ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2019 р. Справа№ 910/15648/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Доманської М.Л.

суддів: Верховця А.А.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання Чміль Я.Є.

та представників учасників провадження у даній справі:

від апелянта: Литвиненко С.С. (дов. від 06.03.2019 № 865/26-15-10-12-06);

Сухомлин О.М. (дов. від 26.03.2019 № 1);

інші учасники провадження у даній справі: не з'явились;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Головного управління ДФС у місті Києві

на постанову господарського суду м. Києва від 05.02.2019

у справі № 910/15648/18

за заявою товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "ФРИМА"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "УКРТРАНСЛОГИСТИКА 2"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Постановою господарського суду м. Києва від 05.02.2019 у справі № 910/15648/18 припинено процедуру розпорядження майном товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "УКРТРАНСЛОГИСТИКА 2"; визнано товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "УКРТРАНСЛОГИСТИКА 2" банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Козлова В.О.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Головне управління ДФС у місті Києві звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати постанову господарського суду м. Києва від 05.02.2019 у справі № 910/15648/18 та прийняти нове рішення, яким припинити провадження у справі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.03.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у місті Києві на постанову господарського суду м. Києва від 05.02.2019 у справі № 910/15648/18, розгляд апеляційної скарги призначено на 27.03.2019.

У зв'язку з перебуванням судді Пантелієнка В.О. у відпустці, згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2019, сформовано склад колегії суддів для здійснення розгляду апеляційної скарги у справі № 910/15648/18 у наступному складі: головуючий суддя: Доманська М.Л., судді: Отрюх Б.В., Верховець А.А. Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 апеляційну скаргу було прийнято до свого провадження у новому складі суду та призначено розгляд справи на 17.04.2019.

26.03.2019 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ліквідатора ТОВ "Факторингова компанія "УКРТРАНСЛОГИСТИКА 2" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій останній просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.

У судовому засіданні 17.04.2019 представник апелянта підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник ТОВ "Факторингова компанія "ФРИМА" заперечив проти апеляційної скарги та просив суд залишити оскаржувану постанову без змін.

Представники інших учасників провадження у даній справі не з'явились. Про день і час розгляду справи всі учасники провадження у справі повідомлені належним чином, відповідно до вимог Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Стаття 43 ГПК України зобов'язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Частиною 11 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Судова колегія, обговоривши на місці вказані обставини, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників інших учасників провадження у даній справі, які не з'явились у судове засідання, за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Конституцією України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Також, Конституція України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Отже, реалізація конституційного права на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення названим Законом ставиться в залежність від положень процесуального закону.

Таким чином, ГПК України повинен містити імперативні норми про те, в яких випадках особа має право оскаржити рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 255 ГПК України апеляційні скарги на ухвали місцевого господарського суду можуть подавати сторони та інші учасники судового процесу, зазначені у цьому Кодексі та Законі України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

В даному випадку, відповідно до приписів розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (далі по тексту - Закон), застосовуються норми Закону в редакції, що діє з 19.01.2013.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону провадження у справах про банкрутство регулюється Законом, ГПК України, іншими законодавчими актами України.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою господарського суду міста Києва від 06.12.2018 відкрито провадження у справі № 910/15648/18, призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Козлова В.О.

Вказана ухвала була направлена органу доходів і зборів за місцезнаходженням боржника, що підтверджується рекомендованим повідомленням (а.с. 164, т. 1).

Ухвалою попереднього засідання господарського суду міста Києва від 22.01.2019 затверджено реєстр вимог кредиторів на загальну суму 1 310 770, 00 грн.

Оскаржуваною постановою припинено процедуру розпорядження майном товариства з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "УКРТРАНСЛОГИСТИКА 2"; визнано товариство з обмеженою відповідальністю "Факторингова компанія "УКРТРАНСЛОГИСТИКА 2" банкрутом; відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Козлова В.О.

