номер провадження справи 22/22/18-17/149/18
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.04.2019 Справа № 908/2069/18

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі головуючого судді - Корсун В.Л.

при секретарі судового засідання - Юсубовій Д.В.

розглянувши матеріали справи № 908/2069/18

за позовом Фермерського господарства "Західагротранс", 60014, Чернівецька область, Хотинський район, с. Клішківці, вул. Головна, буд. 109

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрікомаш", 71112, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Правди, буд. 80-А, офіс 404

про стягнення суми 325154,45 грн.

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Марчевський Д.І., ордер серії ЗП № 105551 від 26.02.19;

Хорошко С.В., ордер серії ЗП № 094715 від 16.01.19.

СУТЬ СПОРУ:

09.10.18 до господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява фермерського господарства "Західагротранс" (далі ФГ "Західагротранс") за вих. № б/н від 03.10.18 з позовними вимогами про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Агрікомаш" (надалі ТОВ "Агрікомаш") 243 000 грн. суми передоплати за договором поставки № 1691 від 19.07.18, 4 044,45 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами у порядку ст. 536, ч. 3 ст. 693 ЦК України за невиконання зобов'язання з передачі товару згідно договору поставки № 1691 від 19.07.18, 41 310 грн. пені згідно п. 5.4 договору поставки за невиконання зобов'язання з передачі товару згідно договору поставки № 1691 від 19.07.18, 36 800 грн. збитків, завданих невиконанням ТОВ "Агрікомаш" договору поставки № 1691 від 19.07.18.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що 24.07.18 він перерахував на рахунок відповідача повну вартість товару згідно договору поставки № 1691 від 19.07.18 та рахунку № 1691 від 19.07.18, а саме 243 000 грн. Проте, 28.08.18 відповідач відмовився передати товар позивачу, який прибув на склад постачальника для отримання товару. Як зазначає позивач, відповідач всупереч умовам договору поставки від 19.07.18 № 1691 став вимагати: сплати додаткових коштів у сумі 75 000,00 грн.; укладення іншого варіанту договору із специфікацією; повної передоплати нової ціни товару, яка вже складала 318 000.00 грн.; відмовився надати товар для огляду. Листом від 28.08.18 № 182 позивач звернувся до відповідача з проханням повернути кошти за не отриманий товар. Відповідач листом від 28.08.18 № 28.08-1 запропонував позивачу доплатити вартість товару у сумі 75 000,00 грн. Претензією від 03.09.18 позивач повідомив відповідача про односторонню відмову від договору та просив повернути сплачені кошти. Листом від 06.09.18 відповідач повідомив про розірвання договору зі своєї сторони та пообіцяв повернути сплачені позивачем кошти. Оскільки відповідач позивачу 243 000 грн. не повернув, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 243 000 грн. передоплати вартості товару та 4 044,45 грн. - відсотків за користування чужими грошовими коштами на підставі ст. 536, ч. 3 ст. 693 ЦК України. Також позивачем за прострочення поставки заявлено до стягнення з відповідача 41 310,00 грн. пені згідно п. 5.4. договору. Крім того, позивач вказує, що у зв'язку із порушенням відповідачем своїх зобов'язань за договором він зазнав збитків у розмірі 36 800,00 грн. - повна вартість перевезення вантажу сплаченого позивачем за договором перевезення від 18.09.18 укладеного між ФГ "Західагротранс" та ФОП Романчик І.С.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.10.18 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2069/18 та визначено до розгляду судді Ярешко О.В.

Ухвалою від 10.10.18 судом відмовлено у задоволені заяви ФГ "Західагротранс" б/н від 03.10.18 про забезпечення позову.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 12.10.18 позовна заява прийнята до розгляду суддею Ярешко О.В.; відкрито провадження у справі № 908/2069/18; справу призначено до розгляду на 08.11.18 за правилами загального позовного провадження; господарському суду Чернівецької області доручено забезпечити проведення відеоконференції.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 02.11.18 повернуто зустрічну позовну заяву за вих. № б/н від 29.10.18 ТОВ "Агрікомаш".

01.11.18 від відповідача до суду надійшли клопотання про витребування доказів та заява про виклик свідка, в яких судом відмовлено у судовому засіданні 08.11.18 (підстави відмови викладені в ухвалі від 08.11.18 у цій справі).

Ухвалою від 08.11.18 судом закрито підготовче провадження у справі № 908/2069/18 та призначено справу до розгляду по суті на 06.12.18.

На підставі розпорядження керівника апарату господарського суду Запорізької області від 06.12.18 за № П-791/18 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, враховуючи перебування у відпустці судді-доповідача у справі № 908/2069/18 Ярешко О.В. з 26.11.18 по 10.12.18, витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа № 908/2069/18 передана на розгляд судді Корсуну В.Л.

Ухвалою від 11.12.18 справу № 908/2069/18 прийнято до провадження суддею Корсуном В.Л. за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 10.01.19.

Ухвалою від 10.01.19 судом продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів - до 13.03.19 включно та відкладено підготовче засідання у справі на 06.02.19.

16.01.19 ТОВ "Агрікомаш" через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву. Відповідно до надано відзиву відповідачем не визнаються позовні вимоги ФГ "Західагротранс" викладені у позовні заяві з наступних причин:

- договір поставки (на який посилається позивач у своєму позові) не було укладено між позивачем та відповідачем у встановленому законодавством України порядку, а отже на думку відповідача, у сторін не виникає взаємних прав та обов'язків по його виконанню та він не породжує будь-яких правових наслідків;

- Романчик Ігор Семенович не був присутнім при певних подіях, а тому його заява не може бути прийнята до уваги, як письмові свідчення свідка;

- враховуючи здійснення оплати рахунку із запізненням на три дні, постачальник на думку відповідача, теоретично мав право змінити вартість товару в односторонньому порядку, оскільки заборони вчиняти такої дії не передбачено жодним документом укладеним між позивачем та відповідачем належним чином;

- транспортний засіб MAN реєстраційний № НОМЕР_1 за адресою завантаження: м. Беряднськ, вул. Правди, 80 А на територію постачальника не заїжджав, що на думку відповідача дає підстави вважати, що зазначений транспортний засіб взагалі не заїжджав 28.08.18 до м. Бердянськ, у т.ч. за адресою вул. Правди, 80 А.

