ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/185/19
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Таран С.В.,
суддів: Будішевської Л.О., Мишкіної М.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Комісаренко Валентини Марківни

на ухвалу Господарського суду Миколаївської області №915/185/19 від 19.02.2019, прийняту суддею Давченко Т.М., м. Миколаїв, про повернення позовної заяви Фізичної особи-підприємця Комісаренко Валентини Марківни

до відповідача: Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

про визнання недійсними пунктів рішення №17-ріш від 23.10.2018

ВСТАНОВИВ:

У січні 2019 р. Фізична особа-підприємець Комісаренко Валентина Марківна (далі ФОП Комісаренко В.М.) звернулась з позовом до Миколаївського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, у якому просила визнати недійсними пункти 1, 3, 4, 6 рішення адміністративної комісії відповідача №17-ріш від 23.10.2018.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 04.02.2019 вказану позовну заяву залишено без руху та встановлено ФОП Комісаренко В.М. десятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали для усунення недоліків позовної заяви.

Зазначена ухвала суду мотивована тим, що позов ФОП Комісаренко В.М. не відповідає загальним вимогам щодо змісту та форми позовних заяв, які передбачені статтями 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, оскільки містить низку недоліків, а саме: позовна заява не містить викладення правових підстав позову, тобто норм законодавства, якими належить керуватися при визначенні наявності або відсутності підстав для визнання недійсним рішення відповідача; у позовній заяві не наведено підстав для залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 та Приватного підприємства Агро-Ка та посилань на відповідні приписи законодавства; позивачем не надано до суду належних доказів направлення іншим учасникам справи копії позовної заяви та доданих до неї документів, зокрема, доказів направлення Військовій частині НОМЕР_1 копії оспорюваного рішення адміністративної комісії відповідача №17-ріш від 23.10.2018 та копії договору №74 від 28.11.2017 разом з додатками і додатковими угодами до нього, Військовій частині НОМЕР_2 - копії оспорюваного рішення адміністративної комісії відповідача №17-ріш від 23.10.2018, копії договору №75 від 20.10.2017 разом з додатком, додатковою угодою до нього та накладною №2 від 21.12.2017, Приватному підприємству Агро-Ка - копії договорів №74 від 28.11.2017 та №75 від 20.10.2017 разом з додатками, додатковими угодами до них та накладною №2 від 21.12.2017.

На виконання ухвали Господарського суду Миколаївської області від 04.02.2019 в межах визначеного місцевим господарським судом строку ФОП Комісаренко В.М. подано заяву б/н від 14.02.2019 про усунення недоліків позовної заяви (вх.№2258/19 від 14.02.2019).

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 19.02.2019 (суддя Давченко Т.М.) позовну заяву б/н від 30.01.2019 та додані до неї документи повернуто ФОП Комісаренко В.М.

Повертаючи позовну заяву ФОП Комісаренко В.М., місцевий господарський суд зазначив про те, що позивачем не в повному обсязі усунуто визначені ухвалою суду від 04.02.2019 недоліки позовної заяви, а саме: не викладено норми законодавства, якими належить керуватися при визначенні наявності або відсутності підстав для визнання недійсними пунктів 1, 3, 4, 6 рішення адміністративної комісії відповідача №17-ріш від 23.10.2018, а лише продубльовано первісне обґрунтування позову; не наведено посилань на приписи законодавства, якими належить керуватися при залученні до участі в справі третіх осіб, з відповідним обґрунтуванням відносно кожної з третіх осіб та не надано належних доказів надсилання Військовій частині НОМЕР_1 копій додатків і додаткових угод до договору №74 від 28.11.2017, Військовій частині НОМЕР_2 - копій додатків і додаткових угод до договору №75 від 20.10.2017 та накладної №2 від 21.12.2017, Приватному підприємству Агро-Ка - копій додатків і додаткових угод до вищевказаних договорів та накладної №2 від 21.12.2017.

Не погодившись з постановленою ухвалою, ФОП Комісаренко В.М. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 19.02.2019 у справі №915/185/19 скасувати.

Зокрема, в апеляційній скарзі скаржник зазначає про те, що місцевий господарський суд при постановленні ухвали дійшов помилкового висновку щодо неповного усунення позивачем недоліків позовної заяви, визначених ухвалою суду від 04.02.2019, оскільки учасникам справи було направлено копії додатків і додаткових угод до договорів №74 від 28.11.2017 та №75 від 20.10.2017. Крім того, апелянт наголошує на тому, що питання остаточного визначення предмету спору, характеру спірних правовідносин та кола учасників судового процесу повинні вирішуватися судом на стадії підготовчого провадження, а не під час розгляду можливості відкриття провадження у справі. Скаржник також звертає увагу суду апеляційної інстанції на те, що дії місцевого господарського суду зумовили порушення права позивача на доступ до правосуддя.

