ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Черкаси справа № 925/142/19

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Євтушенко Б.В., за участі представників сторін: позивача - адвоката Серта О.В., відповідача - Жердецького І.М. за посадою, адвоката Забродця С.В., у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси розглянув справу за позовом компанії Agroprosperis 1 Limited (Агропросперіс 1 Лімітед) до товариства з обмеженою відповідальністю «Латагроінвест» про стягнення 2198638,98 доларів США,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - компанія Agroprosperis 1 Limited (Агропросперіс 1 Лімітед) звернувся в господарський суд Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Латагроінвест» (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1/11ЛАИ від 09.12.2011 року у розмірі 1976292,00 дол. США основного боргу, 55715,19 дол. США трьох відсотків річних, 166631,19 дол. США процентів за користування чужими коштами та відшкодування судового збору.

Позовна заява мотивована невиконанням відповідачем - товариством з обмеженою відповідальністю «Латагроінвест», своїх зобов'язань щодо повернення заборгованості у розмірі 1976292,00 дол. США за кредитним договором № 1/11ЛАИ від 09.12.2011 року та укладених до нього додаткових угод.

Ухвалою суду від 08.02.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 925/142/19 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 08.02.2019 року частково задоволено заяву позивача - компанії Agroprosperis 1 Limited (Агропросперіс 1 Лімітед) про забезпечення позову, накладено арешт на грошові кошти товариства з обмеженою відповідальністю «Латагроінвест» у межах ціни позову 2198638,38 доларів США, що знаходяться у банківських установах на рахунках, які будуть виявленні в процесі виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідач в особі свого представника адвоката Коноплі А.М. 28.02.2019 року подав відзив на позов (вх. № 6570/19), в якому заперечував проти задоволення позову повністю з мотивів необґрунтованості і недоказаності позовних вимог та клопотання про призначення судово-економічної експертизи (вх. № 6803/19) для обґрунтування заперечень проти позову.

Позивач в особі свого представника 11.03.2019 року подав клопотання про приєднання доказів (вх. № 7509/19), заперечення проти розгляду клопотання про призначення експертизи (вх. № 8052/19). Це заперечення представником позивача обґрунтоване тим, що відзив на позов і клопотання про призначення експертизи підписане адвокатом Конопля А.М., який не має повноважень на представництво відповідача в суді. Адвокат Конопля А.М. діє на підставі довіреності від 18.02.2019 року, виданої йому генеральним директором ТОВ «Латагроінвест» Жердецьким І.М., повноваження якого станом на 18.02.2019 року припинені.

Ухвалою суду від 11.03.2019 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано у акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» відповідні документи.

28.03.2019 року до господарського суду Черкаської області надійшло клопотання Муйжнієкс Валдіс в особі його представника про його вступ у справу як третьої особи на стороні відповідача.

02.04.2019 року відповідач в особі свого представника подав заяву про визнання позову (вх. № 10096/19) у якій обставини, викладені у позовній заяві визнав повністю, просив суд залишити без розгляду його відзив на позов на клопотання про призначення судової експертизи

Ухвалою суду від 02.04.2019 року було відмовлено у задоволенні клопотання Муйжнієкс Валдіс про його вступ у справу як третьої особи. Цією ж ухвалою залишено без розгляду клопотання представника відповідача про призначення у справі експертизи та відзив на позов.

У судових засіданнях представник позивача позов з підстав і в розмірі, викладених у позовній заяві підтримав і просив задовольнити повністю, не заперечував проти задоволення заяви відповідача про визнання позову, представники відповідача позов визнали і просили суд його задовольнити.

Згідно з ч. 3 статті 185 ГПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно із ст.ст. 233 ч. 6, 240 ч. 1 ГПК України, у судовому засіданні судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд відмовляє у задоволенні позову повністю з таких підстав.

