ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2019м. ДніпроСправа № 904/127/19

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В. за участю секретаря судового засідання Батової Р.Р.

за позовом Селянсько-фермерського господарства "Сокол", Дніпропетровська область, Павлоградський район, с. Левадки

до відповідача-1: Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Дніпропетровська область, м. Павлоград

до відповідача-2: Головного Управління Державної казначейської служби у Дніпропетровській області, м.Дніпро

про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями органу державної влади у розмірі 10 000,00 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1 довіреність №б/н від 05.01.2019

від відповідача-1: ОСОБА_2 довіреність №9 від 08.01.2019

від відповідача-2: ОСОБА_3 довіреність №01-10/1953 від 01.03.2019

СУТЬ СПОРУ:

Селянсько-фермерське господарство "Сокол" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями органу державної влади у розмірі 10 000,00 грн.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що внаслідок протиправних дій державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області були порушені права та законні інтереси позивача.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 14.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи здійснюється за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 11.02.2019.

11.02.2019 позивачем подано клопотання про проведення підготовчого засідання за відсутності представника позивача.

Ухвалою від 11.02.2019 відкладено підготовче засідання на 04.03.2019.

04.03.2019 відповідач-1 подав до суду заперечення, просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою від 04.03.2019 відкладено підготовче засідання на 15.03.2019.

15.03.2019 відповідач-2 подав до суду відзив на позовну заяву, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою суду від 15.03.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу для судового розгляду по суті у судове засідання на 15.04.2019.

У судове засідання 15.04.2019 з'явились представники позивача та відповідачів-1,2.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач стверджує, що в провадженні Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває зведене виконавче провадження № 16865176 з примусового виконання виконавчого листа № 2/587/2009, виданого 09.07.2009 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області про стягнення з СФГ «Сокол» на користь ОСОБА_4 боргу у сумі 190 000,00 грн. та примусового виконання наказу № 11-319-09, виданого 28.12.2009 Господарським судом Дніпропетровської області про стягнення 103 943,75 грн. основного боргу, 1 708,66 грн. пені, 1 779,86 грн. відсотків річних, 1 074,32 грн. витрат по сплаті державного мита - 22 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу з СФГ «Сокол» на користь Приватного підприємства «Багатопрофільна фірма «Вінко».

08.05.2018 державним виконавцем Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 винесено постанову у виконавчому провадженні № 16865178 про передачу стягувачу ОСОБА_4 в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 2-587/2009, виданим Павлоградським міськраионним судом 09.07.2009, майна боржника: колісного транспортного засобу марки СК- 5М -1, модель «Нива», тип - комбайн зернозбиральний, 1988 року випуску, реєстраційний номер АА2836, без документів та номерних знаків.

Не погодившись із зазначеною постановою, позивач звернувся з адміністративним позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, до Павлоградського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області про визнання протиправної та скасування постанови.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 804/4797/18 від 09.08.2018 (а.с. 15-17) адміністративний позов Селянського фермерського господарства «Сокол» до Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови задоволено повністю. Відповідно до відмітки, що міститься на останній сторінці рішення, рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 804/4797/18 від 09.08.2018 набрало законної сили 11.09.2018.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України).

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 804/4797/18 від 09.08.2018 встановлено наступне.

