ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2019 Справа № 917/1556/18

Господарський суд Полтавської області у складі судді Безрук Т. М., при секретарі судового засідання Сілаєвій О. Ф., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовною заявою Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго"

до Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал"

про визнання недійсним правочину

За участю представників від позивача: Крат А. В., Черевань Л. С.; від відповідача: Антофій М. О.

ВСТАНОВИВ:

До господарського суду Полтавської області надійшов позов Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" до Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" про визнання недійсним правочину - заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог № юр/3261 від 23.08.2018р.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що заява відповідача про зарахування зустрічних позовних вимог суперечить закону, зокрема, ст.15-1 Закону України "Про електроенергетику", який діяв на дату вчинення спірного правочину.

Відповідач у відзиві (вхід. № 90 від 04.01.2019р.) проти позову заперечує, зазнаючи, що законодавством не передбачено спеціального порядку та форми здійснення відповідної заяви як одностороннього правочину; моментом припинення зобов'язань сторін в такому разі є момент вчинення заяви про зарахування у визначеному порядку. Закон України "Про електроенергетику", який регламентує порядок здійснення розрахунків за закуплену на оптовому ринку електричну енергію не містить будь-яких положень щодо заборони припинення зобов'язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. Практика зарахування зустрічних однорідних вимог між позивачем та відповідачем здійснювалась сторонами регулярно, починаючи з січня 2016 року (а.с.33-35).

Позивач у відповіді на відзив (вхід. № 362 від 15.01.2019р.) повідомив, що відповідно до ст.15-1 Закону України "Про електроенергетику" (чинна редакція на момент вчинення правочину), споживачі, які купують електричну енергію у енергопостачальників, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, вносять плату за поставлену їм електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку. Оскільки спірний правочин не відповідає вимогам Закону України "Про електроенергетику", він має бути визнаний недійсним в судовому порядку (а.с.49-51).

Відповідач в запереченнях (вхід. № 936 від 01.02.2019) зазначив, що Закон України "Про електроенергетику" не містить будь-яких положень щодо заборони припинення зобов'язань шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог. Практика зарахування зустрічних однорідних вимог між позивачем та відповідачем здійснювалась сторонами регулярно, починаючи з січня 2016 року (а.с.58-60).

Відповідач подав клопотання від 16.04.2019р. про залучення до справи додаткових доказів, які він не міг подати у підготовчому засіданні з об'єктивних причин.

Дане клопотання задоволено судом.

У даній справі були вчинені наступні процесуальні дії.

За протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2018р. даний позов був переданий на розгляд судді Геті Н. Г. (а.с.29).

За даним позовом ухвалою Господарського суду Полтавської області 11.12.2018 відкрито провадження у справі № 917/1556/18, призначено справу до розгляду в підготовче засідання в порядку загального позовного провадження, та встановлено сторонами строки для подання заяв по суті справи.

В судовому засіданні від 11.02.2019р. оголошено перерву у розгляді справи на 19.02.2019р.

Згідно розпорядження від 15.02.2019р. № 87 про призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ та витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.02.2019р. в зв'язку зі звільненням судді Геті Н. Г. справа передана на розгляд судді Безрук Т. М.

За даним позовом ухвалою Господарського суду Полтавської області 18.02.2019 прийнято справу до провадження, призначено справу до розгляду в підготовче засідання.

Ухвалою від 19.03.2019р. суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 16.04.2019р.

Про час та місце розгляду справи позивач та відповідач повідомлені належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням від 11.01.2019р., від 19.02.2019р., від 20.03.2019р.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази та пояснення, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні 16.04.2019р. судом було оголошено вступну та резолютивну частини рішення згідно з ч. 6 ст. 233, ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши всі наявні у справі докази та письмові пояснення, суд встановив наступне.

Між Публічним акціонерним товариством "Полтаваобленерго" (позивачем) та Комунальним підприємством Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" (відповідачем) укладено договір про постачання електричної енергії №94р від 01.01.2008р. (далі - Договір); (а.с.69-72).