З даним судовим рішенням апелянт не погодився.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшов висновку, що оскаржувана постанова суду першої інстанції винесена з повним дослідженням матеріалів справи та є такою, що відповідає вимогам законодавства, з наступних підстав.

Згідно з частиною 16 статті 16 Закону ухвала про порушення провадження у справі про банкрутство не пізніше трьох днів з дня її винесення надсилається боржнику, кредитору (кредиторам) та іншим особам, які беруть участь або мають взяти участь у цій справі (власнику майна, органу, уповноваженому управляти майном боржника, тощо), органу доходів і зборів, місцевому загальному суду, відповідному органу або особі, яка здійснює примусове виконання судових рішень, рішень інших органів, за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Копія вищевказаної ухвали від 06.12.2018 про відкриття провадження у даній справі про банкрутство, та оскаржувана постанова про визнання боржника банкрутом відповідному органу доходів і зборів надсилались.

Положеннями статті 1 Закону регламентовано, що учасниками провадження у справі про банкрутство визнано таких осіб: сторони (конкурсні кредитори та боржник), забезпечені кредитори, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, державний орган з питань банкрутства, Фонд державного майна України, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа засновників (учасників, акціонерів) суб'єкта підприємницької діяльності - боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Водночас, судовою колегією Верховного суду в постанові від 31.01.2018 у справі № 911/2510/17 зазначено, що вказаний перелік учасників провадження у справі про банкрутство не є вичерпним, оскільки до учасників справи про банкрутство названа стаття відносить також інших осіб, які у випадках, передбачених Законом, беруть участь у провадженні у справі про банкрутство.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист, апеляційне та касаційне оскарження.

Пункт 8 частини 3 статті 129 Конституції України встановлює серед основних засад судочинства, зокрема, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Вказана конституційна норма конкретизована законодавцем в статті 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Закон N 1402-VIII), згідно з якою учасники судового процесу та інші особи у випадках і порядку, встановлених процесуальним законом, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до ч. 8 ст. 26 Закону до компетенції комітету кредиторів належить прийняття рішення, зокрема, про звернення до господарському суду про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури та зокрема, про звернення до господарському суду з клопотання про призначення арбітражного керуючого (керуючого санацією, ліквідатора) тощо.

Рішення зборів (комітету) кредиторів вважається прийнятим більшістю голосів кредиторів, якщо за нього проголосували присутні на зборах (комітеті) кредитори, кількість голосів яких визначається від повідно до частини четвертої цієї статті.

Як вбачається з матеріалів справи, 31.01.2019 було проведено загальні збори кредиторів ТОВ "Факторингова компанія "УКРТРАНСЛОГИСТИКА 2", що підтверджується відповідним протоколом №1/19.

Під час проведення загальних зборів кредиторів було визначено кількісний склад комітету кредиторів в складі однієї особи; обрано членом комітету кредиторів: ТОВ «Факторингова компанія «Фрима», яке є єдиним кредитором у справі; заслухано звіт розпорядника майна Боржника про виконану роботу.

В той же день, 31.01.2019 на засіданні комітету кредиторів ТОВ «Факторингова компанія «Фрима» було вирішено звернутись до суду з клопотанням про відкриття ліквідаційної процедури та визнання Боржника банкрутом; погоджено кандидатуру арбітражного керуючого Козлова В.О. щодо призначення ліквідатором у даній справі про банкрутство.

Частинами 1, 2 статті 22 Закону передбачено, що під розпорядженням майном розуміється система заходів щодо нагляду та контролю за управлінням і розпорядженням майном боржника з метою забезпечення збереження, ефективного використання майнових активів боржника, проведення аналізу його фінансового становища, а також визначення наступної оптимальної процедури (санації, мирової угоди чи ліквідації) для задоволення в повному обсязі або частково вимог кредиторів. Процедура розпорядження майном боржника вводиться строком на сто п'ятнадцять календарних днів і може бути продовжена господарським судом за вмотивованим клопотанням розпорядника майна, комітету кредиторів або боржника не більше ніж на два місяці.

