ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2019 року Справа № 916/1895/18
м.Одеса, проспект Шевченка,29

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді М.А. Мишкіної,

суддів Л.О. Будішевської, С.В. Таран

секретар судового засідання Кияшко Р.О.

за участю представників учасників справи:

від ТОВ "Інвестиційно-промислова група "МАЙСТЕР" - не з'явився;

від ТОВ "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" - не з'явився.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-промислова група "МАЙСТЕР"

на рішення господарського суду Одеської області від 10 січня 2019 року

у справі №916/1895/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-промислова група "МАЙСТЕР"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ"

про визнання недійсним договору

суддя суду першої інстанції: Н.Д. Петренко

час і місце ухвалення рішення: 10.01.2019р., 13.44год., м. Одеса, господарський суд Одеської області, зала судових засідань №10,

повний текст рішення складений 04.02.2019р.

Учасники процесу належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

У судовому засіданні 02.04.2019р. оголошувалась перерва згідно ст.216 ГПК України.

В судовому засіданні 23.04.2019р. згідно ст.233, 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

встановив:

06.09.2018р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-промислова група "МАЙСТЕР" (надалі - позивач, ТОВ "ІПГ "МАЙСТЕР") звернулося до господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" ( надалі - відповідач, ТОВ "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ") з вимогою про визнання недійсним договору на транспортно-експедиційне обслуговування № 06-08/09-21 від 08.09.2017р. укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інвестиційно-промислова група "МАЙСТЕР" та Товариством з обмеженою відповідальністю "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ".

Позовні вимоги вмотивовані посиланням на норми ст.ст. 204, 207, 215,230, 241, 929, ЦК України та обґрунтовані наступним

- навмисне повідомлення відповідачем неправдивих фактів щодо наявного власного рухомого складу на фіксований період часу , наявність полувагонів парку «ЛТЦ», досвідчених і кваліфікованих працівників та програмного забезпечення , можливість повного забезпечення експедиторських послуг вплинуло на рішення Замовника підписати договір з додатками від 08.09.2017р.

- відповідач приховав фактичний склад своїх ресурсів та що всі його активи знаходяться у податковій заставі за даними сайту ДФС України;

- у ТОВ «АВАНТАЖ ІНСПЕКТ» не було станом на день укладення правочину необхідного для укладення правочину обсягу повноважень, оскільки у директора існували обмеження на підписання договорів;

- в договорі не зазначено код ЄДРПОУ відповідача, що є істотною умовою договору;

- мало місце укладання оспорюваного договору під впливом обману з боку відповідача (відповідач фактично ввів позивача в оману щодо повноважень підписанта, наявності у нього відповідних вільних ресурсів (рухомого складу) і є фактично неспроможним забезпечити виконання домовленостей в обумовлений строк), внаслідок чого сформувався дефект волі позивача, та в подальшому мали місце негативні наслідки за відсутності ритмічної доставки вантажу залізницею, втрату часу і відволікання трудових ресурсів з напрямку продаж у напрямок повторного пошуку альтернативного експедитора;

01.10.2018р. до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, зазначаючи таке:

- після укладення заявки від 08.09.2017р. позивач повідомив ТОВ "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ", що потреба у її виконанні відсутня, натомість необхідно здійснити перевезення щебневої продукції у дванадцяти вагонах за маршрутом зі станції Ушиця до станції Козова.

- у ТОВ "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" існував парк вагонів;

- позивач жодного разу не звернувся до відповідача з вимогою виконати заявку від 08.09.2017р., ані протягом вересня 2017 року, ані пізніше, що на думку відповідача, свідчить про незаінтересованість ТОВ "ІПГ "МАЙСТЕР" у її виконанні.

- наявність чи відсутність податкового боргу не впливає на дійсність договору, відповідач повідомляє, що інформація щодо наявності боргу була внесена органом ДФС безпідставно, що підтверджується матеріалами адміністративної справи № 1540/3617/18 за позовом ТОВ "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" до ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги.

- ОСОБА_2 є керівником ТОВ "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" з 21.12.2016 року. Відповідно, в силу ч. 5 ст. 65 ГК України директор ОСОБА_2 діє від підприємства без довіреності з усіх питань, що стосуються діяльності товариства.