09.12.2011 року між компанією «Trittico Holdings Limited» («Триттико Холдингз Лимитед»), юридичною особою, яка створена та діє у відповідності до законодавства Республіки Кіпр, як кредитором, та товариством з обмеженою відповідальністю «Латагроінвест», як позичальником, укладено кредитний договір № 1/11ЛАИ (далі - Договір, а.с. 26-34), за умовами ст. 1 якого, згідно цього договору кредитор передає позичальнику в тимчасове користування грошові кошти, які в подальшому іменуються яке кредит, для поповнення оборотних активів і покупки оборотних активів позичальника, а також для налагодження фінансово-господарської діяльності позичальника, а позичальник зобов'язується використовувати кредит для поповнення своїх оборотних коштів, налагодження своєї фінансово-господарської діяльності і купівлю необоротних активів, повернути кредитору на умовах цього договору таку ж саму суму кредиту та сплачувати кредитору проценти за користуванням кредитом (п. 1.1.), загальна сума кредиту складає 8000000 доларів США (далі в тексті договору - сума кредиту) (п. 1.2.), розмір ставки процентів за користування кредитом складає 11,0 % річних, виходячи з 365 календарних днів у році (п. 1.3.), валютою цього договору є долар США і всі взаєморозрахунки між сторонами цього договору проводяться тільки в доларах США (п. 1.6.).

Сторони погодили усі істотні умови Договору, та, зокрема, домовилися про таке:

п.п. 3.3. - позичальник зобов'язується в строки та в порядку, передбаченому у ст. 6 цього договору, здійснювати із свого банківського рахунку, зазначеному у ст. 23 цього договору, виплату відсотків кредитору, а також невідкладно повідомляти кредитора про переказ на його банківський рахунок відсотків і підтверджувати це відповідними документами;

п.п. 3.4. - позичальник зобов'язується в строки і в порядку, зазначеному в ст.. 5 цього договору, повернути із свого банківського рахунку, який зазначений у ст. 23 цього договору, суму кредиту;

п.п. 3.5. - у випадку виникнення будь-якої заборгованості перед кредитором згідно цього договору позичальник зобов'язується направляти грошові кошти для погашення заборгованості в наступній черзі: для оплати відсотків (1); і для повернення кредиту (2);

п.п. 3.6. - позичальник зобов'язується надавати кредитору або його уповноваженим представникам щомісячно, 15 числа місяця, який наступає за звітним, бухгалтерський баланс, планові і звітні документи, договори (контракти), які фінансуються позивальником за рахунок коштів кредиту, бухгалтерські, фінансово-звітні та інші документи, які позичальник зобов'язаний подавати до податкових, статистичних та інших органів і організацій, а також в будь-який час на вимогу кредитора - будь-які інші матеріали, документи, інформацію, які час від часу будуть необхідні кредитору для перевірки забезпечення кредиту і контролю за його використанням та поверненням;

п.п. 4.1. - кредитор надає кредит позичальнику в безготівковій формі шляхом банківського переказу з банківського рахунку кредитора на поточний рахунок позичальника, зазначеного в ст. 23 цього договору;

п.п. 4.2.- кредитор може надавати кредит позичальнику окремими частинами по односторонньому рішенню кредитора і, виходячи з погодження кредитором в письмовій формі потреби позичальника в отриманні будь-якої наступної частини кредиту;

п.п. 4.3. - кредитор надає позичальнику кредит або його першу частину в першому кварталі 2012 року, але не раніше дати отримання позичальником всіх необхідних дозволів (ліцензій) і повного виконання всіх державних реєстраційних процедур, встановлених чинним законодавством України і цим договором;

п.п. 5.1. - кінцева дата повернення загальної суми кредиту (сума кредиту, яка фактично отримана позичальником), згідно цього договору, настає 08.12.2015 року (далі в тексті Договору також - «дата завершення»). Це означає, що в дату завершення на банківський рахунок кредитора повинна надійти одноразовим платежем загальна сума кредиту (фактично отримана позичальником частина кредиту), яка визначена в п. 1.2. ст. 1 цього договору;

п.п. 6.1. - сторони погодили, що щомісячне нарахування процентів за користування кредитом починається з дати фактичного зарахування кредиту або його першої частини на поточний рахунок позичальника, зазначений в ст. 23 цього договору;

п.п. 6.2. - у випадку будь-якого прострочення з повернення позичальником загальної суми кредиту або будь-якої його частини кредитору, позичальник зобов'язується протягом всього часу існування такого прострочення до дати її повного погашення, виплачувати кредитору відсотки на прострочену загальну суму кредиту або будь-яку її частину на умовах, встановлених цим договором;

