16 квітня 2019 року Справа № 913/120/19
м. Харків Провадження № 3/913/120/19
Господарський суд Луганської області у складі судді Секірського А.В., за участю секретаря судового засідання Бережної Л.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи за позовом
Департаменту комунальної власності, земельних та майнових відносин Луганської обласної державної адміністрації, м. Сєвєродонецьк Луганської області
до Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація", м. Сєвєродонецьк Луганської області
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача:
- Комунальне підприємство "Луганська обласна "Фармація Північ", м. Сєвєродонецьк Луганської області
- Управління власності Лисичанської міської ради, м. Лисичанськ Луганської області
про визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування свідоцтва про право власності та визнання права власності
в присутності представників учасників справи:
від позивача - Кукушкіна Т.О. - заступник директора Департаменту - начальник управління з питань комунальної власності Департаменту, довіреність від 05.02.2019 № б/н, Парфьонов О.О. - головний спеціаліст-юрисконсульт, довіреність від 08.01.2019 № б/н;
від відповідача - представник не прибув;
від третьої особи - КП "Луганська обласна "Фармація Північ" - представник не прибув;
від третьої особи - Управління власності Лисичанської міської ради - Зиль О.В. - головний спеціаліст-юрисконсульт, довіреність від 19.11.2018 № 1626/01-02.
Департамент комунальної власності, земельних та майнових відносин Луганської обласної державної адміністрації звернувся до Господарського суду Луганської області з позовною заявою до Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація", в якій просить:
- визнати недійсним договір купівлі-продажу окремого індивідуального визначеного майна - приміщення, що підлягає відчуженню шляхом викупу від 07.06.2007, реєстровий № 1412, посвідчений приватним нотаріусом по Лисичанському міському нотаріальному округу Поджарою Л.П.;
- визнати протиправним та скасувати свідоцтво про право власності від 03.08.2007 реєстраційний № 360, видане Управлінням власності Лисичанської міської ради;
- визнати за територіальними громадами сіл, селиш, міст Луганської області в особі Луганської обласної ради (код 24046449) право власності на вбудоване приміщення літера "А" загальною площею 70,20 кв.м. на 1-му поверсі 5-ти поверхового житлового будинку, що складається з приміщень № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 та розташоване за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, пр. Перемоги (Леніна), 144.
На обґрунтування заявлених вимоги позивач посилається на те, що під час проведення контролю за державною реєстрацією правочинів нерухомого майна, яке належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Луганської області встановлено, що власником нерухомого майна - вбудованого приміщення літера "А" загальною площею 70,20 кв.м. на 1-му поверсі 5-ти поверхового житлового будинку, що складається з приміщень № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 та розташоване за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, пр. Перемоги (Леніна), 144, є Комунальне підприємство "Луганська обласна "Фармація". На даний час вбудоване приміщення, яке розташоване за вказаною адресою, відповідно до Розпорядження голови обласної державної адміністрації-керівника військово-цивільної адміністрації від 16.05.2016 № 272 перебуває на балансі Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація Північ".
Позивачем отримано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 14.02.2019 № 156207255, із якої вбачається, що підставою виникнення права власності є договір купівлі-продажу, який зареєстрований приватним нотаріусом по Лисичанському міському нотаріальному округу Поджарою Л.П. 07.06.2007, реєстраційний № 1412.
Комунальне підприємство "Луганська обласна "Фармація" відповідно до п. 1.2 Статуту є комунальним унітарним підприємством та об'єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Луганської області, управління яким здійснює Луганська обласна рада або уповноважений нею орган. Згідно п. 1.4 Статуту засновником підприємства є Луганська обласна рада. В пункті 5.2 Статуту визначено, що нерухоме майно підприємства є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Луганської області, управління яким здійснюється Луганською обласною радою, і закріплюється за підприємством на праві господарського відання. Таким чином, з положень Статуту Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація" прямо витікають правові норми, які визначають право власності на об'єкти нерухомого майна за територіальними громадами сіл, селищ, міст Луганської області.
Крім того, відповідач всупереч постанові Кабінету Міністрів України від 05.11.1991 № 311 "Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)", рішенню Виконавчого комітету Луганської обласної ради народних депутатів від 29.02.1992 № 56 "Про розмежування комунального майна між власністю області та власністю районів, міст обласного підпорядкування" 07.06.2007 уклав з незаконним власником - Управлінням власності Лисичанської міської ради договір купівлі-продажу майна - вбудованого приміщення літера "А" загальною площею 70,20 кв.м. на 1-му поверсі 5-ти поверхового житлового будинку, що складається з приміщень № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 та розташоване за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, пр. Перемоги (Леніна), 144, яке повинно належати на праві власності територіальній громаді сіл, селищ, міст Луганської області та знаходитись на балансі відповідача.
Управлінням власності Лисичанської міської ради 03.08.2007 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, реєстраційний № 360, власником якого вказано - Комунальне підприємство "Луганська обласна "Фармація".
Лисичанським комунальним підприємством "Бюро технічної інвентаризації" 31.08.2007 здійснено державну реєстрацію права власності нерухомого майна на підставі договору купівлі-продажу від 07.06.2007.
Таким чином, позивач вважає, що порушено майнові права та законні інтереси територіальної громади сіл, селищ, міст Луганської області.
Згідно витягу з протоколу передачі судової справи від 27.02.2019 позовну заяву передано на розгляд судді Секірському А.В.
Ухвалою Господарського суду Луганської області від 04.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 913/120/19, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Луганська обласна "Фармація Північ" та Управління власності Лисичанської міської ради, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 26.03.2019.
Відповідач відзив не надав, правом на участь у судовому засіданні 26.03.2019 не скористався.
Третьою особою - КП "Луганська обласна "Фармація Північ" надані пояснення щодо позовної заяви від 13.03.2019 № 01-30/43, в яких зазначено про відсутність заперечень щодо обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, правових підстав позову та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Справу просить розглянути за відсутності представника підприємства.
25.03.2019 на адресу суду від представника третьої особи - Управління власності Лисичанської міської ради надійшло клопотання від 22.03.2019 № 351/01-02 про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Управління власності Лисичанської міської ради, виключивши його зі складу третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача.
Присутні в судовому засіданні 26.03.2019 представники позивача щодо задоволення поданого клопотання заперечили.
