено, що ФДМ України самостійно заходи щодо усунення порушень інтересів держави у судовому порядку не вживалися.

6.4. Відповідно до статті 1311 Конституції України на органи прокуратури України покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

6.5. За змістом частин 3, 4 статті 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

6.6. Згідно з частинами 1, 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.

6.7. Отже, відповідно до зазначених правових норм представництво прокурором в суді законних інтересів держави здійснюється у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень.

6.8. Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком судів попередніх інстанцій про те, що звертаючись до суду з цим позовом, прокурор відповідно до вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру" та статті 53 ГПК України належним чином обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді, визначив, у чому саме полягає порушення інтересів держави та правильно визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

6.9. Відповідно до частини 1 статі 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а згідно із пунктом 1 частини 2 статті 16 цього Кодексу одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

6.10. За змістом приписів частини 4 статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

6.11. Відповідно до частини 1 статті Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

6.12. Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

6.13. Згідно частини 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

6.14. У відповідності до приписів статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

6.15. Право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння передбачено вимогами статті 387 ЦК України, згідно з якою власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

6.16. Як встановлено судами попередніх інстанцій, 25.02.2013 за державою в особі ФДМ України зареєстровано право власності на майновий комплекс "Клінічний санаторій "Авангард", що підтверджується інформаційною довідкою із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 18.01.2018 № 110943600.

6.17. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

6.18. Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема: гарантування державою об'єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах і в порядку, визначених цим Законом (пункти 1, 4 частини 1 статті 3 Закону).

6.19. Згідно з частиною 4 статті 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

6.20. Таким чином, із внесенням запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, на підставі рішення Господарського суду Вінницької області від 25.01.2012 у справі № 9/189/2011/5003, держава в особі ФДМ України набула право власності на майновий комплекс "Клінічний санаторій "Авангард".

6.21. Крім того, обставини належності права власності державі в особі ФДМ України на майновий комплекс "Клінічний санаторій "Авангард" були встановлені під час розгляду справи № 9/189/2011/5003 та є приюдиційними для даного спору.

6.22. Європейський суд з прав людини у рішенні від 25.07.2002 у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" зазначив, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

6.23. При цьому судами встановлено, що на даний час, спірне майно знаходиться у фактичному володінні ДП "Клінічний санаторій "Авангард" та використовується ним за відсутності будь-яких правових підстав.

7. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

7.1. Враховуючи викладене, задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій дійшли правильних висновків про те, що із внесенням запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, на підставі рішення Господарського суду Вінницької області від 25.01.2012 у справі № 9/189/2011/5003, держава в особі ФДМ України набула право власності на майновий комплекс "Клінічний санаторій "Авангард", а безпідставне використання цього майна ДП "Клінічний санаторій "Авангард" порушує право держави в особі ФДМ України на вільне володіння, користування та розпорядження зазначеним майном.

7.2. Доводи ДП "Клінічний санаторій "Авангард", наведені у касаційній скарзі, про порушення судами попередніх інстанцій положень статей 3, 20 Закону України "Про профспілки, їх права та гарантії діяльності" та неврахування постанов Верховної Ради України від 04.02.1994 № 3943-ХІІ, від 10.04.1992 № 2268-ХІІ, зводяться до тверджень про відсутність у ФДМ України правових підстав для витребування спірного майна із чужого незаконного володіння, зокрема до законодавчого врегулювання та визначення правонаступників, відхиляються колегією суддів, оскільки, як уже було зазначено обставини щодо права власності держави в особі ФДМ України на майновий комплекс "Клінічний санаторій "Авангард" були встановлені під час розгляду справи № 9/189/2011/5003 та є приюдиційними під час вирішення даного спору, тому саме ФДМ України наділений усіма правами, що належать власнику нерухомого майна.

7.3. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України", "Рябих проти Російської Федерації", "Нєлюбін проти Російської Федерації") повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок і недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, зазначені рішення Європейського суду з прав людини суд касаційної інстанції застосовує у цій справі як джерело права.

За таких обставин, оскільки фундаментальних порушень не встановлено, оскаржувані рішення та постанову у справі прийнято із додержанням вимог матеріального та процесуального права, тому підстав для їх зміни чи скасування немає.

8. Розподіл судових витрат

8.1. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 306, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Дочірнього підприємства "Клінічний санаторій "Авангард" Приватного акціонерного товариства лікувально-оздоровчих закладів профспілок України "Укрпрофоздоровниця" залишити без задоволення.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.12.2018 та рішення Господарського суду Вінницької області від 18.07.2018 у справі № 902/199/18 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Є. Краснов

Суддя Г. Мачульський

Суддя І. Кушнір