Відповідно до частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із частиною третьою статті 270 Господарського процесуального кодексу України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.

Частиною другою статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що у даній справі оскаржується ухвала суду, зазначена в пункті 6 частини першої статті 255 Господарського процесуального кодексу України, то її перегляд за апеляційною скаргою ФОП Комісаренко В.М. ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Будішевської Л.О., Мишкіної М.А. вирішено здійснювати в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Крім того, зазначеною ухвалою апеляційного господарського суду встановлено строк до 09.04.2019 для подання учасниками справи відзивів на апеляційну скаргу та будь-яких заяви чи клопотань з процесуальних питань.

У межах визначеного апеляційним господарським судом строку Миколаївське обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України надало відзив на апеляційну скаргу №64-02/569 від 02.04.2019 (вх.№959/19/Д3 від 05.04.2019), в якому зазначає про її безпідставність та необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а ухвалу місцевого господарського суду без змін. Зокрема, у вказаному відзиві відповідач наголошує на тому, що скаржник не в повному обсязі усунув недоліки позову, тому місцевий господарський суд обґрунтовано дійшов висновку про необхідність повернення позивачу позовної заяви.

Військова частина НОМЕР_1 , Військова частина НОМЕР_2 та Приватне підприємство Агро-Ка своїм правом згідно з частиною першою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не скористалися, відзивів на апеляційну скаргу не надали, що згідно з частиною третьою статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

В силу статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи на предмет правильності застосування Господарським судом Миколаївської області норм права, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Повертаючи позовну заяву ФОП Комісаренко В.М., місцевий господарський суд зазначив про те, що позивачем не в повному обсязі усунуто визначені ухвалою суду від 04.02.2019 недоліки позовної заяви, а саме: не викладено норм законодавства, якими належить керуватися при визначенні наявності або відсутності підстав для визнання недійсними пунктів 1, 3, 4, 6 рішення адміністративної комісії відповідача №17-ріш від 23.10.2018; не наведено посилань на приписи законодавства, якими належить керуватися при залученні до участі в справі третіх осіб, з відповідним обґрунтуванням відносно кожної з третіх осіб та не надано належних доказів надсилання третім особам доданих до позовної заяви документів, які у них відсутні.

Вимоги до змісту та форми позову, а також до документів, які додаються до позовної заяви, встановлено статтями 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 5 частини третьої статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду із вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.04.2019 у справі №910/13266/18.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач обґрунтовує позовні вимоги посиланням на низку нормативно-правових актів (зокрема, Конституцію України, норми якої є нормами прямої дії, Господарський кодекс України, Закон України Про захист економічної конкуренції, Закон України Про публічні закупівлі) та судову практику.

Колегія суддів наголошує на тому, що господарський суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення саме ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини. Отже, саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Зазначений правовий висновок викладено Верховним Судом у постановах від 06.02.2019 у справі №922/587/18, від 01.02.2019 у справі №916/678/18 та від 17.10.2018 у справі №908/2552/17.

Крім того, згідно з пунктом 3 частини першої статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд вирішує низку питань, зокрема, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Таким чином, зазначення судом першої інстанції як в ухвалі про залишення позову без руху, так і в оскаржуваній ухвалі про те, що недоліком позовної заяви є незазначення в ній норм законодавства, якими суду належить керуватися при розгляді справи, є безпідставним та спростовується змістом позовної заяви. При цьому, при вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі суд першої інстанції в силу приписів процесуального закону позбавлений можливості надавати оцінку правильності визначення позивачем норм матеріального закону, якими останній обґрунтовує свої позовні вимоги.

Колегія суддів також не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що незазначення у позовній заяві посилань на приписи законодавства, якими належить керуватися при залученні до участі в справі третіх осіб, та відповідного обґрунтування необхідності залучення до участі у справі Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 та Приватного підприємства Агро-Ка є передбаченим процесуальним законом недоліком позову, який зумовлює неможливість відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

В силу пункту 4 частини другої статті 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд, зокрема, вирішує питання про вступ у справу інших осіб.