Враховуючи відсутність процесуальної можливості для залучення Управління власності Лисичанської міської ради співвідповідачем, виключивши його зі складу третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача, клопотання судом залишено без задоволення.
Ухвалою суду від 26.03.2019 повідомлено учасників справи про відкладення підготовчого засідання на 16.04.2019.
Відповідач заявою від 20.03.2019 № 01-05/9, яка подана до суду 26.03.2019 після судового засідання, визнав позовні вимоги, розгляд справи просить провести за відсутності представника підприємства.
11.04.2019 через відділ організаційно-документального забезпечення роботи суду відповідно до ст.ст. 46, 47 ГПК України представником позивача подана заява від 09.04.2019 № б/н про уточнення позовної вимоги, в якій позивач просить вважати правильною другу позовну вимогу за позовом Департаменту комунальної власності земельних та майнових відносин Луганської обласної державної адміністрації:
- визнати недійним та скасувати свідоцтво про право власності від 03.08.2007, реєстраційний № 360, видане Управлінням власності Лисичанської міської ради.
Третьою особою - Управлінням власності Лисичанської міської ради надані пояснення від 15.04.2019 № 435/01-02, в яких третя особа проти заявлених вимог заперечує та зазначає, що територіальна громада в особі Лисичанської міської ради буда законним власником приміщення, розташованого за адресою: м. Лисичанськ, проспект Леніна (Перемоги), 144, загальною площею 70,2 кв.м., яке було відчужено шляхом викупу КП "Луганська обласна "Фармація", та його законним продавцем.
У судове засідання 16.04.2019 прибули представники позивача та третьої особи - Управління власності Лисичанської міської ради.
Представники відповідача та третьої особи - Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація Північ" правом на участь у судовому засіданні не скористались, хоча про дату, час та місце судового засідання були повідомлені завчасно 04.04.2019 та відповідно 02.04.2019, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.
Згідно ч. 3 ст. 185 ГПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем.
Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст. 191, 192 цього Кодексу (ч. 4 ст. 185 ГПК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Частиною 1 ст. 75 ГПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заяву відповідача про визнання позову, а також те, що вказана дія не суперечить законодавству та не порушує прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, суд приймає заяву відповідача про визнання позову.
Оцінивши надані докази і доводи представників позивача та третьої особи - Управління власності Лисичанської міської ради, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог з огляду на наступне.
Статтею 31 Закону України від 07.02.1991 № 697-ХІІ "Про власність" встановлено, що до державної власності в Українській РСР належать загальнодержавна (республіканська) власність і власність адміністративно-територіальних одиниць (комунальна власність).
Відповідно до постанов Верховної Ради УРСР від 08.12.1990 № 534-XII "Про порядок введення в дію Закону Української РСР "Про місцеві ради народних депутатів та місцеве самоврядування", від 26.03.1991 № 885-XII "Про введення в дію Закону Української РСР "Про власність" Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 05.11.1991 № 311 "Про розмежування державного майна України між загальнодержавною (республіканською) власністю і власністю адміністративно-територіальних одиниць (комунальною власністю)" (далі - постанова КМУ № 311).
Відповідно до постанови КМУ № 311 облвиконкомами, Київським і Севастопольським міськвиконкомами з участю виконкомів нижчестоящих Рад народних депутатів повинно було бути здійснене розмежування майна між власністю областей, міст Києва та Севастополя і власністю районів, міст обласного підпорядкування, районів міст Києва та Севастополя (п. 3 постанови КМУ № 311).
На виконання вимог постанови КМУ № 311 виконавчим комітетом Луганської обласної ради народних депутатів було прийняте рішення від 29.02.1992 № 56 "Про розмежування комунального майна між власністю області та власністю районів, міст обласного підпорядкування" (далі - рішення № 56).
Відповідно до вказаного рішення та згідно з Переліком державного майна, що приймається у комунальну власність обласної ради народних депутатів (додаток № 1 до рішення № 56) до комунальної власності обласної ради народних депутатів було передано Обласне виробниче об'єднання "Фармація", правонаступником якого є Комунальне підприємство "Луганська обласна "Фармація", а також аптеки обласного виробничого об'єднання "Фармація" у кількості 376 одиниць (аркуші справи 49-56).
Відповідно до додатку № 2 до рішення № 56, а саме: до Переліку державного майна, що передається до комунальної власності міських та районних Рад народних депутатів, до комунальної власності міських та районних Рад народних депутатів було передано, зокрема, житловий та нежитловий фонд Рад народних депутатів (крім майнових вбудовано -прибудованих комплексів та інших приміщень, що відносяться до обласної комунальної власності, строком на 1992-1993 роки).
На підставі розпорядження Представника Президента України від 21.10.1992 № 336 "Про створення підприємств обласної комунальної власності" на базі Виробничого об'єднання "Фармація" було створено Луганське обласне державне комунальне виробниче підприємство "Фармація" (аркуш справи 59), яке зареєстроване рішенням міської комісії з реєстрації та перереєстрації державних підприємств, об'єднань від 06.11.1992 № 293 "Про реєстрацію Луганського обласного державного комунального виробничого підприємства "Фармація" (аркуш справи 60). Протоколом міської комісії з реєстрації та перереєстрації державних підприємств, об'єднань від 06.11.1992 № 42 затверджено Статут Луганського обласного державного комунального виробничого підприємства "Фармація". Згідно додатку № 1 до Статуту визначено перелік структурних підрозділів, один з яких - Центральна міська аптека № 43, яка розташована за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Гарибальді, 46. До складу Центральної міської аптеки № 43 входило 13 структурних підрозділів, зокрема, аптека № 240, яка розташована за адресою: м. Лисичанськ, проспект Леніна, 144, що підтверджується Положенням про Центральну міську аптеку № 43, зареєстрованим на підставі рішення виконавчого комітету Лисичанської міської ради народних депутатів від 17.09.1993 № 373 та затвердженим генеральним директором Луганського обласного державного комунального виробничого підприємства "Фармація" (аркуші справи 61-66).
В подальшому рішенням Луганської обласної ради від 20.02.1998 № 22/5 "Про перелік об'єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, якими управляє обласна рада" затверджений перелік об'єктів комунальної власності області, у відповідності з яким до обласної комунальної власності було віднесено Обласне виробниче об'єднання "Фармація" та структурні підрозділи, зокрема, Лисичанську центральну міську аптеку № 43 (аркуші справи 68-69).
Рішенням Луганської обласної ради від 18.12.2003 № 11/31 "Про делегування деяких повноважень з управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, які знаходяться в управлінні обласної ради" делеговано керівникам підприємств, установ, організацій спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області повноваження щодо реєстрації права власності на нерухоме майно (аркуш справи 71).

