ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2019 р. Справа № 914/213/19

Господарський суд Львівської області розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали справи:

за позовом:Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційного банку «Львів» (вул. Сербська, 1, м. Львів, 79008)
до відповідача-1:Фізичної особи-підприємця Лещик Оксани Василівни (АДРЕСА_3)
до відповідача-2:ОСОБА_2 (АДРЕСА_1)
про:стягнення 295626 грн. 73 коп. (з яких: 258648,49 грн. - заборгованість по кредиту; 29774,75 грн. - заборгованість по відсотках; 7203,49 грн. - пеня)

Суддя: Цікало А. І.

При секретарі: Зубко С. В.

Представники:

Позивача:не з'явився
Відповідача-1:не з'явився
Відповідача-2:не з'явився

05.02.2019 р. на розгляд Господарського суду Львівської області за вх. № 219 поступила позовна заява Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційного банку «Львів» до фізичної особи-підприємця Лещик Оксани Василівни та до ОСОБА_2 про стягнення 295626 грн. 73 коп. (з яких: 258648,49 грн. - заборгованість по кредиту; 29774,75 грн. - заборгованість по відсотках; 7203,49 грн. - пеня) у зв'язку з неналежним виконанням додаткового договору від 28.03.2018 р. № 54/В/2018-1 про надання кредиту до генерального договору від 28.03.2018 р. № 54/В/2018.

Ухвалою суду від 08.02.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 07.03.2019 р.

25.02.2019 р. до суду за вх. № 8105/19 від відповідача-1 (ФОП Лещик О. В.) поступив відзив на позовну заяву.

04.03.2019 р. до суду за вх. № 9151/19 від відповідача-2 (ОСОБА_2.) поступив відзив на позовну заяву.

06.03.2019 р. до суду за вх. № 9863/19 від представника позивача поступило клопотання про відкладення розгляду справи.

Судове засідання, призначене на 07.03.2019 р., не відбулось у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Цікало А. І.

Ухвалою суду від 11.03.2019 р. розгляд справи призначено на 02.04.2019 р.

19.03.2019 р. до суду за вх. № 11677/19 від позивача поступила відповідь на відзив відповідача-2 (ОСОБА_2.).

01.04.2019 р. до суду за вх. № 13623/19 від відповідача-1 (ФОП Лещик О. В.) поступило клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 02.04.2019 р. розгляд справи відкладено на 17.04.2019 р.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

З ініціативи суду, сторони були належно повідомленні про місце, дату та час судового засідання.

Позивач явку повноважного представника в судове засідання не забезпечив.

Відповідачі в судове засідання не з'явились.

У відзиві на позовну заяву, котрий надійшов до суду 25.02.2019 р. за вх. № 8105/19, відповідач-1 (ФОП Лещик О. В.) заперечує позовні вимоги та вважає, що борг повинен сплачувати ОСОБА_2, який фактично використав отримані кошти на свої потреби - придбання товару в Республіці Польща для подальшої реалізації на Україні. Крім того, ФОП Лещик О. В. зазначає, що після отримання кредиту у неї зменшились доходи від підприємницької діяльності, а також у неї наявні інші фінансові витрати, пов'язані, зокрема, з виплатою аліментів на утримання дитини, що не дає їй можливості виконати кредитні зобов'язання перед позивачем.

У відзиві на позовну заяву, котрий надійшов до суду 04.03.2019 р. за вх. № 9151/19, відповідач-2 (ОСОБА_2.) зазначає, що після укладення кредитного договору та договору поруки, між ним та Лещик О. В. припинились стосунки як чоловіка та жінка, а також вони перестали вести спільний бізнес. Відповідач-2 вважає, що оскільки кредитні кошти отримувала Лещик О. В., тому саме вона зобов'язана повертати такі. У вказаному відзиві відповідач-2 визнав позов в частині та просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача-1 заборгованість по кредиту.

Отже, у відзивах на позовну заяву відповідачі не заперечили фактів укладання кредитних договорів та договору поруки, отримання кредитних коштів, а також не заперечили наявності заборгованості по кредиту перед позивачем.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне:

28.03.2018 р. між Публічним акціонерним товариством Акціонерно-комерційним банком «Львів» (Банк, позивач у справі) та фізичною особою-підприємцем Лещик Оксаною Василівною (Позичальник, відповідач-1 у справі) укладено Генеральний договір № 54/В/2018, відповідно до умов якого Банк зобов'язався надати Позичальнику кредитні кошти у максимальному ліміті 5000000,00 грн. із строком кредитування до 27.03.2028 р.

28.03.2018 р. між Публічним акціонерним товариством Акціонерно-комерційним банком «Львів» (Банк, позивач у справі) та фізичною особою-підприємцем Лещик Оксаною Василівною (Позичальник, відповідач-1 у справі) укладено додатковий договір № 54/В/2018-1 про надання кредиту до Генерального договору № 54/В/2018 від 28.03.2018 р. (надалі - Кредитний договір).

