ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2019 р. Справа №909/743/17

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого - судді Кравчук Н.М.

суддів Кордюк Г.Т.

Хабіб М.І.

при секретарі судового засідання: Шкребій А.В.

розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване автомобільно-транспортне підприємство-0901" б/н від 21.09.2017 (вх. № ЗАГС 01-05/526/18 від 18.10.2018)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12.09.2017 (суддя Б.В. Деделюк)

у справі №909/743/17

за позовом: Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради, с. Крихівці, м. Івано-Франківськ

до відповідача: приватного акціонерного товариства "Спеціалізоване автомобільно-транспортне підприємство-0901" (надалі ПрАТ "САТП-0901"), м. Івано-Франківськ

про стягнення збитків в розмірі 4 787 727,19 грн

за участю учасників справи:

від позивача: Марчук М.І. - адвокат (довіреність б/н від 25.01.2019), Фотуйма Н.Я. - заступник голови (посвідчення від 01.02.2016, довіреність б/н від 12.11.2018); Срібняк М.Є. - депутат сільської ради

від відповідача: Сєрова О.О. - адвокат (свідоцтво КС № 7548/10 від 14.03.2019, (довіреність б/н від 25.03.2019)

Відповідно до п.9 Перехідних положень Розділу ХІ ГПК України в редакції від 15.12.2017 справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких порушено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2017 Крихівецька сільська рада звернулася до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ПрАТ "САТП-0901" про стягнення збитків в розмірі 4 787 727,19 грн.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 12.09.2017 у справі № 909/743/17 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ПрАТ "САТП-0901" на користь Крихівецької сільської ради збитків в розмірі 4 787 727,19 грн та 71 815,91 грн судового збору.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, ввівши об'єкти будівництва в експлуатацію, не уклав договору про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Крихівці, що свідчить про його бездіяльність у вчиненні обов'язкових дій щодо укладення такого договору, хоча 20.04.2017 позивачем було направлено на адресу відповідача примірники проектів договорів про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Крихівці з додатками розрахунку розміру пайової участі та рішеннями сесії Крихівецької сільської ради від 12.04.2017 № 5-22/2017 "Про нарахування пайової участі згідно декларацій про готовність об'єктів до експлуатації, замовником яких виступало ПрАТ "САТП-0901", згідно якого було визначено суму, які відповідачу належало сплатити в якості пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Крихівці. За наведених обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю.

Не погоджуючись з даним рішенням, ПрАТ "САТП-0901" подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано надані ним докази та аргументи, а відтак, винесено незаконне рішення, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю. Зокрема, скаржник зазначає, що величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі. Оскільки між сторонами не визначено розміру пайової участі у спосіб укладення відповідного договору, відтак, на думку апелянта, відсутні підстави для стягнення збитків. Щодо будівництва житлових будинків по вул. Гетьмана Мазепи, 175 А, то договори про пайову участь № 129, №130 були укладені 17.03.2009 з виконавчим комітетом Івано-Франківської міської ради, оскільки станом на момент їх укладення Крихівецька сільська рада входила до складу Івано-Франківської міської ради. Рішення про встановлення меж села було прийнято Крихівецькою сільською радою лише 03.07.2015.

Порушення процесуальних норм права скаржник вбачає в тому, що суд першої інстанції розглянув справу за відсутності представника відповідача не повідомленого в належний спосіб, внаслідок чого він був позбавлений права подати свої заперечення, а також не зміг реалізувати право подати заяву про застосування позовної давності до ухвалення судом рішення. Оскільки відповідач не був обізнаний про розгляд даної справи в суді першої інстанції, ПрАТ "САТП-0901" подало в суд апеляційної інстанції клопотання про застосування строків позовної давності (а.с. 165-167 том І). В обґрунтування заяви зазначає, що позивачу було відомо про будівництво житлового комплексу по вул. Гетьмана Мазепи, 175 А та про виникнення у відповідача обов'язку зі сплати пайової участі. Враховуючи, що декларації про готовність об'єкту до експлуатації були подані 02.09.2011, 29.03.2013 та 28.03.2017, то відповідно станом на момент звернення позивача з даним позовом до суду строк позовної давності минув.