Департаментом комунальної власності, земельних та майнових відносин Луганської обласної державної адміністрації, який створений на підставі розпорядження голови Луганської обласної державної адміністрації-керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 11.11.2015 № 551 "Про внесення змін до структури та численності структурних підрозділів облдержадміністрації" та зареєстрований 24.12.2015, номер запису - 0004026 (аркуш справи 19), під час проведення контролю за державною реєстрацією правочинів нерухомого майна, яке належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Луганської області, встановлено, що нерухоме майно - вбудоване приміщення літера "А" загальною площею 70,20 кв.м. на 1-му поверсі 5-ти поверхового житлового будинку, що складається з приміщень № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 та розташоване за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, пр. Перемоги (Леніна), 144, належить на праві власності Комунальному підприємству "Луганська обласна "Фармація" на підставі договору купівлі-продажу від 07.06.2007, посвідченого приватним нотаріусом по Лисичанському міському нотаріальному округу 07.06.2007 за реєстраційним № 1412, яке було зареєстроване Лисичанським комунальним підприємством "Бюро технічної інвентаризації", що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 31.08.2007 № 15776254 (аркуш справи 48).

За умовами договору купівлі-продажу окремого індивідуального визначеного майна - приміщення, що підлягає відчуженню шляхом викупу, укладеного 07.06.2007 між Управлінням власності Лисичанської міської ради та Комунальним підприємством "Луганська обласна "Фармація", Комунальне підприємство "Луганська обласна "Фармація" прийняло у власність окреме індивідуально визначене майно - вбудоване приміщення літера "А" загальною площею 70,20 кв.м. на 1-му поверсі 5-ти поверхового житлового будинку, що складається з приміщень № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 та розташоване за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, пр. Леніна, 144 (аркуш справи 43-45).