Ухвалою від 16.01.19 судом відмовлено у задоволенні заяви ФГ "Західагротранс" від 10.01.19 (яка надійшла до суду засобами електронного зв'язку, без електронного цифрового підпису) про відкладення розгляду справи та участь в наступному судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 30.01.19 судом відмовлено у задоволенні заяви ФГ "Західагротранс" від 21.01.19 про участь в судовому засіданні 06.12.19 об 12 год. 00 хв. в режимі відеоконференції у справі № 908/2069/18.

05.02.19 на адресу суду від позивача надійшла відповідь від 30.01.19 на відзив, згідно з якою позивач вважає доводи відзиву безпідставними і з цього приводу зазначає наступне. 19.07.18 з електронної адреси ТОВ "Агрікомаш" на електронну адресу ФГ "Західагротранс" надійшов електронний лист яким відповідач направив позивачу підписаний і завірений печаткою відповідача проект договору поставки від 19.07.18 № 1691, специфікацію № 1 від 19.07.18 до нього, рахунок № 1691 від 19.07.18, виписку з ЄДРПОУ ТОВ "Агрікомаш". У специфікації № 1, яка була направлена на електронну адресу позивача 19.07.18, відповідачем неправильно зазначено розмір ПДВ у сумі 46 166,67 грн. замість правильного розміру у сумі 40 500,00 грн. А тому 24.07.18 з електронної адреси ТОВ "Агрікомаш" на електронну адресу ФГ "Західагротранс" надійшов електронний лист яким відповідач направив позивачу новий варіант Специфікації № 1 від 19.07.18 разом з договором. ФГ "Західагротранс" прийняло пропозицію відповідача на укладення договору поставки № 1691, погодилось із запропонованими умовами договору та здійснило 24.07.18 передоплату повної вартості товару згідно специфікації №1 від 19.07.18 у сумі 243 000 грн. За доводами позивача передоплата рахунку № 1691 здійснена відповідно до умов п. 3.2. договору № 1691. Також позивач зазначає, що відповідно до п. 7.6. договору № 1691, договір переданий по факсимільному зв'язку чи електронною поштою має однакову юридичну чинність із оригіналом. Крім того, позивач вказує, що факт укладення договору поставки від 19.07.18 № 1691 визнається відповідачем у його листах від 28.08.18 №28.08-1 та від 06.09.18 № 06/09-1.

Ухвалою від 06.02.19 судом оголошено перерву в підготовчому засідання у справі № 908/2069/18 на 26.02.19.

Крім того, ухвалою від 06.02.19 судом, в порядку ст. 81 ГПК України, зобов'язано ГУ Національної поліції в Запорізькій області, в строк, не пізніше 26.02.19, надати до суду наступну інформацію: чи пересувався автошляхами Запорізької області транспортний засіб марки - MAN з реєстраційним номером НОМЕР_2 - 28.08.18; чи було зафіксовано 28.08.18 транспортний засіб марки - MAN з реєстраційним номером НОМЕР_2 на території м. Бердянськ чи Бердянського району.

Ухвалою від 08.02.19 судом задоволено заяву ФГ "Західагротранс" від 06.02.19 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції та доручено господарському суду Чернівецької області забезпечити проведення підготовчого засідання у справі № 908/2069/18, призначеного на 26.02.19 об 12 год. 00 хв. в режимі відеоконференції в приміщенні зазначеного суду із дотримання вимог ч. 9 ст. 197 ГПК України.

20.02.19 до суду від ГУ Національної поліції України в Запорізькій області надійшла відповідь за вих. від 15.02.19 № 359/2/01-2019, в якій повідомлено суд, що в ІС "Відеоконтроль-Рубіж" інформації щодо пересування автошляхами України 28.08.18 автомобіля з реєстраційним номером НОМЕР_1 не міститься. Крім того повідомлено, що у м. Бердянськ відеокамер з функцією розпізнавання номерних знаків автомобілів не розташовано. У Бердянському районі такою функцією оснащені камери комплексу "Відеоконтроль-Рубіж", які розташовані в с. Луначарське.

Підготовче засідання у справі 26.02.19 здійснювалось в режимі відеоконференції.

За резолюцією суду заява представника ТОВ "Агрікомаш" від 26.02.19 щодо листування між сторонами у даній справі по суті заявлених позовних вимог приєднана до матеріалів справи № 908/2069/18.

У судовому засіданні 26.02.19 судом закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.03.19, про що винесено відповідну ухвалу.

У судових засіданнях 12.03.19 та 04.04.19 на стадії розгляду справи по суті судом оголошувалась перерва на 04.04.19 та на 05.04.19 відповідно, про що учасники справи повідомлялись під розписку.

Представником позивача у засіданні 04.04.19 подано заяву в порядку ст. 221 ГПК України (яка за резолюцією судді долучена до матеріалів справи), за змістом якої заявник просить суд вирішити питання про судові витрати у даній справі після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

04.04.19 представником позивача через канцелярію суду подано заяву, якою останній просить суд розглянути справу за відсутності представника ФГ "Західагротранс".

У судовому засіданні 05.04.19 представники відповідача проти позову заперечили повністю з підстав викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник позивача у судове засідання призначене на 05.04.19 не з'явився.

Про дату, час та місце судового засідання представника позивача повідомлено належним чином, що підтверджується наявною у матеріалах справи розпискою.

У засіданні суду 05.04.19, на підставі ст. 240 ГПК України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Представникам відповідача повідомлено про дату виготовлення повного тексту рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, суд

ВСТАНОВИВ:

19.07.18 за допомогою засобів електронного зв'язку ТОВ "Агрікомаш" надіслало на електронну адресу ФГ "Західагротранс" примірник договору поставки від 19.07.18 № 1691 на поставку товару - жниварки для збирання соняшника ЖНС-7,4 м у кількості 1 шт., специфікацію № 1 від 19.07.18 до договору від 19.07.18 № 1691 на суму 243 000,00 грн. з ПДВ та рахунок від 19.07.18 № 1691 на суму 243 000,00 грн. Як свідчать екземпляр вказаного договору, а також специфікація і рахунок, на кожному з них міститься підпис директора товариства ОСОБА_7 та відтиск печатки ТОВ "Агрікомаш" (т.1, арк.с. 39-41).