21.02.2019 відповідачем подано суду клопотання про призначення експертизи, в якому просить призначити у даній справі судову економічну експертизу, на розгляд та вирішення якої поставити питання: Чи підтверджується документально та нормативно здійснений Крихівецькою сільською радою розрахунок суми втраченої вигоди від несплати ПрАТ «САТП-0901» пайових внесків на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури с. Крихівці? (зареєстрований в канцелярії суду за вх№ 01-05/717/19).

За змістом ч.1 ст. 99 ГПК України вбачається, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі, зокрема, для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Слід зазначити, що призначення судової експертизи у справі є правом, а не обов'язком суду, яке суд може реалізувати лише у разі виникнення дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування або наявні у справі докази є взаємно суперечливими.

Враховуючи, що предметом доказування у даній справі є стягнення збитків та відсутність чи наявність правової підстави для такого стягнення, для вирішення якого і для з'ясування обставин, що мають значення для справи учасниками справи подано відповідні докази та пояснення, а вирішення спору здійснюється за наслідками дослідження обставин справи та перевірки їх доказами в сукупності, і позовні вимоги ґрунтуються і на інших доводах з посиланням на певні документи та норми законодавства, як і заперечення відповідача, які також підлягають оцінці в установленому процесуальним законом порядку, то суд не вважає, що при вирішенні спору по суті виникли питання, які потребують спеціальних знань, а тому клопотання про призначення експертизи не підлягає задоволенню.

Таким чином, клопотання ПрАТ «САТП-0901» про призначення у справі судової економічної експертизи - судом апеляційної інстанції відхиляється.

Представник скаржника в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав повністю. На підтвердження свої доводів долучив до матеріалів додаткові письмові пояснення (зареєстровані в канцелярії суду за вх№ 01-04/7896/17 від 21.11.2017, 01-04/1601/18 від 20.12.2018, № 01-04/1997/19 від 28.03.2019). Зокрема відповідач вважає, що при нарахуванні суми збитків в розмірі 4 787 727,19 грн, сільською радою не було враховано загальну кошторисну вартість будівництва об'єкта, визначену згідно будівельними нормами, державними стандартами і правилами, а також не враховано розмір опосередкованої вартості саме на дату спорудження об'єктів. Натомість сільською радою було помилково застосовано показник опосередкованої вартості будівництва, затверджений наказом Мінрегіонбуд від 01.02.2017 № 14. Відтак, відповідачем самостійно визначено загальний розмір пайових внесків за трьома деклараціями на загальну суму 2 167 879,88 грн з врахуванням наведених показників, розрахунок яких долучено до матеріалів апеляційного провадження.

Представники позивача в судовому засіданні проти доводів скаржника заперечили з підстав, викладених у письмових поясненнях (зареєстровані в канцелярії суду за вх№01-04/7486/17 від 06.11.2017), рішення суду першої інстанції вважають законним та обґрунтованим, відтак просять суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши учасників справи, Західний апеляційний господарський суд, встановив наступне.

На підставі рішення Крихівецької сільської ради від 26.07.2007 між Крихівецькою сільською радою (орендодавець) та ПАТ "САТП-0901" (орендар) було укладено договір оренди земельної ділянки площею 5,6931 га, що знаходиться на території Крихівецької сільської ради Івано-Франківської міської ради по вул. Виноградна (Гетьмана Мазепи, 175а) (а.с. 70-71 том І).

Відповідно до п. 1.2 договору цільове призначення земельної ділянки для будівництва житлових будинків з приміщеннями громадського призначення.

Пунктом 2.5.2 договору передбачено обов'язок орендаря дотримуватись вимог законодавства про охорону довкілля, екологічної безпеки землекористування та збереження родючості грантів, державних стандартів, норм і правил, проектних рішень, місцевих правил забудови населених пунктів.