- абсолютно необґрунтованим є посилання позивача як на підставу недійсності правочину на незазначення в оскаржуваному договорі коду ЄДРПОУ відповідача., так як незазначення в договорі коду ЄДРПОУ не є підставою недійсності правочину, у розділі "Юридичні адреси та банківські реквізити сторін" міститься код ЄДРПОУ ТОВ "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" - 39400733.

03.10.2018р. до суду надійшла заява позивача про додаткові доводи та обґрунтування позовної заяви, в якій позивач зазначав, що укладаючи 08.09.2017р. договір, відповідач не мав технічної можливості організувати перевезення вантажів та надати повний комплекс експедиторських послуг, так як станом на день укладання договору відповідач не мав зареєстрованого сертифікату особистого ключа для формування та обробки електронних перевізних документів. Позивач вказує, що відповідач відсутній у Переліку експедиторських організацій, уклавши договір "Про організацію перевезень транзитних вантажів залізницями України" на 2017 фрахтовий рік.

19.10.2018р. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач заперечував проти доводів відповідача, викладених у відзиві. Позивач зазначав, що рішення господарського суду Одеської області від 16.08.2018 року у справі № 916/2874/17 є неналежним доказом та відповідачем не підтверджено наявності власного парку вагонів. Також позивач вказує, що відповідачем не доведено відсутності заборгованості перед бюджетом станом на момент укладання договору. У відповідача відсутній зареєстрований сертифікат особистого ключа.

02.11.2018р. надійшли заперечення ТОВ "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ", в яких відповідач вказує:

- 29 грудня 2016 року між ПАТ "Укрзалізниця" та ТОВ "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" укладено договір № 572/216/2016- ЦЮ про організацію перевезень транзитних вантажів залізничним транспортом України на 2017 фрахтовий рік.

- матеріали справи містять документи, що підтверджують наявність укладеного між відповідачем та ДП "Головний інформаційно-обчислювальний центр державної адміністрації залізничного транспорту України" договору № ГІОЦЗ-ЦСК/АС/15 про надання інформаційних послуг електронного цифрового підпису від 06.01.2015 року.

- адміністративне провадження у справі №1540/3617/18 закрито на підставі п.8 ч. 1 ст. 238 КАС України.

28.11.2018 року через канцелярію до суду надійшли заперечення позивача на заперечення відповідача.

Рішенням господарського суду Одеської області від 10.01.2019р. (суддя Петренко Н.Д.) у задоволенні позову відмовлено.

Рішення обґрунтоване посиланнями на ст.ст. 92, 99, 203, 215, 229, 929 ЦК України, ст. 65 ГК України, ст. 62 ЗУ «Про господарські товариства», п.п. 3.10, 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними".

Судом зазначено:

- позивачем всупереч положень ч. 1 ст. 74 ГПК України не надано жодних належних, допустимих та достатніх доказів відсутності у ТОВ "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" матеріально-технічних та трудових ресурсів, достатніх для надання експедиторських послуг замовнику за укладеним договором.

- наявність чи відсутність у ТОВ "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" податкового боргу жодним чином не може свідчити про дійсність чи недійсність укладеного договору. Крім того, провадження у справі № 1540/3617/18 за адміністративним позовом ТОВ "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" до ГУ ДФС в Одеській області про визнання протиправною та скасування податкової вимоги закрито на підставі п. 8 ч. 1 ст. 238 КАС України, так як відповідач відновив порушені права позивача. А відтак ТОВ "Авантаж Інспект" не є порушником податкового законодавства, як про це зазначає позивач.

-згідно Статуту ТОВ "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" ОСОБА_2 з 21.12.2016р. є керівником ТОВ "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ", а відтак діє від підприємства без довіреності з усіх питань, що стосуються діяльності товариства.

- посилання позивача як на підставу недійсності правочину на незазначення в оскаржуваному договорі коду ЄДРПОУ відповідача, є необґрунтованим та спростовними, оскільки незазначення в договорі коду ЄДРПОУ не є підставою недійсності правочину, поряд з тим судом встановлено наявність у розділі "Юридичні адреси та банківські реквізити сторін" коду ЄДРПОУ ТОВ "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" .