Так, за змістом:

1) договору поставки від 19.07.18 № 1691 (т.1, арк.с.39) його укладено між ТОВ "Агрікомаш" (Постачальник) в особі директора ОСОБА_7, який діє на підстав статуту з однієї сторони та ФГ "Західагротранс" (Покупець) в особі голови ОСОБА_8, який діє на підставі статуту - з другої сторони про таке:

- Постачальник зобов'язався в порядку та на умовах, передбачених цим договором, передавати у власність покупця наступну продукцію - жниварку для збирання соняшника ЖНС-7,4 м у кількості 1 шт., а Покупець зобов'язався в порядку та на умовах, передбачених цим договором приймати та оплачувати цей товар (п.1.1. договору);

- Постачальник приймає письмові заявки покупця на поставку товару та поставляє покупцеві товар на умовах EXW (склад виробника) згідно з правилами Інкотермс (в редакції 2010 р.) (п.2.1. договору);

- продукція відпускається зі складу Постачальника при наявності оригіналу довіреності (п.2.2. договору);

- поставка продукції здійснюється за рахунок Покупця (п.2.5. договору);

- Покупець оплачує товар за ціною, що вказується у Специфікації №1, яка являється невід'ємною частиною цього договору, та закріплена згідно рахунка № 1691 (п.3.1 договору);

- оплата за продукцію здійснюється безготівковим розрахунком на розрахунковий рахунок Постачальника у розмірі: 50 % гривень передоплати протягом 3-х банківських днів з дати укладення даного договору; 50 % гривень безготівковим розрахунком на розрахунковий рахунок постачальника по факту поставки продукції (п.3.2. договору);

- у випадку прострочення поставки, «Постачальник» сплачує пеню в розмірі 0,5 % від загальної суми договору за кожний день прострочення (п.5.4. договору);

- договір, переданий по факсимільному зв'язку, чи електронною поштою, має однакову юридичну чинність із оригіналом (п.7.6 договору).

2) Специфікації № 1 від 19.07.18 - додаток № 1 до договору від 19.07.18 № 1691 (т.1, арк. с. 40), Постачальником товару - жниварки для збирання соняшника ЖНС -7,4 м у кількості 1 шт. на суму 243 000,00 грн. з ПДВ є ТОВ "Агрікомаш", Покупцем - ФГ "Західагротранс". Строк поставки товару - 35 днів з моменту передплати. Передплата за товар складає 50 % від вартості за специфікацією. 50 % Покупець сплачує по факту поставки;

3) рахунку № 1691 від 19.07.18 вартість однієї жниварки для збирання соняшника ЖНС -7,4 м складає 243 000,00 грн. з ПДВ.

Під час розгляду справи в суді голова ФГ "Західагротранс" повідомив суду, що отримавши в такий спосіб наведені вище договір, специфікацію та рахунок він поставив свій підпис на кожному з них та цей підпис засвідчив відтиском печатки вказаного фермерського господарства.

На виконання умов наведеного договору 24.07.18 ФГ "Західагротранс" перерахувало на рахунок ТОВ "Агрікомаш" кошти в сумі 243 000,00 грн. - за жниварку для соняшника ЖНС-7,4 згідно рахунку №1691 від 19.07.18 у сумі 202 500,00 грн., ПДВ 20% - 40 500,00 грн. (т.1, арк. с. 42).

28.08.18 голова ФГ "Західагротранс" ОСОБА_8 прибув до ТОВ «Агрікомаш» за адресою: м. Бердянськ, вул. Правди, 80А для отримання товару за договором поставки від 19.07.18 № 1691.

Однак, 28.08.18 головою ФГ "Західагротранс" ОСОБА_8 за адресою ТОВ «Агрікомаш» (м. Бердянськ, вул. Правди, 80А) жниварку для збирання соняшника ЖНС -7,4 м за ціною 243 000,00 грн. з ПДВ від відповідача отримано не було.

Як стверджує позивач, 28.08.18 відповідач відмовився від передання йому товару - жниварки для збирання соняшника ЖНС -7,4 м за ціною 243 000,00 грн. з ПДВ. Натомість, відповідач 28.08.18 передав голові ФГ "Західагротранс" підписаний зі свого боку (у т.ч. з відбитком печатки товариства відповідача) інший варіант договору поставки від 19.07.18 № 1691, Специфікації № 1 до нього та рахунку № 1691 від 19.07.18 (т.1, арк. с. 45-48), за змістом яких вартість жниварки для збирання соняшника ЖНС -7,4 м складає 318 000,00 грн. з ПДВ.

ФГ "Західагротранс" не отримавши від відповідача товару за ціною 243 000,00 грн. з ПДВ, 28.08.18 надіслало на електрону пошту відповідача лист від 28.08.18 вих. № 182 з проханням до директора ТОВ "Агрікомаш" ОСОБА_7 повернути за не отриманий товар згідно рахунку № 1691 від 19.07.18 кошти перераховані 24.07.18 у сумі 243 000,00 грн. (т.1, арк. с. 49-50).

Відповідач листом від 28.08.18 вих. № 28.08-1 (який надіслано засобами електронного зв'язку) повідомив голову ФГ "Західагротранс" про те, що 28.08.18 ТОВ "Агрікомаш" поставило товар за договором поставки № 1691 укладеним 19.07.18 між ФГ "Західагротранс" та ТОВ "Агрікомаш" (на поставку жниварки для збирання соняшнику ЖНС-7.4 м кількості 1 шт.). У зв'язку з викладеним просило доплатити та забрати зі складу виробника товар - жниварку для збирання соняшника ЖНС-7,4 м номер № 326, який розміщено за адресою: м. Бердянськ. вул. Правди, 80А (т.1, арк.с. 51).

03.09.18 позивачем надіслано на адресу відповідача претензію від 03.09.18 (яку представником відповідача отримано 14.09.18), в якій ФГ "Західагротранс" посилаючись на те, що поставка товару у строк визначений договором № 1691 від 19.07.18 не відбулась, у зв'язку з відмовою відповідача передати товар за обумовленою у договорі ціною - 243 000,00 грн., просив відповідача вважати договір поставки № 1691 від 19.07.18 розірваним з 29.08.18 на підставі ч. 1 ст. 655 та ч. 3 ст. 651 ЦК України та повернути кошти у розмірі 243 000,00 грн. сплачені за договором № 1691 від 19.07.18 згідно рахунку № 1691 від 19.07.18 (т.1, арк.с. 52-54).

Листом від 06.09.18 директор ТОВ "Агрікомаш" ОСОБА_7 повідомив позивача, що через порушення п. 3.2. договору поставки від 19.07.18№ 1691, а саме несвоєчасну зроблену ТОВ "Західагротранс" передоплату від 24.07.18 по рахунку від 19.07.18 №1691, товариство змушене розірвати договір та найближчим часом повернути передоплату на розрахунковий рахунок ТОВ "Західагротранс".