Відповідно до п. 1 Кредитного договору, Банк зобов'язується надати у власність Позичальникові грошові кошти (надалі - Кредит) у розмірі та на умовах, обумовлених цим Додатковим Договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти та комісії за користування ним.

Згідно з п. 2.1. Кредитного договору, Банк видає Позичальнику Кредит, а Позичальник приймає його на наступних умовах: розмір та валюта Кредиту - 300000 гривень; призначення Кредиту - поповнення обігових коштів; процентна ставка - 23% річних; дата повернення кредиту - 27.03.2020 р.; порядок видачі Кредиту - безготівково на поточний рахунок Позичальника.

Зобов'язання по Кредитному договорі Банк виконав у повному обсязі, перерахувавши на рахунок Позичальника кошти у розмірі 300000,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером від 28.03.2018 р. № 448511.

Відповідно до п. 2.1.6. Кредитного договору, повернення кредиту здійснюється згідно графіка погашення кредиту від 28.03.2018 р.

Згідно з п. 4.1. та п. 4.2. Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний повернути Банку Кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим договором та/або додатками до нього. Повернення Кредиту здійснюється шляхом безготівкових перерахунків або внесення готівки в касу Банку.

У зв'язку з виникненням заборгованості за вказаним Кредитним договором, Банком надіслано Позичальнику лист-вимогу від 02.10.2018 р. вих. № 128-18/11 про погашення заборгованості за кредитом. Однак, зазначена вимога залишена відповідачем-1 без задоволення.

Відповідно до п. 2.8. Кредитного договору, Банк має право вимагати дострокового повернення Кредиту, зокрема, у випадку невиконання/неналежного виконання Позичальником зобов'язань, передбачених договором та/або договорами, якими забезпечується виконання зобов'язань за цим договором.

У зв'язку з тим, що відповідач-1 систематично не виконує зобов'язання за Кредитним договором, позивач, відповідно до п. 2.8. Кредитного договору, звернувся до суду з даним позовом про дострокове погашення заборгованості за кредитом.

Станом на час звернення з позовом до суду, заборгованість відповідача-1 за Кредитним договором становить 288423 грн. 24 коп. (з яких: 258648,49 грн. - заборгованість по кредиту; 29774,75 грн. - заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитом), що підтверджується розрахунком заборгованості за Кредитним договором.

Відповідно до п. 3.6. Кредитного договору, у випадку неповернення Позичальником Кредиту в терміни, визначені цим договором та додатками до нього, Банк має право застосувати до Позичальника санкції, передбачені п.п. 6.1., 6.2., 6.4. цього договору.

Згідно з п. 6.1. Кредитного договору, за невиконання/несвоєчасне виконання грошових зобов'язань (повернення Кредиту/Кредитів, оплати процентів, комісій, інших платежів за цим договором) Банк вправі вимагати в Позичальника сплату пені в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочки, за весь час прострочки.

У зв'язку з невиконанням зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню за період з 01.09.2018 р. по 30.01.2019 р. у розмірі 7203 грн. 49 коп.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором, 28.03.2018 р. між Публічним акціонерним товариством Акціонерно-комерційним банком «Львів» (Кредитор, позивач у справі) та ОСОБА_2 (Поручитель, відповідач-2 у справі) укладено договір поруки № 54/В/2018/S-1 (надалі- Договір поруки).

Відповідно до п. 1.1. Договору поруки, порукою за даним договором забезпечується вимоги Кредитора (позивача), що випливають з умов Генерального договору № 54/В/2018 від 28.03.2018 р. та додаткових договорів до нього, якщо такі є чи будуть укладені в майбутньому (надалі - Генеральний договір), укладеного між Кредитором та ФОП Лещик О. В. (Позичальник), відповідно до умов якого Кредитор встановив Позичальнику максимальний кредитний ліміт заборгованості (кредитування) у сумі 5000000 грн. на строк до 27.03.2028 року, в межах якого Кредитор зобов'язується надати Позичальнику кредити, овердрафти, гарантії, відкривати кредитні лінії у розмірах та на умовах, обумовлених Генеральним договором та додатковими договорами до нього, а Позичальник зобов'язується виконувати свої обов'язки по поверненню кредитів, в тому числі по сплаті процентів, комісій за користування ними, а також інших платежів, передбачених Генеральним договором та додатковими договорами до нього.

Згідно з п. 1.2. Договору поруки, Поручитель (відповідач-2) зобов'язується відповідати перед Кредитором за належне, своєчасне та повне виконання Позичальником усіх зобов'язань за Генеральним договором та додатковими договорами до нього, в тому числі зобов'язань, які можуть виникнути у майбутньому, в зв'язку зі зміною умов Генерального договору, включаючи видатки збільшення кредитних зобов'язань Позичальника, пов'язані зі збільшенням ліміту кредитування, збільшення розміру відсотків за користування кредитними коштами, збільшення терміну кредитування та інше.

Відповідно до п. 2.1. Договору поруки, Поручитель приймає на себе зобов'язання, у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань за Генеральним договором, погасити в повному обсязі: а) заборгованість по Генеральному договору; б) нараховані відсотки, неустойку (штраф, пеню), передбачені умовами Генерального договору, а також інші боргові зобов'язання, що виникають з умов Генерального договору та додатків до нього, які укладені чи будуть укладені в майбутньому.