Відповідно до частин 1, 3 статті 27 Закону, у підсумковому засіданні суду у процедурі розпорядження майном боржника здійснюється перехід до наступної судової процедури (процедури санації, ліквідації, мирової угоди) або припиняється провадження у справі. У підсумковому засіданні господарський суд за пропозицією розпорядника майна боржника та на підставі рішення зборів кредиторів приймає одне з таких судових рішень: про введення процедури санації та затвердження плану санації у разі схвалення плану санації боржника зборами кредиторів та погодження його забезпеченими кредиторами в порядку, встановленому статтею 30 цього Закону; про введення процедури санації та зобов'язання керуючого санацією підготувати план санації у разі відхилення плану санації боржника зборами кредиторів або неподання його боржником; про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; про припинення провадження у справі про банкрутство; про продовження строку процедури розпорядження майном та відкладення підсумкового засідання суду в межах граничного строку, визначеного цим Законом.

При прийнятті постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури в суді повинен бути доведений факт неоплатності боржника, як того вимагає ст. 205 Господарського кодексу України, відповідно до положень ч. 4 якої суб'єкт господарювання може бути оголошений банкрутом за рішенням суду, у разі неспроможності суб'єкта господарювання через недостатність його майна, щоб задовольнити вимоги кредиторів.

Відповідно до приписів абз. 3 ст. 1 Закону, суб'єкт господарської діяльності може бути визнаний банкрутом тільки в разі встановлення господарським судом його неспроможності відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури.

Розмір пасиву боржника підлягає визначенню відповідно до затвердженого судом реєстру вимог кредиторів.

Так, реєстр вимог кредиторів ТОВ "Факторингова компанія "УКРТРАНСЛОГИСТИКА 2" був затверджений ухвалою господарського суду міста Києва від 22.01.2019 у даній справі, про що зазначено вище. Загальна сума кредиторської заборгованості Боржника у даній справі визначена у сумі 1 310 770, 00 грн.

З метою додаткової перевірки майнового стану боржника, встановлення наявності активів та аналізу фінансового стану боржника, розпорядником майна були направлені запити до: Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішній справ в м. Києві, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві, Головного управління Держпраці у Київській області, ДП «Український державний центр радіочастот», Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Міністерства екології та природних ресурсів України, Державного космічного агентства України, ПАТ «Укрзалізниця», Державної авіаційної служби України. На вказані запити, надана відповідь відповідних органів про відсутність активів у боржника.

Як вбачається зі звіту арбітражного керуючого Козлова В.О., що міститься в матеріалах справи, господарська діяльність боржником не ведеться, продукція не виробляється, а тому на день прийняття оскаржуваної постанови технологічний цикл з виготовлення продукції вже завершився. Апелянтом вказаного не спростовано, доказів протилежного не надано.

28.12.2018 розпорядник майна Козлов В.О. звернувся до боржника з листом щодо проведення інвентаризації активів боржника, надання Актів інвентаризації майна ТОВ "Факторингова компанія "УКРТРАНСЛОГИСТИКА 2" розпоряднику майна, документації відносно активів боржника, опечатування складських приміщень, надання інформації про дебіторську та кредиторську заборгованість товариства у відносинах з юридичними особами із зазначенням існування дебітора (кредитора), його адреси, банківських реквізитів, суми боргу та дати виникнення зобов'язання. Від директора ТОВ "Факторингова компанія "УКРТРАНСЛОГИСТИКА 2" на адресу розпорядника майна були надіслані інвентаризаційні акти та описи, а також наказ про проведення інвентаризації (зазначені документи містяться у додатках до звіту).

Частиною 3 статті 22 Закону про банкрутство визначено, що розпорядник майна зобов'язаний аналізувати фінансово-господарську діяльність, інвестиційне становище боржника та його становище на ринках.

