номер провадження справи 9/22/19
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2019 Справа № 908/296/19

м. Запоріжжя

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Учбовий центр інформаційних технологій при ЗНТУ, (69123, м. Запоріжжя, бул. БудівельниківАДРЕСА_1)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ЄПС Україна, (69013, м. Запоріжжя, вул. Базова, буд. 9)

про стягнення суми 640 000,00 грн.

Суддя Боєва О.С.

при секретарі судового засідання Бичківській О.О.

За участю представників:

від позивача: ОСОБА_1, ордер серія ЗП № 085719 від 14.03.2019;

від відповідача: не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

До господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Учбовий центр інформаційних технологій при ЗНТУ до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ЄПС Україна, про стягнення суми 640 000,00 грн. заборгованості.

Ухвалою господарського суду Запорізької області від 14.02.2019 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/296/19, присвоєний номер провадження 9/22/19, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 14.03.2019. В підготовчому засіданні 14.03.2019 судом оголошено про закінчення підготовчого судового засідання, закрито підготовче провадження та за письмовою згодою сторін розпочато розгляд справи по суті. В судовому засіданні 14.03.2019 оголошено перерву до 09.04.2019. В судовому засіданні 09.04.2019 оголошено перерву до 15.04.2019.

15.04.2019 справу розглянуто, оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Позовні вимоги, які підтримані позивачем в повному обсязі, мотивовані наступним. 01.06.2015 між ТОВ Учбовий центр інформаційних технологій при ЗНТУ(орендар) і ТОВ ЄПС Україна (суборендар) було укладено договір суборенди приміщення. За умовами договору, суборендар зобовязався сплачувати орендарю орендну плату. Проте, ТОВ ЄПС Україна не здійснювало плату за договором суборенди у період з 01.06.2015 по 31.01.2018, у звязку з чим, у останнього утворилась заборгованість перед ТОВ Учбовий центр інформаційних технологій при ЗНТУ, яка, за розрахунком позивача, складає 640 000,00 грн. З цих підстав позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 640 000,00 грн. Позов обґрунтовано ст. 193 ГК України, ст.ст. 509, 525, 526, 625 ЦК України та умовами договору суборенди від 01.06.2015.

Відповідач підтримав свою позицію щодо позовних вимог, яка викладена у відзиві на позовну заяву. Погодився з доводами позивача про існування у нього заборгованості перед позивачем в розмірі 640 000,00 грн., однак зазначив, що на теперішній час у підприємства відповідача немає можливості сплатити вказану суму заборгованості.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд

ВСТАНОВИВ:

01.06.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю Учбовий центр інформаційних технологій при ЗНТУ (орендар, позивач у справі) і Товариством з обмеженою відповідальністю ЄПС Україна (суборендар, відповідач у справі) був укладений договір суборенди приміщення, згідно з п.1.1. якого, орендар надає, а суборендар приймає в платне користування («суборенда») нежиле приміщення («приміщення»), придатне для здійснення статутної діяльності суборендаря.

Відповідно до п.п. 1.2. - 1.6. договору орендар володіє та користується приміщенням на підставі та у відповідності до договору оренди приміщення № б/н від 01.04.2015. Приміщення передається в суборенду на умовах, що відповідають умовам договору оренди приміщення б/н від 01.04.2015. Адреса приміщення: м. Запоріжжя, вул. Тролейбусна, 36. Загальна площа приміщення 452,5 кв.м. Приміщення передається в суборенду для здійснення статутної діяльності суборендаря, а саме: для розміщення офісу суборендаря.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що орендна плата, за користування приміщенням встановлюється в грошовій формі. Розмір щомісячної орендної плати офісного приміщення становить 20 000,00 грн. на місяць (без ПДВ).

Відповідно до п. 2.3. договору орендну плату та платежі згідно п.2.1. цього договору суборендар сплачує орендарю за поточний місяць до « 10» числа наступного місяця, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок орендаря.

Згідно з п. 2.4. договору орендна плата нараховується, починаючи з дати підписання сторонами «Акту прийому-передачі приміщення», закінчуючи днем фактичної здачі приміщення суборендарем по Акту, у разі припинення договору.

Пунктом 3.1.1. договору передбачений обовязок суборендаря своєчасно проводити орендні платежі.

Відповідно до п.4.4. договору термін його дії до 31 січня 2018, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами умов договору.

Відповідно до акту прийому-передачі від 01.06.2015 приміщення, яке є предметом договору, було передано відповідачу в користування.

В період з червня 2015 року по січень 2018 року приміщення знаходились в суборенді, що підтверджується актами виконаних робіт (наданих послуг) за вказаний період. Акти підписані обома сторонами та скріплені печатками обох господарюючих субєктів.

В судовому засіданні судом оглянуто оригінал договору суборенди приміщення від 01.06.2015, акт прийому-передачі приміщення в оренду від 01.06.2015 та акти виконаних робіт (наданих послуг) за період з червня 2015 по січень 2018.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач взятих на себе зобовязань щодо сплати орендних платежів не виконав, у звязку з чим у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем за договором суборенди приміщення від 01.06.2015 за період з червня 2015 року по січень 2018 року в розмірі 640 000,00 грн.

З положень статті 774 ЦК України слідує, що до договору піднайму застосовуються положення про договір найму.

Статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі ст. 762 цього Кодексу за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

За змістом ст. 285 ГК України орендар зобовязаний, зокрема, своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Аналогічний припис містять п.п. 1, 7 ст.193 ГК України.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписами ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Факт невиконання відповідачем своїх зобовязань за договором щодо сплати орендних платежів підтверджується матеріалами справи, відповідачем не спростований та, більш того, визнаний останнім, що відображено у відзиві.

Згідно з п.1 ч. 2 ст. 46 ГПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

За змістом ч. 1 ст. 191 ГПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно з ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Пунктом 6 ст. 236 ГПК України визначено: якщо одна із сторін визнала предявлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, судом не встановлено порушення у звязку із цим прав та інтересів інших осіб, тому суд дійшов до висновку про можливість прийняття визнання позову відповідачем.

З огляду на викладене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ЄПС Україна, (69013, м. Запоріжжя, вул. Базова, буд. 9) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Учбовий центр інформаційних технологій при ЗНТУ, (69123, м. Запоріжжя, бул. БудівельниківАДРЕСА_1) суму 640 000 (шістсот сорок тисяч) грн. 00 коп. заборгованості та суму 9 600 (девять тисяч шістсот) грн. 00 коп. витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено та підписано 25.04.2019.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено впродовж двадцяти днів з дня складання повного судового рішення у порядку, встановленому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.С. Боєва