« 08.12.2005 між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств (заставодержатель) та СФГ «Сокол» (заставодавець) було укладено договір застави, відповідно до умов якого, в забезпечення виконання зобовязаннь СФГ «Сокол» передано у заставу комбайн з реєстраційним номером АА28236, 1988 року випуску, заводський номер 04-03754, двигун № НОМЕР_1, шасі № 8332881, свідоцтво про реєстрацію машини серія АБ № 228997 від 24.10.2005. Зазначений договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округ 08.12.2005 та зареєстрований у реєстрі за № 6039. Відповідно до частини 1 та 2 ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Таким чином, право застави виникло у Українського державного фонду підтримки фермерських господарств з моменту укладення договору. Підставою для відкриття виконавчого провадження про стягнення з СФГ «Сокол» заборгованості у сумі 190000 грн. стало прийняття у 2009 році Павлоградським міськраионним судом Дніпропетровської області рішення у справі № 2-587/2009. Отже, право застави виникло до прийняття судом рішення про стягнення з СФГ «Сокол» на користь ОСОБА_4 боргу у сумі 190000 грн., з метою погашення якого 08.05.2018 року державним виконавцем Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 прийнято постанову у виконавчому провадженні № 16865178 про передачу ОСОБА_4 колісного транспортного засобу марки СК - 5М - 1, модель «Нива» тип - комбайн зернозбиральний, 1988 року випуску, реєстраційний номер АА2836 без документів та номерних знаків. Відповідачем не надано доказів того, що вартість зазначеного комбайну перевищує суму боргу боржника заставодержателю, а також доказів надання заставодержателем письмової згоди. За встановлених обставин, суд по справі № 804/4797/18 вважає, що передача колісного транспортного засобу марки СК - 5М - 1, модель «Нива» тип - комбайн зернозбиральний. 1988 року випуску, реєстраційний номер АА2836 ОСОБА_4 є неправомірною, оскільки державним виконавцем не дотримано порядок задоволення вимог стягувача за рахунок заставленого майна.»

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 804/4797/18 від 09.08.2018 адміністративний позов Селянського фермерського господарства «Сокол» до Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови задоволено повністю. Визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_2 від 08.05.2018 у виконавчому провадженні № 16865178 про передачу стягувачу у рахунок погашення боргу колісного транспортного засобу марки СК - 5М-1 модель «Нива» тип - комбайн зернозбиральний, 1988 року випуску, реєстраційний номер АА2836 без документів та номерних знаків, що належить боржнику ОСОБА_5 господарству «Сокол».

Крім того, рішенням Павлоградського міськрайоного суду Дніпропетровської області від 27.01.2010 по справі № 4-с-6-10 (а.с. 18) визнано незаконними дії державного виконавця із вилучення майна та складання акту вилучення майна, а саме комбайну марки СК - 5М - 1, модель «Нива» тип - комбайн зернозбиральний, 1988 року випуску, реєстраційний номер АА2836 та скасована постанова про вилучення майна від 27.10.2009 та акт вилучення майна від 29.10.2009.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 20.08.2012 (а.с. 19) апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.01.2010 залишено без змін.

Вказаними судовими рішення встановлено, що державному виконавцю було відомо, що комбайн марки СК - 5М - 1, модель «Нива» тип - комбайн зернозбиральний, 1988 року випуску, реєстраційний номер АА2836 є предметом застави договору від 08.12.2005 року, його не можна вилучати, оскільки заставодавець не дав згоди на відчуження заставленого майна, тому вилучення комбайну є незаконним.

Рішенням Павлоградського міськрайоного суду Дніпропетровської області від 27.01.2010 по справі № 4-с-6-10 встановлено, що державному виконавцю було повідомлено, що вказаний комбайн є предметом застави та його неможна вилучати, але доводи голови СФГ «Сокіл» державним виконавцем були проігноровані і заставлене майно вилучено.