Предметом спору у справі є обов'язок відповідача повернути позивачу суму передоплати за договором поставки № 1691 від 19.07.18 у розмірі 243 000 грн., 4 044,45 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами у порядку ст. 536, ч. 3 ст. 693 ЦК України за невиконання зобов'язання з передачі товару згідно договору поставки № 1691 від 19.07.18, 41 310 грн. пені згідно п. 5.4 договору поставки за невиконання зобов'язання з передачі товару згідно договору поставки № 1691 від 19.07.18, 36 800 грн. збитків, завданих невиконанням ТОВ "Агрікомаш" договору поставки № 1691 від 19.07.18.

Норми права які підлягають застосуванню до спірних правовідносин та позиція суду.

В силу ст. 638 Цивільного кодексу України (ЦК України), договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

В силу ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов'язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України (ГК України), господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно із ч. 1 ст. 175 ГК України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або ін. подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошву суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з приписами ст.ст. 5, 6, 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», сила електронного документа, як доказу, не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис.

Частинами 1, 3,4 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників (ч. 1 ст. 75 ГПК України).

Частинами 1, 2 ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Частиною 1 ст. 81 ГПК України визначено, що учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах 2 та 3 ст. 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Статтею 87 ГПК України передбачено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб. На підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків. Сторони, треті особи та їх представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи. Показання свідка, що ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, не беруться судом до уваги.

Відповідно до ст. 88 ГПК України, показання свідка викладаються ним письмово у заяві свідка. У заяві свідка зазначаються ім'я (прізвище, ім'я та по батькові), місце проживання (перебування) та місце роботи свідка, поштовий індекс, реєстраційний номер облікової картки платника податків свідка за його наявності або номер і серія паспорта, номери засобів зв'язку та адреси електронної пошти (за наявності), обставини, про які відомо свідку, джерела обізнаності свідка щодо цих обставин, а також підтвердження свідка про обізнаність із змістом закону щодо кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань та про готовність з'явитися до суду за його викликом для підтвердження своїх свідчень. Підпис свідка на заяві посвідчується нотаріусом. Не вимагається нотаріальне посвідчення підпису сторін, третіх осіб, їх представників, які дали згоду на допит їх як свідків. Заява свідка має бути подана до суду у строк, встановлений для подання доказів.

Статтею 96 ГПК України унормовано, що учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях посвідчених в порядку передбаченому законом (ч. 3).

Згідно із ч. 1 і ч. 5 ст. 236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судом прийнято до уваги, що відповідачем не оспорювався факт надіслання на електрону адресу позивача 19.07.18 та 24.07.18 примірника договору від 19.07.18 № 1691 на поставку жниварки для збирання соняшника ЖНС-7,4 м у кількості 1 шт., специфікації № 1 від 19.07.18 до договору від 19.07.18 № 1691 на суму 243 000,00 грн. з ПДВ.

Доказів надіслання на електрону адресу позивача до 24.07.18 примірника договору від 19.07.18 № 1691 на поставку жниварки для збирання соняшника ЖНС-7,4 м у кількості 1 шт., специфікації № 1 від 19.07.18 до договору від 19.07.18 № 1691 та рахунка від 19.07.18 № 1691 за ціною 318 000,00 грн. до суду не надано та сторонами не повідомлено про те, що такі обставини мали місце.

З урахуванням вказаних норм права та обставин справи суд дійшов висновку, що сторонами у спрощений спосіб укладено договір поставки на умовах, які були запропоновані відповідачем 19.07.18 шляхом надіслання на електронну адресу ФГ "Західагротранс" примірника договору від 19.07.18 № 1691 на поставку жниварки для збирання соняшника ЖНС-7,4 м у кількості 1 шт., специфікації № 1 від 19.07.18 до договору від 19.07.18 № 1691 на суму 243 000,00 грн. з ПДВ (т.1, арк.с. 39-41).

Відповідно до ст. 525 ЦК України, ч. 6 ст. 193 ГК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору (ч.1 ст. 526 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Частиною 1 ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріали справи свідчать (т.1, арк. с. 42), і це не оспорюється сторонами, що позивач на виконання умов договору від 19.07.18 № 1691 перерахував на рахунок відповідача 243 000,00 грн. за жниварку для збирання соняшника ЖНС-7,4 м у кількості 1 шт. згідно рахунку від 19.07.18 № 1691 до договору від 19.07.18 № 1691.

За змістом ч. 1 ст. 662 та ст. 663 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Отже, строк поставки товару за договором від 19.07.18 № 1691 - по 28.08.18 включно.

Вказана обставина не оспорювалась представниками сторін в судових засіданнях під час розгляду цієї справи по суті спору.

Згідно із ч. 1 ст. 664 ЦК України, обов'язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов'язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов'язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Статтею 689 ЦК України закріплено, що покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу (ч.1). Покупець зобов'язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства (ч.2).

У разі відмови продавця передати проданий товар покупець має право відмовитися від договору купівлі-продажу (ч.1 ст. 665 ЦК України).

Матеріали справи свідчать, і це визнано відповідачем, що голова ФГ "Західагротранс" ОСОБА_8 28.08.18 прибув до ТОВ "Агрікомаш" для отримання від відповідача товару за договором поставки від 19.07.18 № 1691.

За твердженнями позивача, постачальник 28.08.18 відмовився передати проданий товар. Натомість, вимагав від покупця сплатити додаткові кошти у сумі 75 000,00 грн. та укласти інший варіант договору поставки та специфікацію до нього.

Згідно з аргументами відповідача, голова ФГ "Західагротранс" ОСОБА_8 28.08.18 отримав від директора ТОВ "Агрікомаш" ОСОБА_7 оригінали примірників договору від 19.07.18 № 1691, специфікації № 1 до нього та рахунку від 19.07.18 № 1691 підписані зі сторони постачальника та засвідчені печаткою ТОВ "Агрікомаш", оглянув товар на складі ТОВ "Агрікомаш", проте відмовився від його прийняття.

