ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2019 р. м. Київ Справа № 911/2793/18

Господарський суд Київської області у складі судді Антонової В.М., при секретарі судового засідання Брунько А.І., розглянув за правилами загального позовного провадження матеріали справи за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об'єднання "Робочий Стіль" про стягнення 44716,42 грн та зобов'язання виконати обов'язок по поставці товару в натурі

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 - довіреність від 29.12.2018 вих. № 1-319;

від відповідача: ОСОБА_2 - довіреність від 01.01.2019.

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об'єднання "Робочий Стіль" (далі - відповідач) про стягнення 44716,42 грн та зобов'язання виконати обов'язок по поставці товару в натурі.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов договору № НОМЕР_1 про закупівлю товару від 22.09.2017 прострочив поставку товару, замовленого позивачем, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача неустойку (штраф та пеню), нараховану за несвоєчасну поставку товару на суму 176744,76 грн на підставі п. 8.4 договору, та зобов'язати відповідача здійснити поставку товару на суму 176744,76 грн у повному обсязі.

Ухвалою від 22.12.2018 господарський суд відкрив провадження у справі та призначив підготовче засідання для її розгляду на 29.01.2019.

29.01.2019 до суду від відповідача надійшли письмові пояснення по справі від 28.01.2019 та заява про застосування наслідків спливу позовної давності від 28.01.2019.

В судовому засіданні 29.01.2019 господарський суд оголосив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 21.02.2019.

21.02.2019 до суду від позивача надійшли заперечення від 20.02.2019 на письмові пояснення відповідача.

Ухвалою від 21.02.2019 господарський суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав підготовче засідання на 04.04.2019.

28.03.2019 до суду від відповідача надійшли письмові пояснення від 28.03.2019, з урахуванням заперечень позивача від 20.02.2019 на письмові пояснення відповідача.

В судовому засіданні 04.04.2019 господарський суд оголосив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 16.04.2019.

15.04.2019 до суду від позивача надійшли заперечення від 12.04.2019 на письмові пояснення відповідача.

В судовому засіданні 16.04.2019 господарський суд оголосив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 22.04.2019.

Протокольною ухвалою від 22.04.2019 господарський суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті у цьому ж засіданні.

Представник позивача в засіданні суду позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, з урахуванням заперечень від 20.02.2019 та від 12.04.2019 на письмові пояснення відповідача.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, з підстав викладених у письмових поясненнях по справі від 28.01.2019 та від 28.03.2019. Просив задовольнити заяву від 28.01.2019 про застосування у справі наслідків спливу строку позовної давності.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши наявні в матеріали справи докази, які є достатніми для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

22.09.2017 між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" (найменування змінено на Акціонерне товариство "Укртрансгаз") в особі заступника директора із забезпечення виробництва філії Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Швейне обєднання "Робочий Стіль" (далі - постачальник) було укладено договір № НОМЕР_1 про закупівлю товару (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобовязався передати у визначені строки та кількості у власність замовника "Спідня білизна (Білизна натільна)" (далі - товар), а замовник зобов'язався прийняти вказаний товар та оплатити його вартість.

Пунктом 2.1 договору сторони погодили, що найменування товару, країна походження, виробник, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару, його вартість зазначаються у додатку № 1 "Специфікація", який є невід'ємною частиною договору.

Згідно з п. 3.1 договору визначено, що ціна цього договору складає 209792,76 грн, з урахуванням ПДВ - 34965,46 грн.

Відповідно до п.п. 5.1-5.4 договору передбачено, що строк поставки товарів: до 30 календарних днів з моменту направлення заявки від замовника постачальнику, визначеному у пункті 5.4 даного договору.

Місце поставки: Золотоніське ЛВУМГ, склад КС Софіївська, комплекс будівель та споруд № 1, Черкаська область, Золотоніський район, сільська рада Скориківська.

Умови поставки товару: DDP (ІНКОТЕРМС-2010).

Заявка замовника направляється постачальнику в електронному вигляді та рекомендованим поштовим відправленням.

У відповідності до п. 6.1 договору, останній набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до 11.08.2018, а в частині гарантійних зобов'язань постачальником, - до їх повного виконання.

На виконання умов договору між сторонами було підписано Специфікацію, яка є додатком № 1 до договору та його невід'ємною частиною.

Відповідно до Специфікації сторони погодили назву предмету закупівлі (повне (детальне) найменування товару), країну походження, виробника, одиницю виміру, кількість та ціну, а саме:

1. 23-01 Футболка робітника (З), Україна, ТОВ "ШО "Робочий стіль", у кількості 1817 шт, за ціною 44,90 грн (без ПДВ), на загальну суму 81583,30 грн (без ПДВ).