15.08.2007 керівником відповідача підписано гарантійний лист про гарантування укладення договору про пайову участь у розвитку соціальної інфраструктури с. Крихівці.

Рішенням Крихівецької сільської ради затверджено Положення про порядок пайової участі замовників будівництва у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Крихівці (а.с. 9-18 том І).

Рішенням Крихівецької сільської ради № 32-10/2016 від 11.07.2016 "Про внесення змін в Положення про пайову участь" затверджено нову редакцію Положення про пайову участь замовників будівництва у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Крихівці.

Відповідно до п. 4.3 Положення у випадку, якщо в Крихівецької сільської ради наявні відомості про те, що на території сільської ради проводиться будівництво, проте, замовником будівництва не укладено договору на пайову участь, сільська рада вправі самостійно направити на адресу замовника будівництва письмові роз'яснення щодо обов'язку останнього укласти договір про пайову участь та долучити до листа проект договору.

Як стверджує позивач, він лише в квітні 2017 року дізнався, що на території села Крихівці відповідачем закінчено будівництво рядку житлових будинків.

Оскільки сільська рада не є учасником процедури реєстрації декларації про готовність об'єктів до експлуатації, 04.04.2017 вона звернулася до ДАБІ України з запитом щодо надання копій зареєстрованих декларацій про готовність до експлуатації будинків, розміщених на території села.

Листом від 06.04.2017 Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі управління державної архітектурно-будівельної інспекції в Івано-Франківській області надала інформацію про те, що відповідач здав ряд об'єктів в експлуатацію та надала копії декларацій від 02.09.2011, 29.03.2013 та 28.03.2014 (а.с. 19, 21-29 том І).

12.04.2017 Крихівецькою сільською радою прийнято рішення №5-22/2017 "Про нарахування пайової участі згідно декларацій про готовність об'єктів до експлуатації, замовником яких виступало ПрАТ "САТП-0901", згідно якого було визначено суму, які відповідачу належало сплатити в якості пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Крихівці, а саме:

- згідно декларації про готовність об'єкту до експлуатації від 02.09.2011 № ІФ 8 на багатоквартирний житловий будинок з приміщеннями громадського призначення в розмірі 626 680,52 грн;

- згідно декларації про готовність об'єкту до експлуатації від 29.03.2013 № ІФ 48 на житлові будинки з приміщеннями громадського призначення (1 пусковий комплекс) в розмірі 875 901,23 грн;

- згідно декларації про готовність об'єкту до експлуатації від 28.03.2014 № ІФ 71 на житловий будинок з приміщеннями громадського призначення (VII пусковий комплекс) в розмірі 3 285 145,44 грн;

та вирішено укласти договори про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Крихівці між Крихівецькою сільською радою та замовником будівництва ПрАТ "САТП-0901" (а.с. 20 том І).

20.04.2017 позивачем направлено на адресу відповідача для розгляду та підписання в 5-ти денний термін з моменту отримання примірники проектів договорів про пайову участь замовників будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Крихівці з додатками розрахунку розміру пайової участі та рішенням сесії Крихівецької сільської ради від 12.04.2017 № 5-22/2017 (а.с. 31-37 том І). Дана кореспонденції отримана відповідачем 26.04.2017, що підтверджується повідомленням про вручення (а.с. 30, 39 том І).

Проте, відповідач отримані примірники проектів договорів не підписав.

Відтак, позивач зазначає, що оскільки відповідач ухилився від виконання обов'язку щодо укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури с. Крихівці та не сплатив пайовий внесок, що потягло заподіяння позивачеві збитків у вигляді упущеної вигоди, то дані обставини стали підставою звернення до суду із даним позовом.