Згідно з п. 2.2. та п. 2.3. Договору поруки, Поручитель та Позичальник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором. Кредитор має право вимагати виконання зобов'язань за Генеральним договором від Позичальника та Поручителя як разом, так і від кожного з них окремо. Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Позичальник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків тощо.

Відповідно до п. 2.5. та п. 2.6. Договору поруки, у випадку невиконання чи неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань за Генеральним договором в цілому чи в будь-якій його частині, Кредитор має право пред'явити вимогу до Поручителя про погашення Поручителем заборгованості в об'ємі боргових зобов'язань Позичальника перед Кредитором, що обумовлені Генеральним договором. Поручитель зобов'язаний виконати взяті на себе зобов'язання по цьому договору не пізніше 7 (семи) банківських днів з моменту отримання повідомлення від Кредитора про невиконання Позичальником зобов'язання (його частини) і необхідності їх виконання Поручителем.

На виконання п. 2.5. Договору поруки, у зв'язку з невиконанням відповідачем-1 кредитних зобов'язань, позивач надіслав відповідачу-2 лист-вимогу від 02.10.2018 р. вих. № 129-18/11 про необхідність погашення заборгованості, однак така вимога залишена без задоволення.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Згідно з ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушення зобов'язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). При цьому, ст. 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Матеріалами справи підтверджено, а відповідачами не спростовано прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами, що є підставою, відповідно до п. 2.8. Кредитного договору та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, для дострокового повернення кредиту.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором кредиту 54/В/2018-1 від 28.03.2018 р., у ФОП Лещик О. В., станом на 31.01.2019 р., наявна заборгованість по поверненню кредиту у розмірі 258648,49 грн. та по сплаті процентів за користування кредитом у розмірі 29774,75 грн.

Відповідачі не заперечили вказаної заборгованості, а також не подали доказі погашення такої.

Згідно з ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 549 Цивільного кодексу України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 6.1. Додаткового договору від 28.03.2018 р. № 54/В/2018-1 про надання кредиту до Генерального договору № 54/В/2018 від 28.03.2018 р. передбачено забезпечення виконання зобов'язання у вигляді пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочки, за весь час прострочки.

У зв'язку з невиконанням зобов'язання по поверненню кредитних коштів та сплати процентів, позивачем нараховано пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період з 01.09.2018 р. по 30.01.2019 р. на суму 7203 грн. 49 коп.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, суд зазначає, що такий розрахунок є правильним, тому вимога позивача про стягнення 7203 грн. 49 коп. пені підлягає задоволенню.

Крім того, виконання зобов'язання за Додатковим договором від 28.03.2018 р. № 54/В/2018-1 про надання кредиту до Генерального договору № 54/В/2018 від 28.03.2018 р. забезпечено порукою, відповідно до умов договору поруки від 28.03.2018 р. № 54/В/2018/S-1.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України, а договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до умов договору поруки від 28.03.2018 р. № 54/В/2018/S-1, порукою забезпечено виконання зобов'язань за кредитним договором у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 554 Цивільного кодексу України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з статтею 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Виконавши вимоги процесуального права, всебічно і повно перевіривши обставини справи в їх сукупності, дослідивши представлені докази, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційного банку «Львів» до фізичної особи-підприємця Лещик Оксани Василівни та до ОСОБА_2 про стягнення 295626 грн. 73 коп. (з яких: 258648,49 грн. - заборгованість по кредиту; 29774,75 грн. - заборгованість по відсотках; 7203,49 грн. - пеня) у зв'язку з неналежним виконанням додаткового договору від 28.03.2018 р. № 54/В/2018-1 про надання кредиту до генерального договору від 28.03.2018 р. № 54/В/2018 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 4434 грн. 40 коп. слід покласти на відповідачів.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 11, 202, 204, 509, 525, 526, 543, 546, 549, 553, 554, 612, 627, 629, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 7, 11, 42, 46, 73, 74, 76, 86, 123, 129, 232, 237, 238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційного банку «Львів» до фізичної особи-підприємця Лещик Оксани Василівни та до ОСОБА_2 про стягнення 295626 грн. 73 коп. (з яких: 258648,49 грн. - заборгованість по кредиту; 29774,75 грн. - заборгованість по відсотках; 7203,49 грн. - пеня) - задоволити повністю.

2. Стягнути солідарно з фізичної особи-підприємця Лещик Оксани Василівни (АДРЕСА_3; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційного банку «Львів» (вул.Сербська, 1, м. Львів, 79008; ідентифікаційний код 09801546) 295626 грн. 73 коп. (з яких: 258648,49 грн. - заборгованість по кредиту; 29774,75 грн. - заборгованість по відсотках; 7203,49 грн. - пеня) та 4434 грн. 40 коп. судового збору.

3. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 18 квітня 2019 року.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Цікало А.І.