Не погоджуючись з ухваленим рішення суду, ТОВ "Інвестиційно-промислова група "МАЙСТЕР" звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржене рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням господарським судом ст.ст. п.8 ст. 80, п. 5 ст. 13 ГПК України,

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає:

- господарським судом неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, має місце порушення норм процесуального права та недоведеність обставин, які господарський суд вважає встановленими.

- судом прийнято до уваги докази, подані відповідачем з пропущенням процесуального строку та без встановлення причин поважності пропуску такого строку, зокрема доказів доданих до заперечень на відповідь на відзив, до заперечень на заперечення від 04.12.2018р., до заперечень на заяву про додаткові доводи та обґрунтування позовної заяви, до заяви про долучення документів до матеріалів справи на виконання ухвали суду від 16.11.2018р. про витребування доказів;

- суд дійшов помилкового висновку щодо недоведеності умислу відповідача щодо обману, оскільки: - відповідач усвідомлював неможливість виконання взятих на себе зобов'язань щодо надання послуг за рахунок позивача на умовах 100% передоплати, оскільки всі його активи на час укладання договору перебували у податковій заставі; - приховав технічну неможливість організувати перевезення вантажів та надати повний комплекс експедиторських послуг передбачених договором, адже на день укладення договору відповідач не мав зареєстрованого сертифікату особистого електронного ключа для оформлення та обробки електронних перевізних документів; - приховав відсутність заявленого досвіду роботи у сфері комплексного експедирування транзитних перевезень вантажів, що підтверджується відсутністю відповідача у Переліку експедиторських організацій; - приховав інформацію щодо обмежень повноважень директора визначених статутом відповідача на право підпису та укладення правочинів; - знав про наявність таких обставин, про які він замовчував під час укладання правочину та при поінформованості щодо яких позивач не вступив би у правовідносини;

- у матеріалах справи містяться суперечливі докази щодо експедирування транзитних перевезень вантажів у 2017 році відповідачем, та судом надано перевагу копії договору №572/216/2016-ЦЮ від 26.12.2016р. про організацію перевезення транзитних вантажів залізничним транспортом України на 2017 фрахтовий рік без жодних обґрунтувань та доказів його чинності, та виконання станом на 08.09.2017р.;

- усі заперечення, заяви, відзиви відповідача мають у додатках докази направлення їх копій стороні з описом вкладення у цінний лист за підписом невстановленої особи та її повноваження не перевірено;

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.02.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Інвестиційно-промислова група "МАЙСТЕР"; встановлено іншим учасникам справи строк для подання на апеляційну скаргу та будь-яких клопотань з процесуальних питань до 11.03.2019р.

11.03.2019р. ТОВ «Авантаж Інспект» подано до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в якому відповідач просить залишити оскаржуване рішення без змін, а апеляційну скаргу ТОВ "Інвестиційно-промислова група "МАЙСТЕР" без задоволення.

В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає:

- твердження позивача, що судом прийнято до уваги докази, які подані відповідачем з порушення процесуальних строків, не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки відповідачем усі докази у справі надавалися з дотриманням строків, а докази, які подавалися разом з іншими документами, відмінними від відзиву на позовну заяву, надавалися ТОВ «Авантаж інспект» для підтвердження обставин, які спростовують необґрунтовані твердження позивача, що були заявлені вже після подання останнім позовної заяви;

- наявність чи відсутність податкового боргу у відповідача не впливає на дійсність договору;

- твердження позивача, що у відповідача не було ресурсів для виконання укладеного між сторонами договору є лише припущеннями та не відповідають дійсності;

- є безпідставними посилання апелянта на відсутність у відповідача технічної можливості організувати перевезення вантажів через те, що у ТОВ «Авантаж інспект» не було зареєстровано сертифікату особистого електронного ключа для формування та обробки електронних перевізних документів, оскільки відсутність зареєстрованого на інформаційному ресурсі АЦСК не може свідчити про його відсутність взагалі, так як надання згоди на публікацію сертифіката є правом підписувача;

- твердження позивача про відсутність у директора ТОВ «Авантаж інспект» повноважень на підписання договору є помилковим з огляду на положення Статуту відповідача та приписи ст.ст.92,9 ЦК України, ст.65 ГК України.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.03.2019р. справу призначено до розгляду в судовому засіданні.