2. 23-02 Футболка ІТП (З), Україна, ТОВ "ШО "Робочий стіль", у кількості 500 шт, за ціною 120 грн (без ПДВ), на загальну суму 60000,00 грн (без ПДВ).

3. 24-01 Білизна натільна (З), Україна, ТОВ "ШО "Робочий стіль", у кількості 46 кмп, за ціною 124,00 грн (без ПДВ), на загальну суму 5704,00 грн (без ПДВ).

4. 24-02 Білизна натільна зимова (ЗТн) Тип А, Україна, ТОВ "ШО "Робочий стіль", у кількості 216 кмп, за ціною 127,50 грн (без ПДВ), на загальну суму 27540,00 грн (без ПДВ).

Всього товару на суму 209792,76 грн (з ПДВ).

22.09.2017 між сторонами було підписано додаток № 2 до договору "Технічні вимоги та якісні характеристики предмета закупівлі".

У відповідності до умов договору, замовником на адресу постачальника була направлена заявка на поставку товару від 07.11.2017 № 2301вих-17-1088, згідно з якої було визначено перелік на поставку натільної білизни, що по всіх характеристиках відповідає товару, який був предметом закупівлі за укладеним між сторонами договором № НОМЕР_1 від 22.09.2017.

З оглянутих судом в процесі розгляду справи копій роздруківок з електронної пошти замовника вбачається, що заявка на поставку товару від 07.11.2017 № 2301вих-17-1088 була направлена на електронну адресу постачальника 08.11.2017.

09.11.2017 замовник відправив заявку на поставку товару від 07.11.2017 № 2301вих-17-1088 на юридичну адресу постачальника в паперовому вигляді рекомендованим поштовим відправленням за № 842, що підтверджено роздруківкою з електронного реєстру поштових відправлень філії УМГ "Черкаситрансгаз" за листопад 2017 року та копією фіскального чеку від 09.11.2017.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України унормовано, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Враховуючи строк, передбачений п. 5.1 договору, в межах якого мала відбутися поставка товару, що визначений у Специфікації, господарський суд констатує, що у постачальника виник обов'язок щодо поставки товару, обумовленого між сторонами, у 30 - денний строк з моменту направлення замовником заявки від 07.11.2017 № 2301вих-17-1088.

Оскільки електронний та паперовий екземпляр заявки були направлені постачальнику у різні дати, суд вважає, що правомірним є обрахування початку строку поставки товару з дати надіслання замовником заявки в письмовому вигляді, тобто з 09.11.2017.

З огляду на викладене та враховуючи приписи ч. 5 ст. 254 ЦК України, суд стверджує, що у постачальника існував обов'язок по поставці товару, що визначений у заявці від 07.11.2017 № 2301вих-17-1088, до 11.12.2017 включно.

Матеріалами справи підтверджено, що постачальник своє договірне зобов'язання у строк, встановлений у п. 5.1 договору, виконав неналежним чином, оскільки поставив на адресу замовника згідно з видаткової накладної № РС-0000362 від 28.11.2017 лише частину товару, а саме білизну натільну зимову (ЗТн) Тип А, кількістю 216 кмп, за ціною 127,50 грн (без ПДВ), на загальну суму 33048,00 грн (з ПДВ).

Загальна сума недопоставленого згідно з договору товару склала 176744,76 грн (209792,76 - 33048,00).

Суд не погоджується із твердженнями постачальника про те, що він не отримував заявки на поставку товару від замовника, оскільки в матеріалах господарської справи наявний рахунок-фактура № РС-0000362 від 28.11.2017, виписаний постачальником на оплату товару, передбаченого у заявці замовника від 07.11.2017 № 2301вих-17-1088, поставка якого відбулася за видатковою накладною № РС-0000362 від 28.11.2017.