Матеріалами справи свідчать, і це підтверджено сторонами, що 28.08.18 директором ТОВ "Агрікомаш" ОСОБА_7 за адресою постачальника вручено голові ФГ "Західагротранс" ОСОБА_8 підписані зі сторони постачальника та засвідчені печаткою ТОВ "Агрікомаш" оригінал примірників: договору від 19.07.18 № 1691, специфікації № 1 до нього та рахунку від 19.07.18 № 1691 (т.1, арк. с. 45-48), згідно з якими ціна жниварки для збирання соняшника ЖНС-7,4 м у кількості 1 шт. вже складає суму 318 000,00 грн. з ПДВ. Крім того, умовами договору та специфікації передбачено наступний порядок розрахунків за товар: 243 000 грн. - передплата за товар, 75 000 грн. - покупець сплачує по факту поставки.

В той же час, докази вручення (передання) 28.08.18 голові ФГ "Західагротранс" ОСОБА_8 товару обумовленого договором від 19.07.18 № 1691 за адресою ТОВ "Агрікомаш" суду не надано з огляду на те, що таке вручення (передання) 28.08.18 не відбулось.

Натомість, у матеріалах справи наявний лист голови ФГ "Західагротранс" ОСОБА_8 за вих. від 28.08.18 № 182, скерований позивачем на електрону адресу відповідача 28.08.18 про повернення коштів за не отриманий товар у сумі 243 000,00 грн. перерахованих 24.07.18 (платіжне доручення від 24.07.18 № 2979) згідно рахунку № 1691 від 19.07.18.

Отримання вказаного листа відповідачем визнано у зустрічній позовній заяві (т. 1, арк. с. 87-90).

Також позивачем до матеріалів позовної заяви надано лист відповідача за вих. від 28.08.18 № 28.08-1 (направлений на адресу позивача 29.08.18), в якому відповідачем запропоновано позивачу доплатити та забрати зі складу виробника товар - жниварку для збирання соняшника ЖНС-7,4 м у кількості 1 шт., яку розмішено за адресою вул. Правди, 80А м. Бердянськ.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач вважає, що ТОВ "Агрікомаш" та ФГ "Західагротранс" було укладено договір поставки сільськогосподарської техніки № 1691 від 19.07.18, відповідно до якої сторони зобов'язались: Постачальник - передати у власність Покупця сільськогосподарську техніку (жниварку ЖНС-7,4) у кількості 1 штука на умовах EXW (склад виробника) з правилами Інкотермс (в редакції 2010 р.), а Покупець - прийняти товар та сплатити за нього визначену договором суму, яка згідно специфікації № 1 від 19.07.18 та п. 3.2. договору складає суму 318 000,00 грн. з ПДВ, з якої: 243 000 грн. - передплата за товар, 75 000 грн. - покупець сплачує по факту поставки.

Судом встановлено, що голова ФГ "Західагротранс" ОСОБА_8 зі свого боку не підписав переданий йому відповідачем 28.08.18 примірник договору від 19.07.18 № 1691 та специфікацію № 1 до нього, згідно яких ціна жниварки для збирання соняшника ЖНС-7,4 м у кількості 1 шт. складає суму 318 000,00 грн. з ПДВ.

З огляду на викладене, судом визнаються безпідставними посилання відповідача про те, між сторонами укладено договір від 19.07.18 № 1691 та специфікацію № 1 до нього в редакції переданій відповідачем позивачу 28.08.18, а також про те, що ціна товару за договором від 19.07.18 № 1691 та специфікацією № 1 до нього, складає суму 318 000,00 грн. з ПДВ.

В той же час, позивач правомірно вважав товар повністю оплаченим у сумі 243 000,00 грн. та, відповідно, вчинив дії, які необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, а саме 28.08.18 прибув за адресою ТОВ "Агрікомаш" з відповідною довіреністю на отримання товару від відповідача, що визнано сторонами у справі.

Як свідчить зміст листа від 28.08.18 вих. № 28.08-1, ТОВ "Агрікомаш" (направлений позивачу поштою 29.08.18), просить ФГ "Західагротранс" забрати поставлений 28.08.18 товар за договором від 19.07.18 № 1691 з доплатою.

А у листі від 06.09.18 відповідач посилаючись не несвоєчасну оплату позивачем рахунку № 1691 від 19.07.18 повідомляє, що вимушений розірвати договір та найближчим часом повернути передплату на розрахунковий рахунок позивача.

Жодних посилань на те, що ФГ "Західагротранс" без достатніх підстав зволікає з прийняттям товару або відмовилось від його прийняття у листах ТОВ "Агрікомаш" не зазначено, як і не зазначено, що відповідач відмовляється від договору купівлі-продажу саме з цих підстав, що передбачено ч. 4 ст. 690 ЦК України.

Зазначеним, на переконання суду, підтверджуються обставини щодо того, що відповідач неправомірно пропонував (вимагав) від позивача здійснити доплату за товар.

Також судом враховано, що відповідачем до суду не надано жодних первинних бухгалтерських документів (накладної, товарно-транспортної накладної, прибуткового ордеру, акту приймання тощо), які б могли підтвердити факт наявності на складі відповідача станом на 28.08.18 жниварки для збирання соняшника ЖНС-7,4 м у кількості 1 шт.

В силу положень ч. 2 ст. 87 ГПК України, показаннями свідка не можуть встановлюватись обставини (факти), які відповідно до законодавства та звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах, а тому судом не приймаються до уваги посилання відповідача на показання свідків (які викладені в нотаріально посвідчених заявах від 15.01.19) ОСОБА_10 та ОСОБА_11, як доказ наявності жниварки для збирання соняшника ЖНС-7,4 м у кількості 1 шт. на складі постачальника станом на 28.08.18.

З огляду на викладене у суду відсутні правові підстави вважати, що у строк, встановлений договором, а саме 28.08.18, спірний товар був готовий до передання покупцеві у належному місці.

Наведене вище дає підстави вважати, що позивачем належними чином було виконано свої зобов'язання за договором від 19.07.18 № 1691 та специфікацією № 1 до нього (т.1, арк. с. 39-41) в той час, як відповідач 28.08.18 безпідставно ухилився від передачі позивачу товару за ціною 243 000,00 грн. та неправомірно вимагав здійснити доплату за товар у сумі 75 000,00 грн., з чим не погодився позивач.

Частиною 2 ст. 693 ЦК України закріплено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи, що відповідач не передав позивачу товар у встановлений договором від 19.07.18 № 1691 та специфікацією до нього строк, а саме 28.08.18, судом визнається обґрунтованою та правомірною вимога ФГ "Західагротранс" до ТОВ "Агрікомаш" про стягнення 243 000 грн. суми попередньої оплати (передоплати) товару.

Судом також прийнято до уваги, що у листі від 06.09.18 керівник підприємства відповідача вказував про те, що найближчим часом ТОВ "Агрікомаш" поверне передплату на розрахунковий рахунок позивача.

