ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

25.04.2019 Справа № 917/647/19

Суддя Мацко О.С. , розглянувши матеріали

за позовною заявою заступника керівника Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області (37600, м.Миргород, вул.Кашинського,1) в інтересах держави в особі Котелевської селищної ради Полтавської області (38600, Полтавська область, сел.Котельва, вул.Полтавський шлях,224)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аквадіа" (37670, Полтавська область, Миргородський район, с.Гаркушинці, вул.Хорольська,46)

про стягнення 938 384,26 грн.

ВСТАНОВИВ:

Наявні підстави для повернення позовної заяви, передбачені ч.5 ст.174 ГПК України, а саме:

відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави.

Згідно з частиною четвертою статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Пункт 3 частини 1 ст. 131-1 Конституції України передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках. У відповідності до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Аналіз частини 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження;

2) у разі відсутності такого органу.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб'єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з'ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, Верховний Суд у постанові від 06.02.2019 у справі № 927/246/18 зазначив, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

У частині 4 статті 23 Закону "Про прокуратуру" передбачено, що прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. При цьому суд зауважує, що саме лише посилання в позовній заяві на те, що уповноважений орган не здійснює або неналежним чином здійснює відповідні повноваження, для прийняття заяви для розгляду недостатньо. В такому разі, прокурор повинен надати належні та допустимі докази відповідно до вимог процесуального закону (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб; докази накладення дисциплінарних стягнень на державних службовця, які займають посаду державної служби в органі державної влади та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, за невиконання чи неналежне виконання службових обов'язків тощо).

Звертаючись до суду з даним позовом, прокурор визначає орган, уповноважений здійснювати відповідні повноваження - Котелевську селищну раду, одночасно повідомляючи, що селищна рада тільки направляла відповідачу претензії про необхідність виконання умов даного договору, однак до суду не зверталася, що вказує на здійснення захисту державних інтересів неналежним чином, що, в свою чергу, є достатньою підставою для представлення інтересів держави прокуратурою.

Проте суд не погоджується з такими доводами прокуратури. Матеріали позовної заяви не містять відомостей стосовно того, які саме обставини перешкоджають захисту інтересів держави безпосередньо органом місцевого самоврядування: відсутність бюджетного фінансування на сплату судового збору та договірних відносин з адвокатом, про що вказує в.о. селищного голови у листі від 12.03.2019р. №02-36/200, не вважаються такими непереборними обставинами. По-перше, суду не надано жодних доказів у підтвердження цих обставин; по-друге, органи місцевого самоврядування є юридичними особами, наділяються власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону, мають процесуальну правоздатність відповідно до ст.44 ГПК України; у разі необхідності звернення до суду за захистом прав та інтересів територіальної громади орган місцевого самоврядування вправі клопотати, зокрема, про відстрочення чи розстрочення судового збору; юридичні особи можуть брати участь у справі в порядку самопредставництва - через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (ст.56 ГПК України).

Крім того, саме по собі не звернення позивача з позовом протягом певного періоду, без з'ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неналежне виконання таким органом своїх функцій із захисту інтересів держави: з поданих матеріалів вбачається, що селищна рада може і бажає захищати інтереси держави (надсилання вимог та претензій до відповідача, проведення технічних нарад з питання розгляду стану буріння і т.д). Доказів прокурорського реагування на протиправність дій сільської ради, про які йшлося вище (наприклад, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення на підставі статті 367 Кримінального кодексу України (службова недбалість); вирок суду щодо службових осіб, тощо) суду не надано.

З огляду на викладене, суд вважає, що прокурором не доведено необхідності захисту інтересів держави саме прокурором, а також не обґрунтовано підстави звернення до суду від імені Котелевської селищної ради, до компетенції якої віднесені відповідні повноваження, з наданням необхідних доказів, які б підтверджували наявність підстав, передбачених статтею 23 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Наведені обставини є підставою для повернення позовної заяви з доданими до неї документами позивачу без розгляду. Згідно ч. 8 ст. 174 ГПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків. При цьому суд роз’яснює, що на підставі п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", в разі повернення заяви або скарги сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила.

Керуючись п.4 ч.5 ст.174, ст. 234 ГПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву повернути заступнику керівника Миргородської місцевої прокуратури.

Ухвала підписана 25.04.2019р.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена у апеляційному порядку до Східного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня підписання (ст.ст.235, 255-256 ГПК України). Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя О.С.Мацко

Додаток: позовна заява від 16.04.2019р. №34/05-01101-19 та додані до неї документи, у т.ч. оригінали платіжних доручень 3315 та №490 про сплату11080,90 грн. та 2995,10 грн. судового збору відповідно.