Відповідно до затвердженого судом, в порядку ст. 25 Закону, реєстру вимог кредиторів, визначенню підлягає розмір пасиву боржника. Відомості про актив боржника мають міститися у звіті арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією) про фінансово - майновий стан божника, що повинен бути наданий комітету кредиторів та на основі якого комітет кредиторів вирішує питання про введення наступної судової процедури. Фінансово-майновий стан боржника (актив) повинен бути предметом розгляду в судовому засіданні.

31.01.2019 проведено інвентаризацію майна ТОВ "Факторингова компанія "УКРТРАНСЛОГИСТИКА 2". За результатами проведення інвентаризації встановлено, що у боржника відсутні грошові кошти, дебіторська заборгованість, грошові документи, а також будь-які інші активи.

Порівнюючи актив та пасив боржника, судова колегія зазначає, що у такому разі зазначені показники свідчать про надкритичну неплатоспроможність підприємства.

Як вбачається з матеріалів справи, за наслідком звітування розпорядника майна Боржника зборам кредиторів та дослідження фінансового становища Боржника, комітетом кредиторів було прийнято рішення застосувати до Боржника ліквідаційну процедуру і звернутися до господарського суду з клопотанням про визнання Боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури.

Що стосується доводів апелянта стосовно того, що за даними, зазначеними боржником у звітах, поданих ним до податкового органу, у боржника наявна переплата по податкам і зборам у загальному розмірі 1 056 366,32 грн., та відповідно до фінансового звіту боржника, наявного у апелянта, станом на 30.09.2018 боржник має значний обсяг активів у розмірі 117 981,6 тис. грн., а тому факт неплатоспроможності є сумнівним та провадження у справі має бути припиненим, то вони відхиляються судовою колегією. Так, докази, наявні в матеріалах справи, протирічать тим, що були подані апелянтом. Натомість, розпорядником майна ТОВ "Факторингова компанія "УКРТРАНСЛОГИСТИКА 2" та боржником було проведено аналіз активів боржника, в той час, як апелянтом не було проведено належної перевірки наявності відповідних активів станом на час винесення оскаржуваної постанови, про які зазначено у фінансовому звіті боржника станом на 30.09.2018.

В той же час, судова колегія звертає увагу на те, що навіть якщо у боржника наявна переплата по податкам і зборам у загальному розмірі 1 056 366,32 грн., то у ліквідатора в межах ліквідаційної процедури у відповідності до ч. 2 ст. 41 Закону є можливість пред'явити до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості. Разом з тим, наявність можливої дебіторської заборгованості не може бути підставою для закриття провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, судова колегія встановила, що у боржника наявні ознаки неплатоспроможності, які відповідають фінансовому стану потенційного банкрутства.

Наведені дані мають негативний характер та свідчать про нестійкий фінансовий стан боржника, який характеризується ознаками критичної неплатоспроможності та відповідає стану потенційного банкрутства, коли задоволення затверджених судом кредиторських вимог та інших боргів можливе шляхом застосування ліквідаційної процедури.

При цьому, станом на день розгляду справи судом першої інстанції у підсумковому засіданні заяв від потенційних інвесторів щодо оздоровлення фінансового становища боржника не надходило, що дало підстави вважати суду першої інстанції, що підприємство не є інвестиційно привабливим.

Враховуючи викладені обставини, а також той факт, що в даному випадку були виконані всі необхідні умови процедури розпорядження майном, здійснено оприлюднення відомостей про порушення провадження у справі про банкрутство з метою виявлення кредиторів та санаторів боржника, складено реєстр заявлених вимог кредиторів, створено комітет кредиторів, проведено аналіз фінансово-господарського стану боржника, подано розпорядником майна клопотання щодо введення процедури ліквідації, відсутні пропозиції щодо санації боржника або укладення мирової угоди, господарський суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо необхідності введення процедури ліквідації та визнання боржника банкрутом.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону у постанові про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури господарський суд призначає ліквідатора банкрута з урахуванням вимог, установлених цим Законом, з числа арбітражний керуючих, якщо інше не передбачено цим Законом.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 114 Закону визначено, що кандидатура арбітражного керуючого для виконання повноважень керуючого санацією або ліквідатора визначається судом за клопотанням комітету кредиторів, а у разі відсутності такого клопотання - за ініціативою суду, крім випадків, передбачених цим Законом.