У судове засідання апеляційної інстанції 23.04.2019р. представники сторін не з'явилися. Про час, дату та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.

Відповідно до ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази стосовно фактів, наведених скаржником та відповідачем, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги виходячи із наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено господарським судом та не заперечується сторонами, 08.09.2017р. між ТОВ "ІПГ "Майстер" (клієнт) та ТОВ "Авантаж Інспект" (експедитор) укладено договір на транспортно-експедиційне обслуговування №06-08/09-21 за умовами якого Клієнт доручає, а Експедитор зобов'язується від свого імені та за рахунок Клієнта надавати Клієнту послуги з організації та виконання операцій, пов'язаних з залізничними перевезеннями, транспортно-експедиційним та митно-брокерським обслуговуванням експортних, імпортних та транзитних вантажів, що прямують залізничними дорогами України (п.1.1. договору).

Сторони погоджують вантаж, об'єм вантажу, вартість перевезення, строки і умови перевезення, маршрути слідування вантажу, а також норму природнього зменшення вантажу в окремих Заявках, а також Додатках , які являються невід'ємною частиною даного Договору. З дати підписання відповідної Заявки/Додатку Сторони зобов'язані розпочати здійснення дій, пов'язаних з виконанням своїх зобов'язань за Договором і відповідній Заявкі/Додатку.

В пункті 3.2. Договору зазначено, що ставки за надані послуги , погоджені сторонами, фіксуються в Додатках до Договору.

Також 08.09.2017р. сторони Договору підписали Додаток до Договору №1 у якому визначили: маршрут ст.Ушица - ст.Березовица - Острів, кількість вагонів - 30. Сторони домовились, що вартість транспортно-експедиційних послуг (в тому числі погодження плану перевезення, організація забезпечення рухомого складу, винагорода виконавця) складає 1416,67грн. без ПДВ, ПДВ 20 % - 283,33 загалом з ПДВ - 1700,00 грн за 1 вагон.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 208 ЦК України правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч. 2 ст. 16 ЦК України , до яких, зокрема, відноситься визнання правочину недійсним. Аналогічні положення містить ст. 20 ГК України.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

За приписом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України , а саме: зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

З урахуванням викладеного, недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб'єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

Стаття 230 Цивільного кодексу України передбачає, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину.

Частина 1 ст. 229 Цивільного кодексу України визначає, якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Положеннями п. п. 19, 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" визначено, відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Під обманом слід розуміти навмисне введення в оману однією стороною правочину іншої сторони з метою вчинення правочину. Обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть.

Встановлення наявності умислу у недобросовісної сторони ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Належних, достатніх доказів та вмотивованих аргументів щодо наявності умислу у відповідача, сам факт обману та істотність значення умов, стосовно яких позивача нібито введено в оману, ТОВ "ІПГ "МАЙСТЕР" не надано та не наведено у заявах по суті справи та не надано в ході розгляду справи в суді першої інстанції.

Як вбачається зі змісту Договору № 06-08/09-21 від 08.09.2017р., сторони досягли згоди щодо предмету договору, порядку його виконання та оплати, терміну дії договору, тобто узгодили всі істотні умови, які необхідні для даного виду договору.

Доводи скаржника, що у директора ТОВ "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" не було станом на день укладення правочину необхідного для укладення правочину обсягу повноважень та існували обмеження на підписання договорів не відповідають дійсності та спростовуються наступним.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний договір про транспортно-експедиційне обслуговування № 06-08/09-21 від 08.09.2017р. з боку відповідача підписаний ОСОБА_2

Згідно п. п.8.3, 8.2.2 Статуту ТОВ "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" Виконавчим органом Товариства, який керує поточною діяльністю є директор Товариства. Директор Товариства, зокрема, представляє інтереси підприємства у взаємовідносинах з іншими підприємствами, установами, організаціями, державними органами, громадянами, іноземними контрагентами без довіреності; укладає будь-які угоди, в тому числі кредитні та застави, та інші юридичні акти, видає довіреності, відкриває в банках рахунки; користується правом підпису фінансових документів; здійснює інші дії, спрямовані на досягнення мети товариства в межах компетенції.