Відповідно до розділу 1 Договору позивач (постачальник) зобов'язався продати електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю 4300кВт, а відповідач (споживач) в свою чергу зобов'язався оплатити постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснювати інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Комунальне підприємство Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" направило позивачу заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог № юр/3261 від 23.08.2018 року, в якій повідомило, що на підставі ст.203 ЦК України:

- припиняються зобов'язання КППОР "Полтававодоканал" перед ПАТ "Полтаваобленерго" зі сплати активної електроенергії на суму 43 749,53 грн. за липень 2018 року згідно Договору про постачання електричної енергії №0094 р від 01.01.2008 року.

- припиняються зобов'язання ПАТ "Полтаваобленерго" перед КППОР "Полтававодоканал" за послуги водопостачання та водовідведення на загальну суму 43749,53 грн., що включають зобов'язання за серпень за 2018 року згідно Договору № 42-6 від 01.02.2006 poку, за серпень 2018 року згідно Договору № 44-16 від 01.07.2011 року, за серпень 2018 року згідно договору № 32-8 від 01.03.2003 року (а.с.10-11).

Листом від 03.09.2018р. за №10-74/13027 ПАТ "Полтаваобленерго" повідомило відповідача, що статтею 15-1 Закону України "Про електроенергетику" передбачено, що споживачі, які купують електричну енергію у енергопостачальників, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергоспостачальника в уповноваженому банку, тому заява КППОР "Полтававодоканал" про зарахування зустрічних однорідних вимог від 23.08.2018р. № юр/3261 залишається без виконання (а.с.37).

Листом від 20.09.2018р. № юр/3601 відповідач наполягав на проведенні зарахування вказаних грошових вимог (а.с.38).

Позивач не погоджується із вказаним зарахуванням та прохає визнати правочин - заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог №юр/3261 від 23.08.2018р недійсним, оскільки він суперечить вимогам закону, а саме ч. 2 ст. 15-1 Закону України "Про електроенергетику".

При вирішенні спору суд зазначає наступне.

Стаття 601 Цивільного кодексу України та ч. 3 ст.203 Господарського кодексу України передбачають припинення зобов'язання зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги. Таке зарахування може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Статтею 602 Цивільного кодексу України встановлено, що не допускається зарахування зустрічних вимог в випадках, встановлених договором або законом.

Не допускається зарахування вимог, щодо яких за заявою другої сторони належить застосувати строк позовної давності і строк цей минув, а також в інших випадках, передбачених законом (ч.5 ст.203 Господарського кодексу України).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього кодексу (ч. 1 ст.215 Цивільного кодексу України).

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 6) правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Одночасно приписами названих норм передбачено неможливість зарахування зустрічних однорідних вимог у випадках, встановлених договором або законом.

Закон України "Про електроенергетику" (в редакції станом на 23.08.2018р. - на дату вчинення спірного правочину) визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулює відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі.

Стаття 1 Закону України "Про електроенергетику" визначає термін "поточні рахунки із спеціальним режимом використання оптового ринку електричної енергії" як рахунки суб'єктів господарської діяльності, що здійснюють постачання електричної енергії на закріпленій території та оптове постачання електричної енергії, відкриті в уповноваженому банку і призначені виключно для накопичення коштів, отриманих за електричну енергію від споживачів, та розрахунків з учасниками оптового ринку електричної енергії, а термін "алгоритм оптового ринку електричної енергії" - як порядок розподілу уповноваженим банком коштів з поточних рахунків із спеціальним режимом використання без платіжних доручень, який встановлюється національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Відповідно до ч.2 ст.15-1 Закону України "Про електроенергетику" споживачі, які купують електричну енергію у енергопостачальників, що здійснюють господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, вносять плату за поставлену їм електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника в уповноваженому банку.

Згідно з ч. 8 ст. 26 вказаного Закону споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, що здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, зобов'язаний оплачувати її вартість виключно коштами шляхом їх перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника. У разі проведення споживачем розрахунків в інших формах та/або сплати коштів на інші рахунки такі кошти не враховуються як оплата спожитої електричної енергії.

Аналогічно пунктом 6.3 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики від 31.07.96 № 28 (у редакції постанови НКРЕ від 17.10.2005 № 910), що діяли на дату вчинення спірного правочину, визначено, що оплата вартості електричної енергії постачальнику електричної енергії за регульованим тарифом, у тому числі на підставі визнаної претензії, здійснюється виключно коштами в уповноваженому банку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії за регульованим тарифом.