Однак, станом на 05.04.19 відповідачем позивачу передоплату за договором від 19.07.18 № 1691 у сумі 243 000 грн. не повернуто.

Посилання відповідача на не складення позивачем акту про неможливість виконання вимог поставки із залученням представників Торгово-промислової палати України, перевізника чи іншого не заінтересованого суб'єкта господарювання, як на підставу для відмови у позові, суд вважає необґрунтованим оскільки, ані умовами укладеного договору, ані актами чинного законодавства не передбачено складання такого акту у випадку відмови продавця передати товар.

Щодо інших свідчень свідків ОСОБА_10 (як зазначено в заяві учасник ТОВ "Агрікомаш") та ОСОБА_11 (як зазначено в заяві цивільна дружина ОСОБА_10), які викладені у їх заявах, вказані особи повідомили, що 28.08.18 були на (в) офісі ТОВ "Агрікомаш" за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Правди, 80А та були присутні під час зустрічі голови ФГ "Західагротранс" ОСОБА_8 та директора ТОВ "Агрікомаш" ОСОБА_7

Так, зі слів ОСОБА_10, він був присутнім під час огляду головою ФГ "Західагротранс" ОСОБА_8 товару на складі, і чув що ОСОБА_8 повідомляв про намір забрати товар та доплатити його повну вартість.

Зі слів ОСОБА_11, голова ФГ "Західагротранс" ОСОБА_8 на офісі відповідача повідомив, що він відмовляється від товару без зазначення причин своєї відмови.

Суд критично оцінює зазначені вище показання свідків оскільки вбачає, що вказані особи мають юридичну зацікавленість у вирішенні справи на користь відповідача, оскільки: по-перше свідок - ОСОБА_10 є учасником ТОВ "Агрікомаш", а свідок - ОСОБА_11 цивільною дружиною ОСОБА_10; по-друге, з огляду на однаковість прізвища та по-батькові ОСОБА_10 (учасника) та ОСОБА_7 (директора) та їх однакову адресу місця проживання вказану у Статуті ТОВ "Агрікомаш", у суду наявні підстави вважати, що вказані особи не тільки є єдиними учасниками ТОВ "Агрікомаш", а ще є (можуть бути) близькими родичами.

Крім того, судом в силу вимог ч. 4 ст. 87 ГПК України не беруться до уваги свідчення свідка ОСОБА_13 викладені у нотаріально посвідченій заяві від 03.10.18 в частині його показань про відсутність жниварки на складі постачальника, оскільки такі показання ґрунтуються на повідомленні іншої особи - ОСОБА_8, про що зазначено в тексті заяви.

Також судом відхиляються твердження відповідача про відсутність доказів належності адрес електронної пошти відповідним посадовим особам сторін з огляду на те, що директором ТОВ "Агрікомаш" ОСОБА_7 у своєму листі від 28.08.18 вих. 28.08-1, який направлено на адресу позивача поштою, зокрема, серед засобів зв'язку ТОВ "Агрікомаш" зазначено е-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1, що свідчить про належність вказаної адреси електронної пошти відповідачу.

А позивачем визнано приналежність йому, як юридичній особі, електронної адреси ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судом враховано, що представники відповідача в ході розгляду справи по суті спору в суді не заперечували факту електронної переписки з позивачем та відповідного надсилання на його електронну адресу рахунку № 1691 від 19.07.18, договору № 1691 від 19.07.18 із специфікацією № 1 до нього, а також отримання від позивача листа від 28.08.18 № 128 про повернення коштів.

Крім того, відповідач на стадії підготовчого провадження не ставив під сумнів відповідність поданих позивачем паперових копій електронних доказів оригіналу та не заявляв клопотання про витребування у позивача оригіналів електронних доказів у порядку ч. 5 ст. 96 ГПК України, а також не подавав суду заяви про огляд місця збереження даних (електронної пошти позивача) в мережі Інтернет, що передбачено ч. 7 ст. 82 ГПК України.

Враховуючи викладене, у суду відсутні підстави не приймати до уваги подані позивачем на підтвердження своїх вимог паперові копії електронних доказів: роздруківки електронних листів з електронної пошти позивача ІНФОРМАЦІЯ_2, що 19.07.18 та 24.07.18 надійшли від ТОВ "Агрікомаш" ІНФОРМАЦІЯ_1 з відповідними роздруківками вкладень до зазначених листів (договір поставки від 19.07.18 № 1691 з специфікацією № 1 до нього та рахунок від 19.07.18 № 1691).

Також судом визнаються такими, що не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства доводи відповідача про те, що через несвоєчасну оплату рахунку від 19.07.18 № 1691 постачальник мав право змінити вартість товару в односторонньому порядку.

Розглядаючи вимогу позивача про стягнення з відповідача 41 310,00 грн. пені за період з 29.08.18 по 06.09.18 на підставі п. 5.4. договору від 19.07.18 № 1691 (заявлена сума пені яка розрахована наступним чином (05,% х 243000,00 грн. х 34 днів)/100% = 41 310,00 грн.) суд виходив з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбаченому у ГК України, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції (ч. 2 ст. 217 ГК України).

Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання (ч. 1 ст. 218 ГК України).

Частиною 1 ст. 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Приписами ч. 4 ст. 231 ГК України закріплено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому, розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 1 ст. 199 ГК України передбачено, що виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими ГК та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов'язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України.

Видами забезпечення виконання зобов'язання за змістом положень ч. 1 ст. 546 ЦК є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток.

За змістом ч. 1, ч. 3 ст. 549 та ст. 611 ЦК України, одним з наслідків порушення зобов'язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов'язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов'язання, зокрема у випадку прострочення виконання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 5.4. договору передбачено, що у випадку прострочення поставки, «Постачальник» сплачує пеню в розмірі 0,5 % від загальної суми договору за кожний день прострочення.

Як вже зазначалось вище, жодних доказів наявності товару на складі ТОВ "Агрікомаш" відповідачем до матеріалів справи не надано, а тому у суду відсутні підстави вважати, що спірний товар був готовий до передачі позивачу у період з 29.08.18 по 06.09.18 у належному місці, тобто на складі ТОВ "Агрікомаш".

Також у матеріалах цієї справи відсутні докази, які б могли підтвердити, що лист відповідача від 28.08.18 вих. № 28.08-1 було вручено позивачу у період з 29.08.18 по 06.09.18.