п.п. 21.1. - цей договір вступає в силу з моменту його реєстрації в Національному банку України і діє до повного виконання сторонами своїх обов'язків, встановлених для них цим договором;

п.п. 22.1. - будь які зміни і доповнення до цього договору складають його невід'ємну частину вважаються такими, що мають юридичну силу і є обов'язковими для сторін, якщо вони викладені в письмовій формі, підписані уповноваженими представниками сторін, скріплені їхніми печатками. У випадках, передбачених діючим законодавством України, зміни і доповнення до цього договору проходять державну реєстрацію у відповідних державних органах України.

Договір підписаний представниками обох сторін та скріплений печатками юридичних осіб, зареєстрований в Головному управлінні Національного банку України по м. Києву і Київській області, що підтверджується Реєстраційним свідоцтвом № 14683 від 30.12.2011 року за вих. № 09-204/23499 (а. с. 51-52).

До Договору його сторонами підписані наступні додаткові угоди (а. с. 35-48):

Додаткова угода № 1, якою внесені зміни до ст. 14 Договору щодо передачі прав та обов'язків, правонаступництво;

Додаткова угода № 2, якою внесено зміни до п.п. 1.1., 23.1 Договору щодо зміни банківських реквізитів кредитора;

Додаткова угода № 3 від 31.03.2014 року, якою внесено зміни до п.п. 1.3. Договору щодо розміру ставки відсотків за користування кредитом та встановлено 3 % річних, виходячи із365 календарних днів у році;

Додаткова угода № 4 від 18.07.2016 року, якою сторони вирішили внести зміни до п.п. 1.2 та викласти його в наступній редакції: «загальна сума кредиту складає 3635000 доларів США»;

Додаткова угода № 5 від 01.12.2016 року, у якій компанія «Триттико Холдингз Лимитед» («Trittico Holdings Limited»), товариство з обмеженою відповідальністю «Латагроінвест» та Agroprosperis 1 Limited (Агропросперіс 1 Лімітед), відповідно з умовами договору про реструктуризацію від 01.12.2016 року, сторони погоди про заміну кредитора компанію «Триттико Холдингз Лимитед» («Trittico Holdings Limited») на нового кредитора - Agroprosperis 1 Limited (Агропросперіс 1 Лімітед), у зв'язку з чим у тексті Договору також замінити назви кредитора на нового;

Додаткова угода № 6 від 21.12.2016 року, якою внесені зміни до реквізитів місцезнаходження позичальника;

Додаткова угода № 7 від 05.06.2017 року, якою сторони внесли зміни до Договору, зокрема, виклали у наступній редакції п.п. 1.3. Договору: «розмір ставки відсотків за користування кредитом становить 9,8 % річних, виходячи з 365 календарних днів у році», п.п. 5.1. Договору: «кінцева дата повернення загальної суми кредиту (сума кредиту, яка фактично отримана позичальником) згідно цього договору наступає 25.02.2018 року (далі також - «дата завершення». Це означає, що в дату завершення на банківський рахунок кредитора повинні надійти єдиним платежем загальна сума кредиту (фактично отримана позичальником частина кредиту), яка визначена в п.п. 1.2. ст..1 Договору)»;

Додаткова угода № 8 від 10.08.2017 року, якою ст. 1 Договору доповнено п.п. 1.7., а п.п. 6.3. Договору викладено у наступній редакції: «відсотки виплачуються щомісячно протягом 5 банківських днів місяця, наступного за закінченням місяця, за який виплачуються відсотки»;

Додаткова угода № 9 від 18.09.2018 року, у якій сторони погодили викласти п.п. 6.3. Договору у наступній редакції: «відсотки виплачуються щомісячно протягом 5 банківських днів місяця, наступного за закінченням місяця за який виплачуються відсотки. Сторони домовилися встановити спеціальні правила для виплати відсотків за грудень місяць: відсотки, нараховані по 25 грудня включно, виплачуються не пізніше останнього банківського дня грудня місяця, а відсотки нараховані за період з 26 по 31 грудня, виплачуються не пізніше 15 січня».