В свою чергу відповідач проти позову заперечив з тих підстав, що конкретний розмір пайового внеску може бути визначений лише в договорі про пайову участь, а такий між сторонами не укладено, тому з боку відповідача немає порушення договірного зобов'язання щодо сплати вказаного платежу та, відповідно, відсутні підстави вважати, що позивачеві заподіяні збитки у вигляді упущеної вигоди. Крім того, не доведено всіх елементів цивільного правопорушення, за наявності яких наступає відповідальність у вигляді відшкодування збитків, та не доведено розміру заявленої до стягнення упущеної вигоди. Також стверджує, що будівництво житлового комплексу введено в експлуатацію у 2011, 2013, та 2014 роках, відповідно позивачем пропущено позовну давність і просить її застосувати.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Предметом позову у даній справі є вимога про стягнення збитків з відповідача, у зв'язку зі зволіканням в укладенні договору пайової участі відповідно до вимог ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та відповідно несплати коштів пайової участі до бюджету сільської ради.

Правове регулювання інституту господарсько-правової відповідальності за правопорушення у сфері господарювання визначено ст.ст. 22, 217, 224, ГК України та ст. ст. 623, 1166 ЦК України.

Статтею ст. 22 ЦК України унормовано, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною 2 ст. 224 ГК України встановлено, що під збитками розуміються витрати, зроблені управленою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управлена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За змістом ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідним є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника, збитками та вини. Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов'язань.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було отримано дозвіл на виконання будівельних робіт 24.03.2006 № 40 (а.с. 110 том І).

За змістом ст. 271 Закону України «Про планування і забудову територій» (в редакції чинної станом на момент виникнення спірних правовідносин) замовник, який має намір здійснити будівництво об'єкта містобудування у населеному пункті, зобов'язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Пайова участь (внесок) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту полягає у відрахуванні замовником до відповідного місцевого бюджету коштів для забезпечення створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту. Величина пайової участі (внеску) замовника у створенні інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування, відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі (внеску) замовника від загальної вартості будівництва (реконструкції) об'єкта містобудування. Розмір пайової участі (внеску) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту визначається не пізніше десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва (реконструкції) об'єкта містобудування, з техніко-економічними показниками. Договір про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше п'ятнадцяти робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до одержання дозволу на виконання будівельних робіт.

Скаржником стверджується, що між ним та Виконавчим комітетом Івано-Франківської області 17.03.2009 було укладено договори про пайову участь (а.с. 111-115 том І). Проте, колегія суддів зазначає, що даний спір стосується будівництва цілого комплексу житлових будинків на території Крихівецької сільської ради по вул. Гетьмана Мазепи, 175 А (колишня Виноградна), що підтверджується договором земельної ділянки від 15.08.2007, а також дозволом на виконання будівельних робіт №40 від 24.03.2006 в якому зазначено про будівництво житлових будинків на вул. Виноградній в с. Крихівці (а.с. 70-71, 110 том І)

Судом встановлено, що на час здачі відповідачем 02.09.2011, 29.03.2013 та 28.03.2014 в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку по вул. Гетьмана Мазепи, 175 А м. Івано-Франківськ (на території Крихівецької сільської ради) порядок пайової участі (внеску) замовника у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту було врегульовано нормами Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", який набрав чинності з 12.03.2011.

Частиною 1 ст.40 "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції чинної станом на момент виникнення спірних правовідносин) порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Рішенням Крихівецької сільської ради затверджено «Положення про порядок пайової участі замовників будівництва у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Крихівці».

Рішенням Крихівецької сільської ради № 32-10/2016 від 11.07.2016 "Про внесення змін в положення про пайову участь" затверджено нову редакцію положення про пайову участь замовників будівництва у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Крихівці.

Статтею 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції чинної станом на момент виникнення спірних правовідносин) також передбачено обов'язок замовника, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Така пайова участь (внесок) замовника полягає у перерахуванні замовником до відповідного місцевого бюджету коштів для забезпечення створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. У разі якщо загальна кошторисна вартість будівництва об'єкта не визначена згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених органом місцевого самоврядування нормативів для одиниці створеної потужності. Встановлений органом місцевого самоврядування для замовника розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не може перевищувати граничний розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту: 10 відсотків загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для нежитлових будівель та споруд; 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта - для житлових будинків.

Розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається протягом десяти робочих днів з дня реєстрації органом місцевого самоврядування звернення замовника про укладення договору про пайову участь та доданих до нього документів, що підтверджують вартість будівництва об'єкта, з техніко-економічними показниками.

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію.

З матеріалів справи вбачається, що Крихівецька сільська рада листом від 20.04.2017 №217 зверталася до ПрАТ «САТП-0901» щодо укладення договору про пайову участь і направляла для розгляду і підпису проекти відповідних договорів (а.с. 30-39 том І).

Правовий аналіз ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" у сукупності з іншими положеннями цієї статті Закону дозволяє дійти висновку про те, що обов'язок щодо ініціювання укладення такого договору покладено саме на замовника будівництва, оскільки пов'язується з його зверненням до органу місцевого самоврядування.

Строк визначений вказаним Законом та Порядком для укладення договору пайової участі у 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію, встановлений саме для добровільного виконання стороною вказаного обов'язку, і невиконання такого зобов'язання не звільняє замовника від укладення договору, адже невиконання замовником обов'язку передбаченого законом не може надавати йому переваг перед замовником, що виконав обов'язок Закону.

Ввівши об'єкти будівництва в експлуатацію, що підтверджується деклараціями про готовність об'єкта до експлуатації, відповідач не виконав та не уклав остаточний договір про пайову участь.

Оскільки такий договір має бути укладеним в обов'язковому порядку, в межах строку, встановленого названими вище Законами, то не укладення договору свідчить про недотримання вимог законодавства і має наслідком порушення прав та інтересів відповідної територіальної громади.

Згідно ст. 144 Конституції України та ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування" органи місцевого самоврядування при виконанні своїх функцій приймають рішення, які є обов'язковими для виконання на відповідній території.

Відповідно до листа Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.07.2011 № 23-11/6294/0/6-11 "Про пайову участь забудовників у створенні і розвитку інфраструктури населених пунктів" такий порядок, прийнятий та оприлюднений органом місцевого самоврядування, відповідно до норм ч.1 ст. 144 Конституції України, є нормативно-правовим актом, обов'язковим до виконання на відповідній території.

12.04.2017 Крихівецькою сільською радою прийнято рішення №5-22/2017 "Про нарахування пайової участі згідно декларацій про готовність об'єктів до експлуатації, замовником яких виступало ПрАТ "САТП-0901", згідно якого було визначено суму, які відповідачу належало сплатити в якості пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури села Крихівці на загальну суму 4 787 727,19 грн (а.с. 20 том І), а саме:

- згідно декларації про готовність об'єкту до експлуатації від 02.09.2011 № ІФ 8 на багатоквартирний житловий будинок з приміщеннями громадського призначення в розмірі 626 680,52 грн;

- згідно декларації про готовність об'єкту до експлуатації від 29.03.2013 № ІФ 48 на житлові будинки з приміщеннями громадського призначення (1 пусковий комплекс) в розмірі 875 901,23 грн;

- згідно декларації про готовність об'єкту до експлуатації від 28.03.2014 № ІФ 71 на житловий будинок з приміщеннями громадського призначення (VII пусковий комплекс) в розмірі 3 285 145,44 грн

Враховуючи приписи ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" щодо обов'язку замовника будівництва прийняти пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який реалізується шляхом укладення відповідного договору за ініціативою саме замовника в порядку, визначеному Законом та деталізованому актом органу місцевого самоврядування, та з огляду на встановлені в судовому засіданні обставини, суд констатує, що відповідач не звернувся до позивача про укладення такого договору в строк до введення житлових будинків по вул. Г. Мазепи, 175-А в експлуатацію. Така поведінка ПрАТ «САТП-0901» не відповідає вимогам названого Закону і є протиправною, такою, що може потягнути за собою заподіяння шкоди у вигляді ненадходження до місцевого бюджету коштів пайової участі.

Разом з тим, розмір збитків підлягає доведенню кредитором.