Договір посвідчено 07.06.2007 приватним нотаріусом по Лисичанському міському нотаріальному округу Поджарою Л.П., реєстраційний № 1412 та в Державний реєстр правочинів внесено запис, що набувачем майна за договором є відповідач, що підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів від 07.06.2007 № 4099232 (аркуш справи 46).

Право власності до покупця перейшло з моменту нотаріального посвідчення договору (п. 1.2 договору).

Третьою особою - Управлінням власності Лисичанської міської ради відповідачу видано свідоцтво від 03.08.2007, реєстраційний № 360 про право власності на нежитлове вбудоване приміщення літера "А" загальною площею 70,20 кв.м., яке знаходиться за адресою: 93113, Луганська область, м. Лисичанськ, проспект Леніна, 144 (аркуш справи 47).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна від 14.02.2019 № 156207255 підставою виникнення права власності на вказану будівлю за Комунальним підприємством "Луганська обласна "Фармація" є договір купівлі-продажу, який посвідчений 07.06.2007 приватним нотаріусом по Лисичанському міському нотаріальному округу, реєстраційний № 1412 (аркуш справи 42).

На даний час будівля, що розташована за вказаною адресою відповідно до розпорядження голови Луганської обласної державної адміністрації-керівника військово-цивільної адміністрації від 16.05.2016 № 272 перебуває на балансі третьої особи - Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація Північ" (аркуші справи 142-147), яке згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зареєстровано шляхом виділу 02.10.2015, номер запису - 0003928 (аркуші справи 74-78).

Комунальне підприємство "Луганська обласна "Фармація" згідно п. 1.2 Статуту є комунальним унітарним підприємством та об'єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Луганської області, управління яким здійснює Луганська обласна рада або уповноважений нею орган. Згідно п. 1.4 Статуту засновником підприємства є Луганська обласна рада. В пункті 5.2 Статуту визначено, що нерухоме майно підприємства є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Луганської області, управління яким здійснюється Луганською обласною радою, і закріплюється за підприємством на праві господарського відання. З положень Статуту Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація" прямо витікають правові норми, які визначають право власності на об'єкти нерухомого майна за територіальними громадами сіл, селищ, міст Луганської області.

Оскільки Управління власності Лисичанської міської ради не мало права здійснювати відчуження майна на користь Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація", а Комунальне підприємство "Луганська обласна "Фармація", в свою чергу, не є законним власником на даний час, а майно є власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Луганської області в особі Луганської обласної ради позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу, визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності, визнати за територіальними громадами сіл, селиш, міст Луганської області в особі Луганської обласної ради право власності на вбудоване приміщення, розташоване за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, пр. Перемоги (Леніна), 144.

Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до частини 1 та 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Звернення до господарського суду з позовною заявою є засобом захисту порушених прав і охоронюваних законом інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси в спосіб, визначений законом (ч. 1 ст. 5 ГПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (ст. 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (ч. 1 ст. 55).