Отже, наявні підстави вважати, що зі сторони Постачальника мало місце прострочення поставки товару вартістю 243 000,00 грн., а тому наявні підстави для стягнення з відповідача 10 935,00 грн. пені (05,% х 243 000,00 грн. х 9 днів)/100% = 10935,00 грн.).

В іншій частині вимоги про стягнення пені на підставі п. 5.4. договору судом відхиляються через необґрунтованість.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідача 4 044,45 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами в порядку ст. 536, ч. 3 ст. 693 ЦК України.

Згідно із ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 693 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Також позивач в обґрунтування вимог про стягнення 4 044,45 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами посилається на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.09.18 у справі № 914/120/17 в якій щодо процентів за користування чужими грошовими коштами, зокрема Касаційним господарським судом зазначено, що: … «якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України».

Статтею 1048 ЦК України визначено, зокрема, що якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Судом враховано, що Верховний Суд України у своїй постанові від 27.12.10 у справі № 9/67-38 (№ 3-65гс10), розглядаючи позовні вимоги про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами за несвоєчасне повернення суми попередньої оплати дійшов висновку, що застосування аналогії закону за ст. 1048 ЦК України до правовідносин постачання не ґрунтується на вимогах законодавства, оскільки договори постачання і позики є різними за своєю правовою природою та регулюють різні види правовідносин.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (у редакції чинній з 15.12.17), висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України (у редакції, чинній з 15.12.17) закріплено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У п. 7 ч. 1 Перехідних положень розділу ХІ ГПК України передбачено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати (об'єднаної палати), передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія або палата (об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України. Якщо Велика Палата Верховного Суду дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, справа повертається (передається) відповідній колегії суддів або палаті (об'єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії суддів (палати, об'єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Оскільки правом відступу від позиції щодо застосування норми права у подібних правовідносинах викладеної в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду України наділено лише Велику Палату Верховного Суду, а також, що позивачем не надано доказів відступу від позиції викладеній у постанові Верховного Суду України від 27.12.10 у справі № 9/67-38 (№ 3-65гс10) у порядку визначеному у п. 7 ч. 1 Перехідних положень розділу ХІ ГПК України, суд при розгляді позовних вимог у цій справі вважає за необхідне врахувати наведену правову позицію Верховного Суду України та відхилити посилання позивача на правову позицію викладену у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.09.18 у справі № 914/120/17.

З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги те, що умовами договору від 19.07.18 № 1691 розмір процентів за користування чужими грошовими коштами не встановлено, чинним законодавством не передбачено можливість застосування до договору поставки положень про позику, договори поставки і позики є різними за своєю правовою природою та регулюють різні види правовідносин, тому підстави для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача 4 044,45 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами в порядку ст. 536, ч. 3 ст. 693 ЦК України у даному випадку відсутні.

У зв'язку із чим, вимога позивача про стягнення 4 044,45 грн. відсотків за користування чужими грошовими коштами судом відхиляється через безпідставність.

Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача 36 800 грн. збитків, завданих невиконанням ТОВ "Агрікомаш" договору поставки № 1691 від 19.07.18.

За умовами п. 5.1. договору поставки № 1691 від 19.07.18 сторона, що відмовляється від виконання зобов'язань за цим договором, відшкодовує збитки, понесені іншою стороною.

Положеннями ст. 224 ГК України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно із ч. 1 ст. 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

За загальним принципом цивільного права особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч. 1 ст. 22 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 та абз. 1 ч. 3 ст. 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Статтею 623 ЦК України закріплено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов'язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Згідно із ч.1 та ч. 2 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Аналіз наведених норм права свідчить, що для застосування такого заходу відповідальності, як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) порушення зобов'язання; 2) збитки; 3) причинний зв'язок між порушенням зобов'язання та збитками; 4) вина.

Заявлена позивачем сума збитків, є сумою витрат понесених ФГ "Західагротранс" на оплату транспортних послуг за договором перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжміському сполученні (разовий) від 23.08.18 (т.1, арк. с. 63-64), укладеного між ФГ "Західагротранс" (Замовник) та ФОП ОСОБА_13 (Первізник).

За умовами договору перевезення від 23.08.18 (п.1.1.) Перевізник зобов'язався виконати для Замовника перевезення жниварки для збирання соняшника ЖНС-7,4 м у кількості 1 шт., а Замовник зобов'язався сплатити Перевізнику за перевезення обумовлену Договором платню, а саме 36 800,00 грн. (вартість послуг згідно п. 3.2. договору); дата і година подачі автотранспорту (МAN вантажний бортовий тентований, реєстраційний номер НОМЕР_1) під завантаження: 28.08.18 об 08 год. 00 хв.; адреса завантаження (подачі): Запорізька обл., м. Бердянськ, вул. Правди, 80-А; адреса розвантаження (закінчення роботи): Чернівецька обл., Хортиський р-н, с. Клівшківці, вул. Головна, 109; відстань 2 300 км. Розцінка - 16,00 грн./км.

Пунктом 4.8. договору перевезення від 23.08.18 сторони погодили, що ненадання вантажу або невикористання наданого транспортного засобу з інших причин не звільняє Замовника від обов'язку сплатити вартість послуги з перевезення вантажу за цим договором, передбачену п. 3.2. даного Договору, у повному обсязі.

31.08.18 сторонами за договором перевезення від 23.08.18 підписано між собою акт виконаних робіт, за змістом якого фермерським господарством «Західагротранс» (Замовник) підтверджено прийняття транспортних послуг на суму 36 800,00 грн. за маршрутом: Чернівецька обл., Хотинський р-н, с. Клішківці, вул. Головна, 109; - Запорізька обл., м. Бердянськ, вул. Правди, 80-А; - Чернівецька обл., Хортиський р-н, с. Клівшківці (відстань 2 300 км.* 16,00 грн. = 36 800 грн.).

Згідно із нотаріальною заявою свідка ОСОБА_13 від 03.10.18, останнім повідомлено, що 23.08.18 між ним та фермерським господарством «Західагротранс» укладено договір перевезення вантажу автомобільним транспортом у міжміському сполученні (разовий). Також вказаною особою повідомлено, що для перевезення ним був використаний транспортний засіб МAN вантажний бортовий тентований, реєстраційний номер НОМЕР_1, і що 28.08.18 завантаження за адресою: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Правди, 80-А, за якою він прибув не відбулось.

