ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2019 року Справа № 904/5754/18

м. Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, 65

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Широбокової Л.П. - доповідач,

суддів: Орєшкіної Е.В., Кузнецової І.Л.

розглянувши в приміщенні Центрального апеляційного господарського суду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", м. Павлоград Дніпропетровської області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2019 у справі №904/5754/18 (суддя Петренко Н.Е, повне рішення складено 25.02.2019)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Київ, в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ", м. Павлоград Дніпропетровської області

про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у розмірі 62 815,00 грн

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду.

У грудні 2018 року Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" (надалі відповідач) про стягнення штрафу за неправильно зазначену масу вантажу в сумі 62 815,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для застосування до спірних відносин положень ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України.

Відповідач проти позову заперечував, зазначив, що здійснював зважування на придатних вагонних вагах, тому допущення внесення неправильних даних щодо маси вантажу в залізничній накладній є неможливим; комерційний акт складено з порушенням вимог п. 10 Правил складання комерційних актів; наявні підстави для зменшення розміру штрафу, оскільки Позивачу збитків завдано не було, а Відповідач має стратегічну та соціальну значущість.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2019 у справі №904/5754/18 (суддя Петренко Н.Е) позов задоволено. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" штраф за неправильно зазначену масу вантажу у сумі 62815,00 грн, витрати по сплаті судового збору в сумі - 1762,00 грн.

Рішення суду мотивовано правомірністю заявлених позовних вимог з огляду на встановлений факт невідповідності маси вантажу, зазначеної в накладній, тій, що виявлена при контрольному зважуванні, та відсутністю підстав для застосування до спірних відносин положень ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, оскільки Відповідачем не доведено винятковості випадку для зменшення розміру неустойки.

Доводи та вимоги апеляційної скарги.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернувся Відповідач, в якій, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Позивач не надав суду доказів настання наслідків та спричинення будь-яких збитків внаслідок розбіжностей у накладній №45870953 та комерційному акті стосовно різних даних щодо маси ватажу у вагоні №60229424, тому висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки не відповідають дійсним обставинам справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 25.03.2019 (колегією суддів у складі: головуючого судді Широбокової Л.П., (доповідач), суддів: Кузнецової І.Л., Орєшкіної Е.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2019 у справі №904/5754/18. Розгляд справи визначено проводити в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін. Позивачу у строк до 10.04.2019 запропоновано надати відзив на апеляційну скаргу, апелянту відповідь на відзив тощо. У строк до 16.04.2019 учасникам справи запропоновано надати клопотання та заяви (за наявності), додаткові докази (за наявності) тощо.

29.03.2019 від Позивача до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він проти апеляційної скарги заперечив, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зазначив, що Відповідачем в клопотанні про зменшення суми штрафу не наведено жодних надзвичайних чи невідворотних обставин, які могли привести до неналежного виконання зобовязань по заповненню накладної, тому підстави для зменшення штрафу відсутні. Відсутність настання наслідків та спричинення збитків не може бути підставою для скасування рішення суду, бо штраф відповідно до ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України стягується за сам факт допущення правопорушення.

Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд встановив наступне.

08.08.2018 року ПрАТ "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" (надалі Відповідач) здійснило відправлення вагону №60229424 зі станції Ароматна Придніпровської залізниці на станцію призначення Сартана Донецької залізниці згідно накладної №45870953.

Вантаж (лом чорних металів) зважено вантажовідправником на вагонних вагах (150 т) заводський №4961. Визначена маса вантажу 50450 кг, тара 22050 кг.

09.08.2018 станцією Павлоград-1 Придніпровської залізниці складено акт загальної форми №618 від 09.08.2018 та комерційний акт №454502/104/315, якими зафіксовано, що у вагоні №60229424 в дійсності виявилось: вантаж лом, брутто 67250 кг, тара з документу 22050 кг, нетто 45200 кг, що менше маси, зазначеної в документі на 5250 кг. Навантаження в вагоні нижче бортів 20-40 см, вкритий решіткою увязані між собою. Вантаж маркований вапном, маркування не порушене. Вагон в технічному відношенні справний, без дверей, люки зачинені, додатково укручені проволокою діаметром 0,4 мм. Акт підписаний в.о. ДС ОСОБА_1, приймальником поїздів ОСОБА_2, прийомоздавальником ОСОБА_3 Начальник вантажного району по штату відсутній.

У звязку з викладеним, на підставі ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України, Позивачем здійснено нарахування Відповідачу штрафу за неправильне зазначення відомостей про масу вантажу в сумі 62815,00 грн, що і стало підставою для звернення із даним позовом.

Застосоване законодавство та висновки апеляційного суду.

Відповідно до частини 2 статті 908 Цивільного кодексу України умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної (частина 3 статті 909 Цивільного кодексу України).

