У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

19 квітня 2019 року

м. Чернігів

справа № 927/332/19

Господарським судом Чернігівської області у складі судді Белова С.В. в порядку наказного провадження розглянуто заяву б/н від 12 квітня 2019 року та додані до неї документи, які подані

заявником (стягувачем):          Товариством з обмеженою відповідальністю

“Перший Дім”,

Юридична адреса: вул. Осіпова, 10, м. Одеса, 65125

Поштова адреса: вул. Прохорівська, 75а, м. Одеса, 65005

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробничо-торгова фірма “Аве Сан”,

; вул. Івана Мазепи, 66/8, м. Чернігів, Чернігівська область, 14014

про видачу судового наказу

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю “Перший Дім” звернулося до Господарського суду Чернігівської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробничо-торгова фірма “Аве Сан” 71530,84 грн. заборгованості з яких: 70003,60грн. основний борг, 805,21грн - пеня, 92,00грн - 3% річних та 630,03 грн інфляційні та 192,10 грн судового збору.

Заяву обґрунтовано неналежним виконанням боржником договору №ЛВ0319/02 від 05.02.2019 про постачання матеріалів будівельного призначення.

Розглянувши подану заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про видачу судового наказу в частині стягнення 3 % річних, інфляційних та пені виходячи з наступного.

Підстави та порядок видачі судового наказу врегульовано положеннями Розділу ІІ Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, вимоги про сплату неустойки, визначення якого надається у Главі 49 (забезпечення виконання зобов’язання), у зв’язку з порушенням грошових зобов’язань хоча й мають грошовий характер, але за своєю природою не є основним зобов’язанням, а є заходом відповідальності за порушення зобов’язань, та у випадку їх належного обґрунтування та розрахунку вказані суми можуть бути стягнуті з боржника в порядку позовного провадження, оскільки в порядку наказного провадження можливо стягнути лише неоспорювану заборгованість.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, проценти та інфляційні втрати, передбачені ст.625 Цивільного кодексу України, становлять особливий компенсаційний вид відповідальності.

Отже, передбачене законом право кредитора вимагати сплату індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних затрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору, а відтак не є заборгованістю за договором.

З огляду на вищевикладене, оскільки заявником заявлено вимоги щодо стягнення 805,21грн пені, 92,00 грн 3% річних та 630,03 грн інфляційних, які не відповідають вимогам статті 148 Господарського процесуального кодексу України, але можуть бути розглянуті окремо в позовному провадженні, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю “Перший дім” в цій частині у відповідності до ч. 1 п. 3 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно ст.153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п.3-6 ч.1 ст.152 Господарського процесуального кодексу України, в даному випадку в частині вимог про стягнення з боржника пені, інфляційних втрат та 3% річних, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Відповідно до частини 2 статті 152 Господарського процесуального кодексу України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Керуючись ст.148, 152-154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю “Перший дім” (,

юридична адреса: вул. Осіпова, 10, м. Одеса, 65125; поштова адреса: вул. Прохорівська, 75а, м. Одеса, 65005) у видачі судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Виробничо-торгова фірма “Аве Сан” (; вул. Івана Мазепи, 66/8, м. Чернігів, Чернігівська область, 14014) 805,21грн пені, 92,00 грн 3% річних та 630,03 грн інфляційних.

Ухвала складена та підписана 19 квітня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України.

Суддя                                                                                   С.В. Белов

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/