Згідно зі ст.ст. 525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Це положення кореспондується зі ст.193 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

З метою досудового врегулювання спору, замовник направив на адресу постачальника претензію від 06.06.2018 № 2301вих-18-1281 про сплату штрафних санкцій, нарахованих за неналежне виконання зобов'язання з поставки товару, однак, за даними замовника, претензія була залишена постачальником без відповіді та задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, відносини між сторонами ґрунтуються на укладеному між ними договорі № НОМЕР_1 про закупівлю товару від 22.09.2017, який за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобовязується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не повязаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 662 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 663 ЦК України, продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України унормовано, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, двосторонній характер договору поставки зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов'язків. Тобто, з укладенням такого договору постачальник приймає на себе обов'язок передати замовнику певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а замовник у свою чергу зобов'язаний здійснити оплату придбаного товару та водночас набуває права вимагати від постачальника її передачі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документи, господарський суд дійшов висновку, що постачальником було порушено умови договору № НОМЕР_1 від 22.09.2017 в частині поставки замовнику товару, який був предметом закупівлі, у строк, що вказаний у договорі.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду із вимогою про виконання обовязку в натурі щодо передачі товару, поставку якого було прострочено постачальником у строки встановлені договором, замовник посилається у позові, зокрема, на ст. 599 ЦК України, якою передбачено, що зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

За твердження замовника, закінчення строку дії договору № НОМЕР_1 від 22.09.2017 не свідчить про припинення договору та про припинення зобовязань за договором, а тому не означає звільнення постачальника від виконання обовязку в натурі, тому замовник має право вимагати виконання обовязку в натурі впродовж того часу, коли існує відповідне зобовязання у договорі.

З огляду на викладене, суд вказує, що ч. 7 ст. 180 ГК України передбачено, що строк дії господарського договору це час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Дійсно, закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії договору, для припинення зобов'язання, яке лишилося невиконаним, і суд не визнає припиненими зобов'язання за договором, строк дії якого закінчився, однак лише за двох обставин: по-перше, виконання договору однією стороною та, по-друге, невиконання його умов другою стороною (тобто, одностороннє виконання двостороннього правочину).

Таким чином, сам факт закінчення строку дії двостороннього правочину, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов'язку, за умови, якщо виконання договору здійснено тільки однією стороною.

Вказане є виправданим за умови, коли строк виконання договірного зобовязання сторонами у договорі чітко не визначений, або визначений з вказівкою на те, що "договір діє до конкретної дати, а в частині виконання договірних зобовязань до їх повного виконання".

За п. 6.1 договору чітко встановлено, що договір діє до його повного виконання лише в частині гарантійних зобовязань сторін, що визначені розділом 9 договору, а в частині інших договірних зобовязань до 11.08.2018.

За спірним договором поставки сторони чітко визначили строк, в межах якого у постачальника існує обовязок здійснити поставку товару і внаслідок дотримання якого зобовязання буде вважатися припиненим та виконаним належним чином. Недотримання цього строку надає замовнику можливість щодо захисту свого порушеного майнового права шляхом притягнення постачальника до відповідальності за п. 8.4 договору у вигляді нарахування йому штрафних санкцій. Також п. 8.1 договору сторони погодили, що за невиконання або неналежне виконання зобовязань по даному договору постачальник та замовник несуть майнову відповідальність згідно з діючим законодавством України.

Таким чином, сторони у договорі передбачили способи захисту своїх порушених прав, у випадку невиконання або неналежного виконання однією із сторін своїх договірних зобовязань.

З огляду на викладене, навіть за умови виконання замовником свого обовязку щодо направлення постачальнику заявки на поставку товару, останній мав обовязок виконати поставку товару в натурі належним чином у строк до 11.12.2017 включно, однак не пізніше ніж до 11.08.2018.

Натомість замовник звернувся до суду із вимогою про зобовязання постачальника вчинити певні дії після 11.08.2018, що виключає можливість задоволення позову в частині зобовязання постачальника до виконання договірного обовязку з поставки товару в натурі, однак не позбавляє замовника права на притягнення постачальника до майнової відповідальності у звязку з порушенням умов договору в частині неналежного виконання ним своїх договірних зобовязань.

Так, замовник, обґрунтовуючи свою вимогу про стягнення з постачальника 44716,42 грн штрафних санкцій (32344,29 грн пені та 12372,13 грн штрафу) за період прострочення строку поставки товару, послався на умови п.8.4 договору.

Відповідно до п.8.4 договору унормовано, що за порушення строків виконання зобовязань за весь період постачальник сплачує на користь замовника пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Стосовно заявленої до стягнення суми пені, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно зі ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України, штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюється у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачений законом або договором.

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано, проте умовами договору встановлено інше.

З розрахунку замовника вбачається, що пеня нарахована ним за період з 12.12.2017 по 12.06.2018 на суму боргу 176744,76 грн.

Перевіривши розрахунок пені, виходячи з вказаного позивачем періоду нарахування, суд вважає вимогу про її стягнення у заявленій сумі обґрунтованою та такою, що відповідає умовам договору і вимогам чинного законодавства України.