Як видно з розрахунку розміру пайового внеску забудовнику ПрАТ «САТП-0901» по вказаних вище об'єктах, які здані в експлуатацію згідно декларацій від 02.09.2011, 29.03.2013 та 28.03.2014, на основі якого розраховано упущену вигоду в загальній сумі 4 787 727,19 грн, позивачем використано показник опосередкованої вартості спорудження 1 м.кв об'єкту будівництва в Івано-Франківській області (без ПДВ), затверджений наказом Мінрегіонбуду №14 від 01.02.2017 (а.с. 33, 35, 37 том І).

Однак, відповідно до ч. 5 ст. 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та п. 5.2 Положення величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об'єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Лише у разі, якщо така вартість не визначена згідно з ДБН, стандартами і правилами, вона визначається на основі встановлених нормативів для одиниці створеної потужності.

Проте, сільською радою не враховано ні загальну кошторисну вартість будівництва об'єкта, визначену згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами, а ні розміру опосередкованої вартості на дату спорудження об'єктів.

Показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України розраховуються щоквартально спеціально уповноваженим органом виконавчої влади з питань містобудування та архітектури, виходячи зі структури безпосередніх витрат з будівництва об'єкта - представника, скоригованої відповідно до змін рівня цін на трудові та матеріально-технічні ресурси. Прогнозні показники щорічно затверджуються наказом уповноваженого органу, направляються зацікавленим центральним органам виконавчої влади і застосовуються при прогнозуванні обсягів державних інвестицій, що спрямовуються на будівництво, реконструкцію, придбання житла для окремих категорій громадян, що потребують підтримки держави (п.п. 2.1, 3.6 Порядку визначення та застосування показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затвердженого наказом Державного комітету з будівництва та архітектури України №174 від 27.09.2005).

Об'єкт, зданий у експлуатацію згідно декларації від 02.09.2011 №ІФ 8 (Корпус №11):

- показник опосередкованої вартості спорудження 1м.кв об'єкту будівництва. До розрахунку взято показник у розмірі 7 214,17 грн. (без ПДВ), тоді як даний показник повинен був становити 3 475 грн. (без ПДВ), згідно наказу Мінрегіонбуду №110 від 07.07.2011. З урахуванням зазначеного, єдиний розмір пайового внеску за даний об'єкт повинен був становити станом на 2011 рік 301 866,30 грн. (а не 626 680,52 грн., нараховані позивачем);

Об'єкт, зданий у експлуатацію згідно декларації від 29.03.2013 №ІФ 48 (Корпус №111):

- показник опосередкованої вартості спорудження 1м. кв об'єкту будівництва. До розрахунку взято показник у розмірі 7214,17 грн. (без ПДВ), тоді як даний показник повинен був становити 3 810 грн. (без ПДВ), згідно наказу Мінрегіонбуду №387 від 27.07.2012. Окрім того, позивачем, при розрахунку, застосовані некоректні показники здійснюваного будівництва. Загальна площа вбудовано-прибудованих та нежитлових приміщень об'єкту складає 546,7 м2, а не 796,3 м2, як вважає позивач. З урахуванням зазначеного, єдиний розмір пайового внеску за даний об'єкт повинен був становити станом на 2013 рік 405 529,16 грн. (а не 875 901,23 грн., нараховані позивачем);

Об'єкт, зданий у експлуатацію згідно декларації від 28.03.2014 №ІФ 71 (Корпус №УІІ):

- показник опосередкованої вартості спорудження їм2 об'єкту будівництва. До розрахунку взято показник у розмірі 7 214, 17 грн. (без ПДВ), тоді як даний показник повинен був становити 3 870 грн. (без ПДВ), згідно наказу Мінрегіонбуду №369 від 07.08.2013. Окрім того, позивачем, при розрахунку, застосовані некоректні показники здійснюваного будівництва. Загальна площа вбудовано-прибудованих та нежитлових приміщень об'єкту складає 1 546,1 м.кв., а не 2 845,9 м.кв., як вважає позивач. З урахуванням зазначеного, єдиний розмір пайового внеску за даний об'єкт повинен був становити станом на 2014 рік, 1 460 484,42 грн. (а не 3 285 145,44 грн., нараховані позивачем).

Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" імперативно встановлює обов'язок замовника прийняти участь у розвитку інфраструктури населеного пункту у вигляді сплати коштів пайового внеску, тому кошти, які не отримує орган місцевого самоврядування в зв'язку з неправомірним ухиленням замовника від укладення договору про пайову участь, складають його збитки у формі неодержаних доходів (упущеної вигоди).

Таким чином, загальний розмір пайових внесків за трьома спірними деклараціями складає 2 167 879,88 грн. Саме така сума збитків у формі упущеної вигоди підтверджується дослідженими у справі доказами, яким судом надано оцінку за правилами ст. 86 ГПК України.

Відтак, беручи до уваги встановлені під час розгляду справи обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що вимоги позивача підлягають до задоволення частково, як такі, що підтверджені належними і допустимими доказами, а саме до стягнення підлягає 2 167 879,88 грн збитків у формі упущеної вимоги, в решті вимог про стягнення в розмірі 2 619 847,31 грн слід відмовити за безпідставністю.

Щодо доводів скаржника проте, що відповідачу не було відомо про місце, дату та час судових засідань у місцевому господарському суду у цій справі, то суд зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивачем при зверненні з даним позовом було зазначено адресу ПрАТ «САТП - 0901» м. Івано-Франківськ, вул. Гетьмана Мазепи, 175 А (а.с. 4 том І). Така ж адреса міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 31-43 том І).

Слід зазначити, що така адреса: м. Івано-Франківськ, вул. Гетьмана Мазепи, 175 А, юридичної особи ПрАТ «САТП-0901», зазначена у договору оренди земельної ділянки від 15.08.2007, у деклараціях про готовність до експлуатації, в договорах про пайову участь, в листах відповідача адресованих Крихівецькій сільській раді, в договорах купівлі-продажу від 24.05.2017 та 12.07.2017, укладених між ПрАТ «САТП-0901» та ТзОВ «РІЕЛ ІФ» (а.с. 21-30, 62-66, 111-114, 118-120, 171-172 том І). А також в довіреностях на представництво інтересів ПрАТ «САТП-0901» в суді повіреним ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від 05.07.2017 (а.с. 92, 159 том І).

Приписами ч.1 ст. 63 ГПК України (в редакції чинної на момент розгляду справи в суді першої інстанції) визначено, що суддя, прийнявши позовну заяву, не пізніше трьох днів з дня її надходження виносить і надсилає сторонам, прокурору, якщо він є заявником, ухвалу про порушення провадження у справі, в якій вказується про прийняття позовної заяви, призначення справи до розгляду в засіданні господарського суду, про час і місце його проведення, необхідні дії щодо підготовки справи до розгляду в засіданні. Ухвала про порушення провадження у справі надсилається зазначеним особам за повідомленою ними господарському суду поштовою адресою. У разі ненадання сторонами інформації щодо їх поштової адреси, ухвала про відкриття провадження у справі надсилається за адресою місцезнаходження (місця проживання) сторін, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності сторін за такою адресою, вважається, що ухвала про порушення провадження у справі вручена їм належним чином.

На підставі дослідження наявних у матеріалах справи доказів, колегія суддів встановила, що ухвали місцевого господарського суду від 02.08.2017 та від 22.08.2017 надсилались на адресу ПрАТ «САТП-0901», яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: 76026, м. Івано-Франківськ, вул. Гетьмана Мазепи, 175 А, однак ці ухвали були повернуті до суду першої інстанції органом поштового зв'язку Укрпошта з відміткою: "вибула" (а.с. 41-48, 55-59 том І).

Отже, неотримання відповідачем кореспонденції, яка направлялася судом на його адресу, зумовлено суб'єктивними причинами, залежало лише від власної волі самого відповідача.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було дотримано всіх необхідних вимог щодо повідомлення відповідача про здійснення розгляду даної справи.