Зі слів, ОСОБА_13, ОСОБА_14 близько вечора (19-20 год.) 28.08.18 повідомив його про те, що завантаження не буде, і що він може повертатись без вантажу до с. Клішківці, Хортиський р-ну, Чернівецька обл. У зв'язку із чим, в ніч з 28 по 29.08.18 він виїхав з м. Бердянськ Запорізької області до с. Клішківці Хортиський р-ну Чернівецька області.

Матеріалами справи доведено невиконання зобов'язань відповідачем за договором поставки № 1691 від 19.07.18 щодо передачі голові ФГ «Західагротранс» ОСОБА_8, який прибув 28.08.18 на склад ТОВ "Агрікомаш" з відповідною довіреністю, жниварки для збирання соняшника ЖНС-7,4 м.

Також матеріалами справи підтверджується понесення позивачем витрат на оплату транспортних послуг за договором перевезення від 23.08.18, у сумі 36 800,00 грн. на рахунок ФОП ОСОБА_13 (Перевізник) (платіжне доручення від 18.09.18 № 3062 на суму 36 800,00 грн. (т.1 , арк. с. 67).

Судом враховано, що позивач при укладенні договору очікував на отримання від позивача товару за ціною 243 000,00 грн. та взяв на себе зобов'язання за свій рахунок забрати товар зі складу Постачальника. Через ухилення відповідача від належного виконання обов'язку щодо передачі товару, позивач не отримав того на що очікував при укладенні договору поставки від 19.07.18 № 1691 - товару за ціною 243 000,00 грн., а лише поніс витрати на оплату послуги з перевезення вантажу за договором від 23.08.18.

Отже, заявлена до стягнення сума витрат на оплату транспортних послуг за договором перевезення від 23.08.18 у сумі 36 800,00 грн. є збитками, оскільки вказані витрати позивача знаходяться у безпосередньому причинному зв'язку з неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за договором поставки від 19.07.18 № 1691.

Відповідач не спростував наявність своєї вини у порушенні зобов'язання за договором поставки від 19.07.18 № 1691 та, як наслідок, наявності своєї вини у понесенні позивачем 36 800 грн. збитків на оплату транспортних послуг.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 36 800 грн. збитків завданих невиконанням відповідачем договору поставки від 19.07.18 № 1691 є обґрунтованою, підтвердженою поданими доказами та підлягає задоволенню судом.

А посилання відповідача на те, що транспортний засіб МAN вантажний бортовий тентований, реєстраційний номер НОМЕР_1 на територію ТОВ "Агрікомаш" не заїжджав, і що його не бачили свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_10, судом до уваги не приймаються, як такі, що не спростовують надані позивачем докази понесення останнім збитків у сумі 36 800,00 грн.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 361,03 грн. (пропорційно до задоволених позовних вимог) покладаються на відповідача.

Щодо заявлених позивачем у справі судових витрат, суд приймаючи до уваги заяву від 04.04.19 про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог, дійшов висновку за можливе при ухваленні рішення розглянути питання в частині понесення позивачем 15 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу відповідно до поданих до суду доказів (т.1, арк. с .70-76), а саме:

- договору про надання правової допомоги від 31.08.18 та додаткової угоди № 1 від 31.08.18 до нього, укладених між адвокатом Тельновим О.А. та ФГ«Західагротранс» ;

- розрахунку № 1 від 20.09.18 суми гонорару за договором про надання правової допомоги ФГ «Західагротранс» від 31.08.18 станом на 20.09.18;

- акту виконаних робіт №1 від 20.09.18 до договору про надання правової допомоги ФГ «Західагротранс» від 31.08.18;

- платіжного доручення від 18.09.18 № 3061 про сплату ФГ «Західагротранс» на рахунок адвоката Тельнова О.А. за правову допомогу по договору від 31.08.18 коштів у сумі 15000,00 грн.;

- ордеру серії ЧЦ№ 24016 від 02.10.18, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю 3 499 від 02.12.11.

Згідно Акту виконаних робіт №1 від 20.09.18 до договору про надання правової допомоги ФГ «Західагротранс» від 31.08.18, адвокатом позивачу були надані послуги на загальну суму 15 000,00 грн., з яких:

- вивчення та правовий аналіз матеріалів справи, надання правової інформації, консультації і роз'яснення з правових питань стосовно спірних правовідносин вартістю 3000,00 грн.:

- підготовка та направлення на адресу ТОВ «Агрікомаш» претензії щодо повернення сплачених за договором поставки коштів вартістю 2000,00 грн.;

- підготовка позовної заяви від імені ФГ «Західагротранс» до ТОВ «Агрікомаш» для пред'явлення до господарського суду Запорізької області з комплексними (двома і більше) позовними вимогами «про…», вартістю 8000,00 грн.;

- підготовка додатків до позовної заяви, ксерокопія доданих до позовної заяви документів, для направлення до господарського суду запорізької області вартістю 2000,00 грн.

Статтею 126 ГПК України визначено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1).

Приписами ч. 2 ст. 126 ГПК України закріплено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 126 ГПК України).

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Приймаючи до уваги, що витрати на оплату послуг адвоката в сумі 15 000 грн. підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та є співмірними зі складністю справи, ціною позову і наданими за договором про надання правової допомоги від 31.08.18 послугами, суд враховуючи часткове задоволення позову та відсутність клопотання з боку відповідача (ч. 5 ст. 126 ГПК України) витрати позивача на оплату послуг адвоката в сумі 13 412,16 грн. (пропорційно розміру задоволених позовних вимог) покладає на відповідача.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 15, 24, 42, 46, 73-80, 81, 86, 91, 96, 126, 129, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Агрікомаш" (71112, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Правди, буд. 80-А, офіс 404, ) на користь фермерського господарства "Західагротранс" (60014, Чернівецька область, Хотинський район, с. Клішківці, вул. Головна, 109, ) - 243 000 (двісті сорок три тисячі) грн. 00 коп. передплати вартості товару, 36 800 (тридцять шість тисяч вісімсот) грн. 00 коп. збитків, 10 935 (десять тисяч дев'ятсот тридцять п'ять) грн. 00 коп. пені, 4 361 (чотири тисячі триста шістдесят одну) грн. 03 коп. судового збору та 13 412 (тринадцять тисяч чотириста дванадцять) грн. 16 коп. витрат на професійну правничу допомогу. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 253-285 ГПК України та пп. 17.5. п. 1 Розділу XI "ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ" ГПК України.

Повне рішення складено 15.04.19.

Суддя В.Л. Корсун