Як вбачається з протоколу засідання комітету кредиторів Боржника від 31.01.2019, комітетом кредиторів було погоджено кандидатуру арбітражного керуючого Козлова О.В. для призначення ліквідатором ТОВ "Факторингова компанія "УКРТРАНСЛОГИСТИКА 2". Запропонована комітетом кредиторів кандидатура на призначення ліквідатором у даній справі відповідає вимогам Закону, відповідних заборон щодо призначення арбітражного керуючого Козлова О.В. ліквідатором у даній справі судом не встановлено, представник єдиного кредитора боржника у судових засіданнях суду першої інстанції та суді апеляційної інстанції підтримав цю кандидатуру.

Будь-яких інших заяв арбітражних керуючих щодо участі у даній справі про банкрутство станом на дату підсумкового засідання до суду не надійшло.

З огляду на вищевикладені обставини та положення ст. 114 Закону, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, задовольнивши клопотання розпорядника майна стосовно призначення ліквідатором ТОВ "Факторингова компанія "УКРТРАНСЛОГИСТИКА 2" арбітражного керуючого Козлова О.В., кандидатура якого була погоджена комітетом кредиторів.

Враховуючи вищевикладене, та той факт, що фінансовий стан боржника є таким, що не дає можливості відновити його платоспроможність та у повному обсязі задовольнити вимоги кредиторів, оскільки пасиви боржника перевищують його активи, і погашення вимог кредиторів можливе не інакше як через застосування ліквідаційної процедури відносно боржника, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання боржника банкрутом, відкриття ліквідаційної процедури, призначення ліквідатором банкрута Козлова О.В., кандидатура якого відповідає вимогам Закону.

Колегія суддів зазначає про наявність правових механізмів у ліквідаційній процедурі боржника, які дозволяють ліквідатору боржника повернути незаконно відчужене до моменту порушення провадження у справі про банкрутство майно боржника до ліквідаційної маси (статті 10, 20 Закону) та перейти з ліквідаційної процедури до процедури санації боржника за наявності інвестора або волевиявлення засновників боржника (статті 37, 39 цього Закону), а також укласти мирову угоду у справі про банкрутство на стадії ліквідаційної процедури за рішенням комітету кредиторів та ліквідатора боржника у разі виявлення активів боржника (статті 77 - 79 цього Закону).

У відповідності до ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи, наведені апелянтом в апеляційній скарзі, колегією суддів відхиляються, оскільки не спростовують обставин, що на підставі належних та допустимих доказів встановлені судом першої інстанції в оскаржуваній постанові.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У справах Руїс Торіха проти Іспанії, Суомінен проти Фінляндії, Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97 від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99 від 27.09.2001).

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги Головного управління ДФС у місті Києві, зміни чи скасування постанови суду першої інстанції від 05.02.2019 у справі № 910/15648/18. Порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування оскаржуваної постанови у даній справі, судовою колегією не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст.ст. 269, 270, 271, 275, 276, 280, 282, 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у місті Києві залишити без задоволення, а постанову господарського суду м. Києва від 05.02.2019 у справі № 910/15648/18 - без змін.

2. Матеріали справи № 910/15648/18 повернути до господарського суду м. Києва.

Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову Північного апеляційного господарського суду може бути оскаржено до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. ст. 288-291 ГПК України.

Повний текст постанови підписаний 22.04.2019.

Головуючий суддя М.Л. Доманська

Судді А.А. Верховець

Б.В. Отрюх