Що стосується нарахованих до стягнення з постачальника 12372,13 грн штрафу, що складає 7% від суми простроченого виконання зобов'язання за непоставку товару на суму 176744,76 грн, то останній заявлено до стягнення замовником правомірно, оскільки період прострочення виконання постачальником зобовязання з поставки товару в натурі прострочено на строк, що перевищує 30 днів з моменту, коли виник обовязок щодо його виконання.

Оскільки 176744,76 грн х 7% = 12372,13 грн, отже суд вважає вимогу замовника про про стягнення на його користь з постачальника штрафу у вказаній сумі обгрунтованою.

Разом з тим, враховуючи, що постачальник у своїй заяві від 28.01.2019 стверджує про пропуск замовником строку позовної давності за вимогами про стягнення з нього неустойки та виконання обовязку щодо поставки товару в натурі, господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленої до винесення ним рішення.

За ч. 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

У відповідності до ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що за умовами договору прострочка в поставці товару у постачальника виникла з 12.12.2017, саме з вказаної дати замовник міг дізнатися про порушення свого права, отже, річний строк позовної давності щодо вимоги позивача про стягнення з постачальника пені спливає 11.12.2018, а штрафу 10.01.2019.

Як вбачається з опису вкладення у поштовий конвент, який долучено до матеріалів справи, позовна заява була направлена до суду поштовим звязком 11.12.2018.

Приписами ст. 255 ЦК України унормовано, що якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції.

Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв'язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

З огляду на викладене, суд зазначає, що позовну заяву, яка направлена до суду 11.12.2019 та надійшла до суду 17.12.2019, було подано заявником в межах річного строку до закінчення останнього дня строку позовної давності.

Таким чином, посилання постачальника на пропуск замовником строку позовної давності для звернення з позовом до суду в частині вимог про стягнення неустойки є безпідставними.

Разом з тим, суд вказує, що оскільки підставою відмови у позові в частині зобовязання постачальника до виконання обовязку щодо поставки товару в натурі є необгрунтованість позовних вимог, приписи щодо позовної давності, в даному випадку, не впливають на результат вирішення спору щодо цих вимог.

Відповідно до ст. 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Слід зазначити, що позивач належними та допустимими доказами обґрунтував в суді правомірність заявлених ним до відповідача вимог про стягнення неустойки на суму 44716,42 грн, в той час як твердження відповідача про відсутність підстав для задоволення позову, в тому числі з мотивів пропуску строку позовної давності у справі, суд оцінює критично з підстав вищевикладених. Вимоги позивача про зобов'язання відповідача виконати обов'язок по поставці товару в натурі суд вважає необґрунтованими, тому в їх задоволенні відмовляє.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 74-79, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об'єднання "Робочий Стіль" про стягнення 44716,42 грн та зобов'язання виконати обов'язок по поставці товару в натурі задовольнити частково.

2. В частині позовних вимог про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об'єднання "Робочий Стіль" здійснити поставку товару згідно з умов договору закупівлі № НОМЕР_1 від 22.09.2017 в повному обсязі, а саме: "Спідня білизна, (Білизна натільна)", згідно додатку № 1 до договору (Специфікація) на загальну суму 176744,76 грн. Місце поставки: Золотоніське ЛВУМГ, склад КС Софіївська, комплекс будівель та споруд № 1, Черкаська область, Золотоніський район, сільська рада Скориківська, в задоволенні позову відмовити.

3. В частині позовних вимог про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об'єднання "Робочий Стіль" на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" Акціонерного товариства "Укртрансгаз" 44716,42 грн неустойки позов задовольнити.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Швейне об'єднання "Робочий Стіль" (08132, Київська обл., Києво-Святошинський район, місто Вишневе, вулиця Ломоносова, будинок 42, ) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (01021, м. Київ, Кловський узвіз, будинок 9/1, ) в особі філії "Управління магістральних газопроводів "Черкаситрансгаз" Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (18023, Черкаська обл., м. Черкаси, Соснівський район, вулиця Сумгаїтська, будинок 3, код ЄДРПОУ ВП: 04694614): 32344 (тридцять дві тисячі триста сорок чотири) гривні 29 копійок пені, 12372 (дванадцять тисяч триста сімдесят дві) гривні 13 копійок штрафу та 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок витрат зі сплаті судового збору.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: (http://court.gov.ua/fair/).

Повне рішення складено: 25.04.2019.

Суддя В.М. Антонова