Отже, зазначеними положеннями спеціальних норм регулювання правовідносин у сфері електроенергетики чітко визначено спеціальний порядок проведення розрахунків за електроенергію, за яким розрахунки проводяться виключно грошовими коштами та шляхом їх перерахування споживачем електричної енергії виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії і сторони у відповідних правовідносинах не можуть відступати від визначеного законом порядку, зокрема, проведення таких розрахунків.

При цьому судом також враховуються правові позиції Верховного Суду, викладені у постанові від 17.10.2018 у справі № 908/1811/17.

Відтак, виходячи з аналізу наведених норм, вчинений Комунальним підприємством Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" правочин - заява про зарахування зустрічних однорідних вимог № юр/3261 від 23.08.2018р. суперечить вимогам ст. ст. 15, 15-1, 26 Закону України "Про електроенергетику" і п. 6.3 Правил користування електричною енергією.

Заперечення відповідача щодо позову з тих підстав, що Закон України "Про електроенергетику" не містить заборони щодо припинення зобов'язань зі сплати за спожиту електроенергію шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, спростовується вище викладеним, відтак, відхиляються судом.

Посилання відповідача на існуючу з січня 2016 року між позивачем та відповідачем практику зарахування зустрічних однорідних вимог не спростовує встановлених судом порушень вимог діючого законодавства при вчиненні відповідачем спірного правочину - заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог № юр/3261 від 23.08.2018р.

Посилання відповідача на правові позиції Вищого господарського суду України, викладені у постанові від 30.07.2012р. у справі № 5011-65/637-2012, судом відхиляються, оскільки вказані правові позиції суперечать правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 17.10.2018 у справі № 908/1811/17 зі схожих правовідносин.

Також, жодним чином не впливають на оцінку спірного правочину подані відповідачем такі додаткові докази: позовна заява від 12.10.2018 № юр/3911, заява про зарахування зустрічних вимог від 29.08.2018 № 10-75/12875, скорочене рішення Господарського суду Полтавської області від 11.04.2019 у справі № 917/1278/18, оскільки вказані докази стосуються іншого правочину - заяви про зарахування зустрічних вимог від 29.08.2018 № 10-75/12875 щодо припинення зобов'язань КППОР "Полтававодоканал" перед ПАТ "Полтаваобленерго" зі сплати інфляційних та зобов'язання ПАТ "Полтаваобленерго" перед КППОР "Полтававодоканал" за послуги водопостачання та водовідведення.

Отже, заперечення відповідача щодо позову відхиляються судом.

Таким чином, правочин - заява про зарахування зустрічних однорідних вимог №юр/3261 від 23.08.2018 року, є таким, що вчинений КППОР "Полтававодоканал" з порушенням чинного законодавства, та підлягає визнанню судом недійсним.

Позивач у позові прохає також покласти на відповідача судові витрати понесені ним у даній справі.

При подачі даного позову позивачем сплачено 1762,00 грн. судового збору за платіжним дорученням від 04.12.2018р. № 698419 (а.с.9).

Відповідно до ч.1 ст. 129 ГПК України вказані судові витрати повністю покладаються на відповідача.

Суд роз'яснює, що в разі добровільного виконання рішення суду до відкриття виконавчого провадження відповідач не позбавлений права звернутися до суду з заявою про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати недійсним вчинений Комунальним підприємством Полтавської обласної ради "Полтававодоканал" правочин - заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог №юр/3261 від 23.08.2018р.

3. Стягнути з Комунального підприємства Полтавської обласної ради "Полтававодоканал ( вул. Пилипа Орлика, буд. 40а, м.Полтава, 36020, ідентифікаційний код 03361661) на користь Публічного акціонерного товариства "Полтаваобленерго" (вул. Старий Поділ, буд. 5, м. Полтава, 36022, ідентифікаційний код 00131819) 1762 грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору

Видати наказ після набрання цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Відповідно до п. 17.5 Перехідних положень ГПК України, апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (через Господарський суд Полтавської області), за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складення повного судового рішення: 17.04.2019.

Суддя Безрук Т. М.