Поряд з цим, при зверненні з апеляційною скаргою, скаржником була вказана адреса ПрАТ «САТП-0901»: м. Івано-Франківськ, вул. Січових Стрільців,23 - поштовий засіб зв'язку (а.с. 99-106 том І). В подальшому відповідачем було заявлено ряд клопотань та подано додаткові пояснення, в яких ПрАТ «САТП-0901» зазначало адресу: 43005, Волинська область, м. Луцьк, вул. 8 Березня, буд.1 оф.1 (а.с. 146-150, 156-157, 165-167, 178-181 том І). Колегія суддів звертає увагу на те, що надіслані ухвали суду апеляційної інстанції на зазначені адреси поверталися суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Частиною 7 ст.120 ГПК України встановлено, що учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

З метою з'ясування фактичної дати зміни адреси юридичної особи ПрАТ «САТП-0901», ухвалою суду Західного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 було зобов'язано відповідача подати суду витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Проте, відповідач вимоги даної ухвали не виконав. Будь-яких пояснень щодо зміни свого місця знаходження протягом розгляду даної справи в суді апеляційної інстанції відповідач так і не спромігся надати суду. Відповідно до вимог ст. 74 ГПК України відповідачем не було доведено поважних причин неподання ним витребуваних судом документів.

Принцип змагальності (ст. 13 ГПК України) та принцип рівності сторін (ст. 7 ГПК України), які тісно пов'язані між собою, є основоположними компонентами концепції "справедливого судового розгляду" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції. Вони вимагають "справедливого балансу" між сторонами: кожній стороні має бути надана розумна можливість представити свою справу за таких умов, що не ставлять її чи його у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

Господарським судом при прийнятті рішень було дотримано вказаних принципів та забезпечено сторонам справедливий судовий розгляд, що відповідає вимогам ГПК України та п. 1 ст. 6 Конвенції. Не з'явлення відповідача у судові засідання (про проведення яких він повідомлявся) з власної волі, без обґрунтування причин неможливості такої відсутності, не може свідчити про недотримання чи порушення судом вказаного принципу.

Враховуючи, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в суді першої інстанції, відтак міг подати свої заперечення, а також реалізувати своє право на подачу заяви про застосування позовної давності до ухвалення судом рішення, оскільки, як встановлено вище, неподання відповідачем таких документів залежало виключно від його волевиявлення.

З огляду на те, що заява про застосування позовної давності не була заявлена в суді першої інстанції, то відповідно така заява до задоволення не підлягає.

Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню, а апеляційна скарга частковому задоволенню.

За змістом ст.129 ГПК України вбачається, що у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись, ст.ст. 269, 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Апеляційну скаргу задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 12.09.2017 у справі № 909/743/17 скасувати в частині стягнення 2 619 847,31 грн збитків. В цій частині прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В решті рішення про стягнення з ПрАТ «Спеціалізоване автомобільно-транспортне підприємство-0901» (43005, м. Луцьк вул. 8 Березня, буд.1, офіс 1, ) на користь Крихівецької сільської ради (площа Двір,1, с. Крихівці, м. Івано-Франківськ, 76293, ) збитків в розмірі 2 167 879,88 грн залишити без змін.

3. Стягнути з ПрАТ «Спеціалізоване автомобільно-транспортне підприємство-0901» (43005, м. Луцьк вул. 8 Березня, буд.1, офіс 1, ) на користь Крихівецької сільської ради (площа Двір,1, с. Крихівці, м. Івано-Франківськ, 76293, ) 32 511,06 грн судового збору за подання позовної заяви.

4. Стягнути з Крихівецької сільської ради (площа Двір,1, с. Крихівці, м. Івано-Франківськ, 76293, ) на користь ПрАТ «Спеціалізоване автомобільно-транспортне підприємство-0901» (43005, м. Луцьк вул. 8 Березня, буд.1, офіс 1, ) 35 762,21 грн за подання апеляційної скарги.

5. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки передбаченні ст.288 ГПК України.

6. Справу повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

судді Г.Т. Кордюк

М.І. Хабіб