Справа № 923/244/18
Судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Студенця В.І.
у справі № 923/244/18
за позовом Компанії "Комбест Сервісіз ЛТД"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оздоровчий комплекс "Енергія"
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача 1. ОСОБА_2, 2. ОСОБА_3, 3. ОСОБА_4, 4. Дочірнє підприємство "Дитячий оздоровчий комплекс "Орлятко" Приватного підприємства "Еліна", 5. ОСОБА_5, 6. Приватне підприємство "Еліна"
про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників, змін до установчих документів, внесення змін до відомостей про юридичну особу,
за касаційною скаргою ОСОБА_3
на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду
у складі колегії суддів: Таран С.В., Будішевська Л.О., Мишкіна М.А.
Постановою Верховного Суду від 18.04.2019 у справі № 923/244/18 касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Господарського суду Херсонської області від 17.09.2018 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.01.2019 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду Херсонської області.
Вважаю, що у суду касаційної інстанції були відсутні, передбачені статтею 310 Господарського процесуального кодексу України, підстави для скасування законної постанови суду апеляційної інстанції.
Так, відповідно до пунктів 51, 52 постанови Верховний Суд визнав слушними, викладені в касаційній скарзі, доводи ОСОБА_3 про те, що суд апеляційної інстанції всупереч вимогам процесуального законодавства прийняв на стадії апеляційного перегляду справи додатково подані позивачем докази без з'ясування об'єктивної неможливості подання їх у встановлені строки суду першої інстанції та, не надавши правової оцінки аргументам ОСОБА_3 щодо таких доказів, викладених у додаткових поясненнях, зокрема щодо строків їх подання, а також відсутності підтвердження, викладених у наданих позивачем листах, відомостей.
Разом з тим відповідно до частини 2 статті 309 Господарського процесуального кодексу України не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань. Згідно з частиною 2 статті 310 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення. До того ж і частина перша статті 310 Господарського процесуального кодексу України не відносить відповідне порушення до числа тих, які в будь-якому випадку є підставою для скасування постанови апеляційного господарського суду. Отже, вважаю, що у випадку, якщо прийнята апеляційною інстанцією постанова є по суті законною і обґрунтованою, то самі лише прийняття і розгляд апеляційною інстанцією додаткових доказів без з'ясування об'єктивної неможливості подання їх у встановлені строки суду першої інстанції не можуть вважатися підставами для скасування зазначеної постанови.
Також вважаю, що постанова суду апеляційної інстанції прийнята з дотриманням вимог процесуального закону, зокрема статей 76, 79, 86, частини 5 статті 236, статті 237 Господарського процесуального кодексу України в частині надання оцінки як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, які містяться в матеріалах справи. Судом апеляційної інстанції було визначено сукупність доказів, на підставі яких ним встановлено наявність обставин, які входять до предмета доказування у даній справі.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено наявність обставини порушення процедури скликання загальних зборів в частині неповідомлення Компанії "Комбест Сервісіз ЛТД" про час та місце проведення 29.11.2016 загальних зборів товариства, внаслідок чого позивача, як учасника товариства було позбавлено можливості взяти участь у таких загальних зборах, чим порушено його корпоративні права.
При цьому судом апеляційної інстанції правильно враховано правову позицію Верховного Суду України від 02.09.2014 у справі № 5017/1221/2012, згідно з якою неповідомлення учасника товариства про скликання й проведення загальних зборів, на яких його виключили з учасників товариства, є безумовним порушенням прав, передбачених статтею 10 Закону України "Про господарські товариства".
Окрім того, на мою думку, до предмета доказування у справі про визнання недійсним рішення загальних зборів з підстав порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів входить, зокрема обставина щодо дотримання порядку повідомлення учасників про проведення загальних зборів товариства, передбаченого частиною 5 статті 61 Закону України "Про господарські товариства", а не припущення щодо можливості чи неможливості відповідного учасника чи його представника взяти участь у таких загальних зборах.
Суддя В. Студенець