Зазначені додаткові угоди до Договору зареєстровані у Національному банку України, що підтверджується наданими позивачем до позовної заяви документами (а.с. 53-63):

Листом від 20.05.2014 року № 09-204/8793 ГУ Національного банку України по м. Києву i Київської області про реєстрацію змін до кредитного договору №1/11ЛАИ від 19.12.2011 року, внесених додатковими угодами № 1 від 02.04.2012 року, № 2 від 26.07.2012 року, № 3 від 31.03.2014 року;

Листом від 23.08.2016 року № 24-0006/71247 Департамент реєстраційних питань та ліцензування НБУ про реєстрацію 23.08.2016 року за №14683/2 змін до кредитного договору № 1/11ЛАИ від 09.12.2011 року, внесених додатковими угодами № 1 від 02.04.2012 року, № 2 від 26.07.2012 року, № 3 від 31.03.2014 року, № 4 від 18.07.2016 року;

Листом від 30.03.2017 року № 25-0020/23705 Управління ліцензування валютних операцій Департаменту фінансового моніторингу Національного банку України про реєстрацію 30.03.2017 року за № 14683/3 змін до кредитного договору № 1/11ЛАИ від 09.12.2011 року, знесених додатковими угодами № 1 від 02.04.2012 року, № 2 від 26.07.2012 року, № 3 від 31.03.2014 року, № 4 від 18.07.2016, №5 від 01.12.2016 року та № 6 від 21.12.2016 року.

В подальшому, відповідно до абзацу 2 пункту 2 частини 4 постанови правління НБУ від 23.03.2017 року № 26 діяла наступна норма: «Після внесення Національним банком України запису щодо реєстрації договору (зi змінами) до Реєстру уповноважений банк - обслуговуючий банк за договором здійснює подальше обслуговування операцій за договором у загальному порядку та без використання реєстраційних свідоцтв, які були видані Національним банком України резидентам-позичальникам до 09 квітня 2017 року включно)».

Відповідно до листа № 62-1022 від 27.06.2017 року, в Національному банку України за № А1129 від 27.06.2017 року зареєстровано зміни до кредитного договору № 1/11ЛАИ від 09.12.2011, внесених додатковими угодами № 1 від 02.04.2012 року, № 2 від 26.07.2012 року, № 3 від 31.03.2014 року, № 4 від 18.07.2016 року, № 5 від 01.12.2016 року, № 6 від 21.12.2016 року та № 7 від 05.06.2017 року.

Із банківських виписок по рахунках компанії «Триттико Холдингз Лимитед» («Trittico Holdings Limited») Trapeza Kuпpou Bank of Cyprus та по рахунках у J.P. Morgan Chase&Co вбачається, що компанією «Триттико Холдингз Лимитед» («Trittico Holdings Limited») перераховувалися відповідачу за договором № 1/11ЛАИ від 09.12.2011 року протягом жовтня 2012 року - липня 2014 року грошові кошти у валюті доларів США у відповідних частинах, а відповідачем отримані кредитні кошти позивачу поверталися, проте несвоєчасно та не в повному обсязі, і сума неповернутих кредитних коштів становить 1976292,00 дол. США (а.с. 65-237).

30.11.2018 року позивач направив відповідачу, у зв'язку з неналежним виконанням останнім умов Договору, вимогу кредитора в якій зазначив, зокрема, що строк дії Договору закінчився 25.02.2018 року, але позичальник свої обов'язки з погашення суми отриманого кредиту в розмірі 1765000 доларів США, а також нарахованих та несплачених станом на 30.11.2018 року відсотків у сумі 181910,80 доларів США, не виконав, тому вимагав не пізніше 15.12.2018 року виконати свої договірні зобов'язання з погашення існуючої кредиторської заборгованості у відповідності до умов Договору (а. с. 49, докази направлення а.с. 50).

Вимога позивача залишена відповідачем без відповіді та виконання, що стало підставою для звернення позивача із даним позовом за захистом свого права до суду.

За розрахунком позивача, наведеним в позовній заяві і з яким погодився відповідач, заборгованість відповідача за кредитним договором № 1/11ЛАИ від 09.12.2011 року складає 1976292,00 дол. США основного боргу, 55715,19 дол. США трьох відсотків річних, 166631,19 дол. США процентів за користування чужими коштами. Вимога про їх стягнення є предметом позову у справі, що розглядається.