Згідно з пунктом 5 статті 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до підпункту 8 пункту 6 розділу 1 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457, накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

При цьому, Статут залізниць України визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, які користуються залізничним транспортом (стаття 2 Статуту). На підставі цього Статуту затверджені Міністерством транспорту Правила перевезень вантажів, які є обов'язковими для всіх юридичних осіб (стаття 5 Статуту).

Правилами перевезень вантажів, а саме пунктом 1.1. "Правил оформлення перевізних документів", затверджених наказом Міністерства транспорту України 21.11.2000 №644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 №138) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.06.2011 за №765/19503, а також статтею 23 Статуту передбачено, що відправник повинен надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). У відповідності до цих Правил, а саме: пункту 2.1. та пункту 24 додатку 3, до цих Правил, графа "Маса вантажу, визначена відправником" заповнюється відправником. Відправник повинен вказати точну масу вантажу.

Згідно з пунктом 28 Правил № 861/5082 вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 24 Статуту вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній. Залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Пунктом 22 Правил видачі вантажів (зареєстровані в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №862/5083) передбачено, що перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення.

За змістом статті 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

Відповідно до статті 122 Статуту залізниць України, за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Статтею 118 Статуту залізниць України встановлено, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Як встановлено судом та підтверджується комерційним актом №454502/104/315 від 09.08.2018, в накладній №45870953 щодо вагону №60229424 вказана маса вантажу 50450 кг, фактично виявилося 45200 кг, що на 5250 кг менше маси, зазначеної в документі, тобто має місце неправильне зазначення у накладній маси вантажу.

Враховуючи викладене, суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача штрафу відповідно до ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України в сумі 62815,00 грн.

11.01.2019 під час розгляду справи в суді першої інстанції Відповідачем було заявлено клопотання про зменшення розміру штрафу до 12563,00 грн. Клопотання обґрунтовано тим, що сума штрафу є завищеною та необґрунтованою; будь-яких збитків Позивачем внаслідок виявленого порушення зазнано не було; Відповідач має стратегічну та соціальну значущість, що полягає у внесенні значного вкладу в забезпечення енергонезалежності та енергобезпеки України.

Частина 3 статті 551 Цивільного кодексу України передбачає можливість зменшення за рішенням суду розміру неустойки, що стягується з боржника за порушення зобов'язання, якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Зі змісту вищезазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, тому він, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку підстав, за яких можливе її зменшення.

Одночасно, в чинному законодавстві України відсутній вичерпний перелік виняткових випадків, за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку.

Отже, вказане питання вирішується судом з урахуванням приписів ст.86 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, господарський суд повинен об'єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з майнового стану сторін, які беруть участь у зобов'язанні; інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов'язання; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов'язання; невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання; негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідно до ст. ст. 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В той же час, колегія суддів зазначає, що згідно матеріалів цієї справи Відповідачем взагалі не було надано жодного доказу в розумінні ст. ст. 74, 77 ГПК України, зокрема, щодо винятковості випадку, майнового стану сторін; ступеня виконання зобов'язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов'язання; невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки щодо вжиття чи невжиття ним заходів до виконання зобов'язання тощо.

Саме лише посилання на те, що Відповідач має стратегічну та соціальну значущість, що полягає у внесенні значного вкладу в забезпечення енергонезалежності та енергобезпеки України, не є тією достатньою обставиною, що надає право суду на зменшення розміру неустойки, без дослідження всіх доказів для зменшення неустойки у сукупності.

Тому, судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні клопотання про зменшення неустойки, оскільки наявними в матеріалах справи доказами не підтверджується винятковість обставин, що призвели до порушення.

Доводи апеляційної скарги спростовуються наведеним.

Апеляційний суд також зауважує, що застосування положень ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України здійснюється за сам факт допущення вантажовідправником порушень незалежно від того, чи завдано залізниці у звязку з цим збитки.

Тому, не зазначення в судовому рішенні, які збитки поніс Позивач, не може бути підставою для його скасування.

Встановлення даного факту в разі подання сторонами відповідних доказів є складовою питань, що вирішуються судом при наявності підстав для застосування норм ст. 233 ГК України, ч.3 ст. 551 ЦК України.

Водночас, як було зазначено, судом першої інстанції не були застосовані до спірних відносин зазначені положення закону саме через неможливість оцінки винятковості випадку через відсутність належних доказів.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для задоволення позову; оскаржуване рішення прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права; підстав для його скасування не вбачається.

Витрати по апеляційній скарзі покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, 276, 282, 284 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.02.2019 у справі №904/5754/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ" без задоволення.

Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на відповідача - Приватне акціонерне товариство "ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.П. Широбокова

Суддя І. Л. Кузнецова

Суддя Е.В. Орєшкіна