Згідно статуту ТОВ "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" та витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб,фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 з 21.12.2016 року є керівником та підписантом ТОВ "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ", а відтак діє від підприємства без довіреності з усіх питань, що стосуються діяльності товариства.

Таким чином, ТОВ "ІПГ "МАЙСТЕР" помилково вважає, що спірний договір з боку ТОВ "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" підписаний не уповноваженою особою.

Відповідно до п. 3.10. Постанови Вищого господарського суду України № 11 від 29.05.2013 року "Про деякі питання визнання правочинів (господарських договорів) недійсними" під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації або фізичної особи, що вчинила правочин, шляхом: повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності, заперечення наявності обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину; замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину (наприклад, у зв'язку з ненаданням технічної чи іншої документації, в якій описуються властивості речі). При цьому особа, яка діяла під впливом обману, повинна довести не лише факт обману, а й наявність умислу в діях відповідача та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману. Обман щодо мотивів правочинів не має істотного значення.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів відсутності у ТОВ "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" матеріально-технічних та трудових ресурсів, достатніх для надання експедиторських послуг замовнику за укладеним договором.

Відповідно до п. 2.1.5 Договору про транспортно-експедиційне обслуговування № 06-08/09-21 Експедитор має право залучати третіх осіб до виконання своїх зобов'язань за Договором. Таким чином, відповідач у разі необхідності був не позбавлений можливості залучати третіх осіб для повного та ефективного виконання своїх зобов'язань за Договором.

Крім того, відповідач виконував свої зобов'язання із надання послуг за Договором № 06-08/09-21 від 08.09.2017р., що підтверджено рішенням господарського суду від 16.08.2018р. залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.02.2019р. у справі №916/2874/17, за яким стягнуто з ТОВ "Інвестиційно-Промислова Група "Майстер" на користь ТОВ "Авантаж Інспект" 98246,40 грн. плати за надані відповідачем транспортно-експедиторські послуги при перевезенні по території України зі станції Ушица до станції Козова вантажу.

З приводу аргументів ТОВ "ІПГ "МАЙСТЕР" щодо відсутності у відповідача технічної можливості організувати перевезення вантажів у зв'язку з відсутністю зареєстрованого сертифікату особистого електронного ключа для формування та обробки електронних перевізних документів судова колегія вважає неспроможними.

Згідно п. 1.1 Розділу Правила оформлення перевізних документів Правил перевезення вантажів на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. У разі пред'явлення до перевезення вантажу груповою відправкою або маршрутом відправник додає до накладної відомість вагонів (додаток 2 до цих Правил) або відомість вагонів і контейнерів, що перевозяться маршрутом (групою) за накладною (додаток 4 до Правил перевезення вантажів в універсальних контейнерах, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 N 542, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 10.09.2001 за N 798/5989). Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)). Порядок здійснення електронного документообігу під час перевезення вантажів залізничним транспортом у внутрішньому сполученні регламентується додатком до договору про організацію перевезень вантажів і проведення розрахунків за перевезення та надані залізницею послуги. Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Таким чином, використання електронного ключа для оформлення перевізних документів не є обов'язковою умовою для здійснення залізничних перевезень вантажів, та більш того, не може слугувати підставою для визнання недійсним договору перевезення вантажу, за відсутності такої умови (оформлення перевізних документів тільки в електронному вигляді) в самому договорі.

Матеріалами справи також спростовуються аргументи скаржника, що відповідач приховав відсутність заявленого досвіду роботи у сфері комплексного експедирування транзитних перевезень вантажів, що підтверджується відсутністю відповідача у Переліку експедиторських організацій, оскільки в матеріалах справи наявна копія договору про організацію перевезень транзитних вантажів залізничним транспортом України на 2017 фрахтовий рік №572/216/2016-ЦЮ(т.1 а.с.232), укладеного між ТОВ "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" та ПАТ «Укрзалізниця».