Спірні правовідносини сторін, а відповідно, їх цивільні права та обов'язки, виникли із кредитного договору № 1/11ЛАИ від 09.12.2011 року з додатковими угодами №№ 1-9 до нього, за правовою природою віднесені до договірних зобов'язань позики і кредиту, загальні положення про позику і кредит, як окремий вид зобов'язань, визначені параграфами 1 і 2 глави 71 ЦК України, ст.ст. 346, 347 ГК України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов'язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 ЦК України, главами 19, 20 розділу IV ГК України, правові наслідки порушення зобов'язання, відповідальність за порушення зобов'язання - главою 51 ЦК України, розділом V ГК України.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1, ч. 2 п.п. 5, 8 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Частиною 2 ст. 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) встановлено, що кожний суб'єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб'єктів захищаються шляхом, зокрема, присудження до виконання обов'язку в натурі, відшкодування збитків, застосування штрафних санкцій, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб'єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов'язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов'язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтями 512, 513 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст. 193, 202 ГК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 598, ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ч. 1, ст. 611, ст. 612 ч. 1 ЦК України: порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків; боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частина 1 ст. 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення договору про позику, якщо інше не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 10561 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частина 3 ст. 198 Господарського кодексу України визначає, що відсотки за грошовими зобов'язаннями учасників господарських відносин застосовуються у випадках, розмірах та порядку, визначених законом або договором.

В постанові від 16 січня 2019 року у справі N 373/2054/16-ц (провадження N 14-446цс18) Велика Палата Верховного Суду зазначила таке.

Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов'язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов'язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі N 14-134цс18.

Враховуючи викладене, а також зміст договору позики, яка вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (частина третя статті 1049 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 2 липня 2014 року у справі N 6-79цс14, а також у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі N 308/3824/16-ц.

Що стосується можливості і порядку визначення в рішенні суду еквівалента суми боргу в національній валюті, то Велика Палата Верховного Суду зазначає, що нею висловлена правова позиція з цього приводу, яку викладено у постанові від 4 липня 2018 року в справі N 14-134цс18. Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов'язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

У контексті статей 524, 533 - 535, 625 ЦК України можна зробити висновок, що грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі I "Загальні положення про зобов'язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов'язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов'язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи № 755/10947/17 у постанові від 30.01.2019 року також зазначила, що незалежно від того, чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати. Не можна застосовувати аналогічні висновки Верховного Суду України, викладені в його рішеннях, ухвалених за результатами розгляду інших судових справ, незалежно від того, чи перераховані у відповідній постанові Великої Палати всі рішення ВСУ, в яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата.

З огляду на умови п.п. 1.3 ст. 1, п. 6.1. - 6.5. ст. 6 кредитного договору № 1/11ЛАИ від 09.12.2011 року, норми ст.ст. 524, 533 - 535, 536, 625 ч. 2, ст. 1046 ч. 1, ст. 1048 ч. 1, ст. 1049 ч. 1, ст. 1050 ч. 1, 1054, 10561 ЦК України, наведені правові позиції Великої Палати Верховного Суду господарський суд вимоги позивача про стягнення відсотків (процентів) за користування кредитом, трьох відсотків річних за прострочення основного грошового зобов'язання, виражені в іноземній валюті, вважає обґрунтованими і такими, що також підлягають задоволенню.

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов'язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відтак, з огляду на встановлені обставини справи та викладені норми законодавства, визнання позову відповідачем, суд позовні вимоги щодо стягнення 1976292,00 дол. США основного боргу, 55715,19 дол. США трьох відсотків річних, 166631,19 дол. США процентів за користування чужими коштами задовольняє повністю.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 130 ГПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, на підставі вищезазначеного і норм статті 129 ГПК України, позивачу належить до повернення з державного бюджету 12250,00 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 339370 грн. 49 коп. (50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову) та відповідно з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати (50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову) - сплачений судовий збір у розмірі 12250,00 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 339370 грн. 49 коп.