Отже, як зазначає позивач, внаслідок протиправних дій державного виконавця Павлоградського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області були порушені права та законні інтереси СФГ «Сокол». Моральна шкода, завдана неправомірними діями державного виконавця полягає у наступному. 25.05.2018 державний виконавець відповідно до постанови від 08.05.2018 про передачу комбайна марки СК - 5М - 1, модель «Нива» тип - комбайн зернозбиральний, 1988 року випуску, реєстраційний номер АА2836 прибув за місцем знаходження позивача в с. Левадки вул. Степова, 30, Павлоградського району Дніпропетровської області разом зі стягувачем ОСОБА_4, нарядом поліції, понятими - фізичними особами та став вимагати передачі комбайну стягувачу ОСОБА_4, при цьому надав постанову від 08.05.2018, вимогу про передачу комбайну та вже складений акт про передачу комбайну. При цьому державний виконавець ігнорував всі заперечення представника СФГ «Сокол», що передача є незаконно, що СФГ «Сокол» згідно умов договору застави від 08.12.2005 зобов'язаний зберігати предмет застави, створити належні умови для його зберігання, не має права відчужувати предмет застави, а саме передавати його іншій особі без згоди застоводержателя Українського Державного фонду підтримки фермерських господарств, що на постанову про передачу комбайну подана скарга до суду. Державний виконавець у присутності працівників поліції, інших фізичних осіб, залучених до передачі комбайну принижував ділову репутацію позивача; незаконно вимагав з застосуванням психічного тиску на представника СФГ «Сокол» із погрозами притягнути до кримінальної відповідальності голову СФГ «Сокол» віддати комбайн, належний СФГ «Сокол». Вказані дії тривали довгий час, протягом трьох годин, і тільки після втручання Урядової гарячої лінії дії державного виконавця були припиненні. Отже, державний виконавець намагався забрати майно, належне СФГ «Сокол» як власнику та застоводавцю за умовами договору застави у спосіб, який не відповідав вимогам закону та з перевищенням своїх повноважень, діючи умисно, грубо порушуючи права СФГ «Сокол», чим заподіяв моральну шкоду позивачу. З урахуванням встановленого факту невідповідності дій державного виконавця щодо винесення постанови про передачу майна, належного СФГ «Сокол» вимогам закону, протиправності та скасування постанови державного виконавця від 08.05.2018 про передачу майна стягувачу судовим рішенням від 09.08.2018 Дніпропетровського окружного адміністративного суду, позивач вважає, що має право на відшкодування моральної шкоди, яку він оцінює в 10 000 грн. з урахуванням обставин, за яких завдано шкоди та тривалістю протиправних дій державного виконавця.

Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки (ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування (ч. 4 ст. 23 Цивільного кодексу України).

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 5 ст. 23 Цивільного кодексу України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ч. 1 ст. 1173 Цивільного кодексу України).

Відповідно до абз.1,3 п. 3 постанови Пленуму Верхового Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору (п. 5 постанови Пленуму Верхового Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Відшкодування моральної шкоди здійснюється у разі наявності у діях правопорушника усіх елементів складу цивільного правопорушення у їх сукупності, а саме: неправомірної поведінки особи, наявності шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та шкодою та вини заподіювача шкоди. Законом не покладається на позивача обовязок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт завдання такої шкоди відповідачем та її розмір.

Юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати (ч. 1 ст. 94 Цивільного кодексу України).

Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

При визначенні розміру моральної шкоди слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності.

ОСОБА_6 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_6 України гарантується (ч. 2 ст. 8 ОСОБА_6 України).

Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (ст. 56 ОСОБА_6 України).

Однак, реалізація конституційного права залежить від вимог іншого законодавства. Права та гарантії, передбачені ОСОБА_6 України, є базовими та загальними, вони конкретизуються у законодавстві, прийнятому на підставі положень ОСОБА_6 України.

У даному випадку право особи на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, не заперечується, проте насамперед позивач повинен довести сам факт завдання йому шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом (ч. 1 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України).

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України).

Відтак, суди захищаються порушені права та охоронювані законом інтереси лише при встановленні факту порушення таких прав. Позивачем у даному випадку не доведено належними доказами порушення його прав, приниження ділової репутації, встановлення чого згідно з чинним законодавством може бути підставою для відшкодування моральної шкоди.

Звертаючись з вимогою про відшкодування моральної шкоди позивач не надав суду належних, достовірних та достатніх доказів порушення його прав, які б свідчили про приниження честі, гідності, ділової репутації позивача або наявності втрат немайнового характеру, що настали у зв'язку з приниженням його ділової репутації, внаслідок дій відповідача. Натомість з пояснень позивача вбачається, що погрози та психічний тиск здійснювався саме на фізичну особу - представника СФГ «Сокол». Таким чином, господарський суд вважає, що позовні вимоги в даній справі спрямовані на захист немайнових прав та інтересів не позивача, а представника юридичної особи як фізичної особи.

Оскільки позивачем належними та допустимими доказами не доведено наявності усіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення для відшкодування моральної шкоди, господарський суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою.

Згідно з ч.2,3 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що в даному випадку позивач звільнений від сплати судового збору, а позов залишено без задоволення - судовий збір не підлягає стягненню з жодної із сторін.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 23.04.2019

Суддя ОСОБА_7