У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Комунальну власність, як вид державної власності, було визначено ст. 31 Закону України "Про власність", який був прийнятий 26.03.1991 та почав діяти з 15.04.1991.

Спірний об'єкт нерухомості будувався до 1991 року і належав до державної власності, оскільки до того часу державна власність не розподілялась на загальнодержавну та комунальну власність.

Як чинним Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", так і законодавством, яке було чинним на час виникнення правових конструкцій права комунальної власності в Україні, суб'єктів та об'єктів цього права, передбачались правові підстави набуття права комунальної власності відповідними суб'єктами.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Відповідно до Розділу І Переліку державного майна України, що передається до власності адміністративно-територіальних одиниць (комунальної власності), затвердженого постановою КМУ № 311, житловий та нежитловий фонд Рад народних депутатів, житлово-експлуатаційні, житлово-комунальні, ремонтно-будівельні та інші організації, пов'язані з обслуговуванням та експлуатацією цього житлового фонду, підлягали передачі до комунальної власності областей.

Відповідно до п. 3 постанови КМУ № 311 розмежування майна між власністю областей, міст Києва та Севастополя і власністю районів, міст обласного підпорядкування, районів міст Києва та Севастополя провадиться облвиконкомами, Київським і Севастопольським міськвиконкомами з участю виконкомів нижчестоящих Рад народних депутатів.

Ані Конституцією України, ані Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", ані будь-якими іншими законодавчими актами не передбачено право міських рад та їх посадових осіб приймати рішення про перехід об'єктів загальнодержавної власності у комунальну власність.

В порушення постанови КМУ № 311 та рішення № 56, прийнятого на виконання вказаної постанови, спірне майно не було передане до обласної комунальної власності.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (абзац 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону (ч. 4 ст. 334 ЦК України).

Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 № 7/5 затверджено Тимчасове положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке зареєстроване в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 за № 157/6445.

Пунктом 1 вказаного наказу встановлено, що до прийняття Верховною Радою України та набрання чинності законом України про державну реєстрацію прав на об'єкти нерухомого майна бюро технічної інвентаризації здійснюють реєстрацію прав власності на нерухоме майно.

Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень, визначені Законом України від 01.07.2004 № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", який регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав (далі - Закон № 1952).

Відповідно до ст. 2 Закону № 1952 державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, врегульований ч. 1 ст. 15 Закону № 1952, яка передбачає, зокрема, прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав, а також видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону.

Відповідно до ст. 18 Закону № 1952 свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається: 1) фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна; 2) членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески; 3) юридичним особам у разі внесення до статутного фонду (статутного або складеного капіталу) об'єктів нерухомого майна їх засновниками (учасниками); 4) фізичним особам та юридичним особам, які в разі ліквідації (реорганізації) юридичної особи отримали у власність у встановленому законодавством порядку нерухоме майно юридичної особи, що ліквідується (реорганізується); 5) фізичним особам та юридичним особам, що вийшли зі складу засновників (учасників) юридичної особи за рішенням органу, уповноваженого на це установчими документами, отримали у власність об'єкт нерухомого майна, переданий їм; 6) реабілітованим громадянам, яким повернуто у власність належні їм об'єкти нерухомого майна; 7) у разі виділення окремого об'єкта нерухомого майна зі складу об'єкта нерухомого майна, що складається із двох або більше об'єктів; 8) фізичним та юридичним особам на об'єкти нерухомого майна, які в установленому порядку переведені з житлових у нежитлові і навпаки; 9) в інших випадках, встановлених законом. Свідоцтво про право власності на нерухоме майно підписується державним реєстратором прав і засвідчується печаткою.

Згідно п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації.

Оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності, зокрема, органами місцевого самоврядування. Підготовку документів для видачі свідоцтв про право власності можуть за дорученням органів місцевого самоврядування, місцевої державної адміністрації та інших органів відповідно до законодавства проводити бюро технічної інвентаризації (за змістом пунктів 6.1, 6.2 зазначеного Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно).

Приписами ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осі. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).

Оскільки Луганська обласна рада набула право власності на спірний об'єкт нерухомого майна 29.02.1992, суд при вирішенні цього спору керується ст. 90 ЦК УРСР (ст. 34 Закону України "Про власність"), яка була чинною на вказану дату та згідно якої земля, її надра, води і ліси є у виключній власності держави і надаються тільки у користування. Державі належать основні засоби виробництва в промисловості, будівництві і сільському господарстві, засоби транспорту і зв'язку, банки, майно організованих державою торговельних, комунальних та інших підприємств, основний міський житловий фонд, а також інше майно, необхідне для здійснення завдань держави.