Щодо заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 08.02.2019 року суд зазначає наступне.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 237 ГПК України, при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, питання: чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 145 ГПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 08.02.2019 року накладено арешт на грошові кошти відповідача у межах ціни позову 2198638,38, що знаходяться у банківських установах на рахунках, які будуть виявленні в процесі виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно з ч. 7 ст. 145 ГПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев'яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Враховуючи попередній висновок суду про задоволення позовних вимог, вищевказані норми чинного законодавства, вжиті заходи до забезпечення позову необхідно скасувати через дев'яносто днів з дня набранням рішенням у даній справі законної сили.

Керуючись ст.ст. 129, 130, 233, 236-240, 255, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою віповідальністю «Латагроінвест», міцезнаходження: 19100, Черкаська обл., Монастирищенський район, місто Монастирище, вулиця Соборна, будинок 3, ідентифікаційний код суб'єкта господарювання: 34323974, на користь AGROPROSPERIS 1 LIMITED (АГРОПРОСПЕРИС 1 Л1М1ТЕД), юридична особа, яка зареєстрована за законодавством Республіки Kiпp, свідоцтво про реєстрацію cepії HE № 361673 від 27.10.2016 (НЕ 361673, October 27, 2016), місцезнаходження: проспект Архієпископа Макаріоса III, 18, 1-й поверх, Латсія 2220, Нікосія, Кіпр (Arch. Makariou III, 18, 1st floor, Latsia, 2220, Nicosia, Cyprus), банківські реквізити: JP Morgan Chase Bank, N.A., NEW YORK, NY, USA, SWIFT: CHASUS33 , ABA#021-000-021, Account in USD: 700882074, - 1 976 292,00 дол. США (один мільйон дев'ятсот сімдесят шість тисяч двісті дев'яносто два долари США) основного боргу, 55 715,19 дол. США (п'ятдесят п'ять тисяч сімсот п'ятнадцять доларів США та дев'ятнадцять центів) 3% річних, 166 631,19 дол. США (сто шістдесят шість тисяч шістсот тридцять один долар США та дев'ятнадцять центів) процентів за користування грошовими коштами.

Стягнути з Товариства з обмеженою віповідальністю «Латагроінвест», міцезнаходження: 19100, Черкаська обл., Монастирищенський район, місто Монастирище, вулиця Соборна, будинок 3, ідентифікаційний код суб'єкта господарювання: 34323974, на користь AGROPROSPERIS 1 LIMITED (АГРОПРОСПЕРИС 1 Л1М1ТЕД), юридична особа, яка зареєстрована за законодавством Республіки Kiпp, свідоцтво про реєстрацію cepії HE № 361673 від 27.10.2016 (НЕ 361673, October 27, 2016), місцезнаходження: проспект Архієпископа Макаріоса III, 18, 1-й поверх, Латая 2220, Нкоая, Кипр (Arch. Makariou III, 18, 1st floor, Latsia, 2220, Nicosia, Cyprus), банювсью реквізити: JP Morgan Chase Bank, N.A., NEW YORK, NY, USA, SWIFT: CHASUS33 , ABA#021-000-021, Account in USD: 700882074 судові витрати у розмірі 12250,00 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 339370 грн. 49 коп.

Повернути AGROPROSPERIS 1 LIMITED (АГРОПРОСПЕРИС 1 Л1М1ТЕД), юридична особа, яка зареєстрована за законодавством Республіки Kiпp, свідоцтво про реєстрацію cepії HE № 361673 від 27.10.2016 (НЕ 361673, October 27, 2016), місцезнаходження: проспект Архієпископа Макаріоса III, 18, 1-й поверх, Латая 2220, Нкоая, Кипр (Arch. Makariou III, 18, 1st floor, Latsia, 2220, Nicosia, Cyprus), банювсью реквізити: JP Morgan Chase Bank, N.A., NEW YORK, NY, USA, SWIFT: CHASUS33 , ABA#021-000-021, Account in USD: 700882074 з Державного бюджету 12250,00 доларів США, що у гривневому еквіваленті складає 339370 грн. 49 коп.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою господарського суду Черкаської області від 08.02.2019 року у справі № 925/142/19 через дев'яносто днів з дня набранням рішенням у даній справі законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду через Господарський суд Черкаської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 19.04.2019 року.

Суддя В.М. Грачов