З огляду на викладене, місцевий господарський суд повинен був вирішити питання щодо залучення Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 та Приватного підприємства Агро-Ка до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача лише після відкриття провадження у справі та до закінчення підготовчого провадження. При цьому, у разі відсутності підстав для залучення до участі у справі вищезазначених осіб, суд першої інстанції не був позбавлений можливості відкрити провадження у справі та відмовити позивачу у їх залученні в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

В силу частини першої статті 172 Господарського процесуального кодексу України позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язана до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до пунктів 59, 61 постанови Кабінету Міністрів України №270 "Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку" від 05.03.2009 внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відкритими для перевірки їх вкладення. У разі приймання внутрішніх поштових відправлень з оголошеною цінністю з описом вкладення бланк опису заповнюється відправником у двох примірниках. Працівник поштового зв`язку повинен перевірити відповідність вкладення опису, розписатися на обох його примірниках і проставити відбиток календарного штемпеля. Один примірник опису вкладається до поштового відправлення, другий видається відправникові. На примірнику опису, що видається відправникові, працівник поштового зв`язку повинен зазначити номер поштового відправлення. За бажанням відправника на примірнику опису, що вкладається до поштового відправлення, вартість предметів може не зазначатися.

Таким чином, належним доказом відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви та доданих до неї документів є опис вкладення в поштовий конверт з оголошеною цінністю.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем до місцевого господарського суду разом з заявою б/н від 14.02.2019 про усунення недоліків позовної заяви (вх.№2258/19 від 14.02.2019) в якості доказів відправлення іншим учасникам справи копій доданих до позовної заяви документів, які у них відсутні, подано описи вкладень у цінні листи, які підтверджують направлення Військовій частині НОМЕР_1 копії оспорюваного рішення адміністративної комісії відповідача №17-ріш від 23.10.2018 та копії договору №74 від 28.11.2017, Військовій частині НОМЕР_2 - копії оспорюваного рішення адміністративної комісії відповідача №17-ріш від 23.10.2018 та копії договору №75 від 20.10.2017, Приватному підприємству Агро-Ка - копії договорів №74 від 28.11.2017 та №75 від 20.10.2017.

Ненаправлення відповідним учасникам справи копій додатків і додаткових угод до вищезазначених договорів стало однією з підстав для повернення позовної заяви без розгляду. Однак судом першої інстанції при цьому не було достеменно встановлено, що скаржником на адресу третіх осіб направлено лише копії відповідних договорів без додатків і додаткових угод до них.

Колегія суддів враховує, що зазначена у кожному з наданих ФОП Комісаренко В.М. до суду описів вкладень у цінні листи загальна кількість аркушів документів, які направлялись Військовій частині НОМЕР_1 , Військовій частині НОМЕР_2 та Приватному підприємству Агро-Ка, підтверджує те, що позивачем разом з копіями договорів №74 від 28.11.2017 та №75 від 20.10.2017 направлялись також і відповідні додатки і додаткові угоди до них.

Вказане свідчить про те, що у місцевого господарського суду за наявності доданих до заяви б/н від 14.02.2019 про усунення недоліків позовної заяви (вх.№2258/19 від 14.02.2019) описів вкладення у цінні листи №720, №711 та №746 були відсутні підстави вважати, що позивачем не надано належних доказів направлення третім особам доданих до позовної заяви документів.

Водночас колегія суддів враховує, що жодних заперечень проти відкриття провадження у справі №915/185/19 учасниками справи до місцевого господарського суду подано не було.

Крім того, Південно-західний апеляційний господарський суд враховує також наступне.

Приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04.12.1995 у справі "Беллет проти Франції" Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

У рішенні від 13.01.2000 у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28.10.1998 у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.

Таким чином, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що при поверненні позовної заяви, суд першої інстанції проявив надмірний формалізм та непропорційність між застосованими засобами та поставленою метою, наслідком чого стало порушення права позивача на судовий захист.

За таких обставин, ухвала Господарського суду Миколаївської області №915/185/19 від 19.02.2019 є необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню, а матеріали позовної заяви та доданих до неї документів - передачі на розгляд суду першої інстанції.

Керуючись статтями 162, 174, 232, 233, 236, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 280, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Комісаренко Валентини Марківни задовольнити.

Ухвалу Господарського суду Миколаївської області №915/185/19 від 19.02.2019 скасувати.

Матеріали позовної заяви та доданих до неї документів направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строк, який обчислюється відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 23.04.2019.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя М.А. Мишкіна