Таким чином, Луганська обласна рада станом на 29.02.1992 у порядку та у спосіб, встановлені чинним на той час законодавством, правомірно набула право власності на спірне майно.

Спірне майно територіальною громадою Лисичанської міської ради набуто всупереч ч. 2 ст. 60 чинного Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні", якою встановлено, що підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб'єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Матеріали справи свідчать, що державне майно, яке стало предметом купівлі-продажу на підставі спірного договору від 07.06.2007, територіальній громаді Лисичанської міської ради у власність не передавалось, а тому Управління власності Лисичанської міської ради, яке є самостійним виконавчим органом Лисичанської міської ради і створено з метою здійснення функцій і повноважень власника комунального майна територіальної громади м. Лисичанська, не мало права його відчужувати шляхом укладення цього договору.

Згідно частин 1 та 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Статтею 203 ЦК України визначено наступні вимоги до правочину як безумовної вимоги щодо його законності та чинності, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Враховуючи викладене, спірний договір не відповідає вимогам закону і підлягає визнанню недійсним.

Доказами, відповідно до ст. 73 ГПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач довів правомірність набуття права власності на спірне нерухоме майно за територіальними громадами сіл, селиш, міст Луганської області в особі Луганської обласної ради, а також доведеність факту порушення вказаного права власності, яке підлягає захисту.

Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд на підставі наявних у матеріалах справи доказів дійшов висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до господарського суду, були порушені відповідачем, тому заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Доводи третьої особи - Управління власності Лисичанської міської ради, що територіальна громада в особі Лисичанської міської ради буда законним власником приміщення літера "А", розташованого за адресою: м. Лисичанськ, проспект Леніна (Перемоги), 144, загальною площею 70,2 кв.м., яке було відчужено шляхом викупу КП "Луганська обласна "Фармація" та його законним продавцем, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Позивач при поданні позову за платіжним дорученням від 25.02.2019 № 17 сплатив до Державного бюджету України судовий збір в сумі 5 286 грн. 00 коп.

Судові витрати підлягають розподілу між сторонами відповідно до вимог ст. 129 ГПК України.

Згідно ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічна норма міститься в ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

У зв'язку з визнанням позову відповідачем, позивачу підлягає поверненню з Державного бюджету України 50% сплаченого ним судового збору в розмірі 2 643 грн. 00 коп. Повернення судового збору здійснюється за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду.

Решта сплаченого позивачем судового збору в сумі 2 643 грн. 00 коп. підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

У судовому засіданні відповідно до ст. 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 129, 130, 185, 191, 233, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

в и р і ш и в:

1.Позовні вимоги Департаменту комунальної власності, земельних та майнових відносин Луганської обласної державної адміністрації до Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація", треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Комунальне підприємство "Луганська обласна "Фармація Північ" та Управління власності Лисичанської міської ради про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності та визнання права власності задовольнити у повному обсязі.

2.Визнати недійсним договір купівлі-продажу окремого індивідуального визначеного майна - приміщення, що підлягає відчуженню шляхом викупу від 07.06.2007, реєстровий № 1412, посвідчений приватним нотаріусом по Лисичанському міському нотаріальному округу Поджарою Л.П., укладений між Управлінням власності Лисичанської міської ради та Комунальним підприємством "Луганська обласна "Фармація".

3.Визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності від 03.08.2007 реєстраційний № 360, видане Управлінням власності Лисичанської міської ради.

4.Визнати за територіальними громадами сіл, селиш, міст Луганської області в особі Луганської обласної ради (ідентифікаційний код 24046449) право власності на вбудоване приміщення літера "А" загальною площею 70,20 кв.м. на 1-му поверсі 5-ти поверхового житлового будинку, що складається з приміщень № 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 та розташоване за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, пр. Перемоги (Леніна), 144.

5.Стягнути з Комунального підприємства "Луганська обласна "Фармація", Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Гвардійський, 33, офіс 2, ідентифікаційний код 01975442 на користь Департаменту комунальної власності, земельних та майнових відносин Луганської обласної державної адміністрації, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, проспект Центральний, 59 ідентифікаційний код 40194452 судовий збір в сумі 2 643 грн. 00 коп., видати наказ позивачу після набрання рішенням законної сили.

6.Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 256 ГПК України, та порядку, визначеному п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

7.Повний текст рішення складено і підписано - 22.04.2019.

Суддя А.В. Секірський