З огляду на викладене, позивачем не надано достатніх та належних доказів, що укладення договору відбулось з дефектами форми та волі сторони, яку уособлює ТОВ "ІПГ "МАЙСТЕР, а його ствердження про навмисне приховування ТОВ "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" неможливості виконання зобов'язань має характер припущень і не підпадає за жодною з конкретизованих позивачем обставин під ознаки обману щодо обставин, що мають істотне значення.

Колегія суддів погоджується з висновками господарського суду, що наявність чи відсутність у ТОВ "АВАНТАЖ ІНСПЕКТ" податкового боргу жодним чином не може свідчити про дійсність чи недійсність укладеного договору. Крім того, в подальшому податкова вимога була відкликана податковим органом та ТОВ «Авантаж Інспект» було виключено з обліку осіб, які мають податковий борг.

З приводу аргументів скаржника, що судом прийнято до уваги докази, подані відповідачем з пропущенням процесуального строку та без встановлення причин поважності пропуску такого строку, зокрема доказів доданих до заперечень на відповідь на відзив, до заперечень на заперечення від 04.12.2018р., до заперечень на заяву про додаткові доводи та обґрунтування позовної заяви, до заяви про доручення документів до матеріалів справи на виконання ухвали суду від 16.11.2018р. про витребування доказів, судова колегія зазначає, що не вбачає обставин подання таких матеріалів з пропусками строків з огляду наступного:

Відповідно до приписів п. 3 ч.1 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Згідно ч.3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Господарським судом не встановлювалися строки для подання відповідачем витребуваних ухвалою суду доказів, а також для подання відповідачем заперечень на відзив, заяву, заперечення позивача, що спростовує доводи скаржника про пропуск строку їх подання, які взагалі не конкретизовані щодо часових меж таких подій.

Безпідставними колегія суддів вважає і аргументи апеляційної скарги стосовно того, що заперечення, заяви, відзиви відповідача мають у додатках докази направлення їх копій стороні з описом вкладення у цінний лист за підписом невстановленої особи та її повноваження не перевірено, оскільки умовою подання суду будь-якої заяви, клопотання, заперечення у справі є надання стороною доказів направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи, та не зобов'язує суд встановлювати особу відправника, чи особу, яка прийняла поштове відправлення.

Інші доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, судовою колегією до уваги не приймаються, оскільки не є суттєвими аргументами по справі, які б могли вплинути на висновок про законність прийнятого рішення господарського суду з огляду на наведене нижче.

Відповідно до п.п.в) п.3 ч.1 ст. 282 ГПК України мотивувальна частина постанови суду апеляційної інстанції складається з мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу.

При цьому, у п.58 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010р., заява №4909/04, у справі «Серявін та інші проти України Суд зазначив, що «Хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення може бути різною в залежності від характеру рішення …»

Отже, твердження апелянта щодо того, що судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного судового рішення господарським судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, має місце порушення норм процесуального права та недоведеність обставин, які господарський суд вважає встановленими, колегією суддів апеляційної інстанції до уваги не приймаються, оскільки з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції в повному обсязі було досліджено всі фактичні обставини справи та цілком обґрунтовано було прийнято рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

З огляду на викладене, судова колегія апеляційної інстанції зазначає, що оскаржуване рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак підстави для його зміни або скасування відсутні.

В силу приписів ч.1 ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин рішення господарського суду Одеської області від 10.01.2019р. залишається без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до п."в" ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги), покладаються на скаржника, оскільки вимоги апеляційної скарги відхилені у повному обсязі, а підстав для виходу за межі доводів апеляційної скарги за ч.4 ст. 269 ГПК України колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 129, 232,233,236, 240, 269, 270, 275, 176,281-284 ГПК України,

колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 10.01.2019р. у справі №916/1895/18 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова в порядку ст..282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст.ст. 286, 287 ГПК України.

Повна постанова складена 25 квітня 2019 року.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя Л.О. Будішевська

Суддя С.В. Таран