ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

24.04.2019р. Справа №905/2154/18

за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Спецзапчасть»,

м.Василівка

до відповідача ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», м.Добропілля

про стягнення заборгованості в сумі 113426,10 грн.

Суддя Левшина Г.В.

при секретарі судового засідання Хохуля М.С.

Представники сторін:

від позивача: не зявився

від відповідача: не зявився

В засіданні суду брали участь:

СУТЬ СПРАВИ:

ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Спецзапчасть», м.Василівка, позивач, звернувся до господарського суду Донецької області з позовом до відповідача, ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», м.Добропілля, про стягнення заборгованості в сумі 113426,10 грн., у тому числі основний борг в сумі 95260,82 грн., інфляція в сумі 13273,14 грн., три проценти річних в сумі 4545,40 грн. та пеня в сумі 346,74 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов'язань на договором поставки №2588-ДУ-УМТС від 25.05.2016р.в частині сплати вартості отриманого товару.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 21.11.2018р. відкрите провадження у справі №905/2154/18, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 11.12.2018р. об 11.30 год.

05.12.2018р. від позивача до канцелярії суду надійшов лист про долучення документів.

10.12.2018р. позивачем через канцелярію було надано клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідач 10.12.2018р. надав відзив на позовну заяву від 05.12.2018р., в якому проти позовних вимог заперечував, посилаючись на ті обставини, що:

- справа не підлягає розгляду у господарському суді та підлягає закриттю так як згідно розділу 7 договору поставки №2588-ДУ-УМТС від 25.05.2016р., а саме п.7.5, сторони домовились про те, що розгляд усіх спорів між ними у відповідності до даної третейської угоди буде здійснюватися третейським судом;

- договір поставки №2588-ДУ-УМТС від 25.05.2016р. підписаний сторонами без зауважень та заперечень, у добровільному порядку, при укладанні третейської угоди сторонами додержано правил, передбачених статтями 2, 5, 12 Закону України «Про третейські суди»;

- третейська угода за договором відповідає вимогам Закону України «Про третейські суди» не визнана недійсною, тому розгляд справи повинен здійснюватись саме третейським судом, а не господарським судом.

У судове засідання 11.12.2018р. представник позивача не з'явився, відповідач заперечував проти позовних вимог, наполягав на закритті провадження у справі.

Ухвалою від 11.12.2018р. відкладено розгляд справи на 17.01.2019 року о 12:20 год.

26.12.2018р. від позивача до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив від 18.12.2018р., за змістом якої позивач вважав заперечення відповідача на позовну заяву безпідставними та не обґрунтованими посилаючись на те, що:

- звернення за вирішення спору до третейського суду є правом особи, яка самостійно на свій розсуд обирає способи захисту порушених або оспорюваних інтересів;

- третейське застереження є обовязковою і головною умовою звернення особи з позовом до третейського суду, проте її наявність не свідчить про обовязок особи у разі виникнення спору звертатись за його вирішенням лише до третейського суду, не тягне за собою позбавлення права особи на звернення за захистом своїх прав та інтересів з позовом до суду загальної юрисдикції.

09.01.2019р. від позивача до канцелярії суду надійшли додаткові пояснення по справі, згідно яких оскільки компетентного органу фактично умовами договору сторонами не визначено, то відповідно до ст.17 Закону України «Про третейські суди» розгляд спору в третейському суді припиняється і цей спір вирішується компетентним судом.

16.01.2019р. відповідачем через канцелярію суду надані заперечення на додаткові пояснення, відповідно до яких відповідач зазначає, що спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства та підлягає закриттю.

17.01.2019р. позивач через канцелярію суду надав лист про долучення документів до матеріалів справи.

В судовому засіданні 17.01.2019р. було оголошено перерву до 21.01.2019р.

Ухвалою від 21.01.2019р. по справі №905/2145/18 відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», м.Добропілля про закриття провадження у справі №905/2154/18. Одночасно, вказаною ухвалою залишено без розгляду позов ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Спецзапчасть», м. Василівка у справі №905/2154/18 до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», м. Добропілля заборгованості в сумі 113426,10 грн., що виникла внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки №2588-ДУ-УМТС від 25.05.2016р.; повернуто ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Спецзапчасть», м.Василівка з державного бюджету України сплачений згідно платіжного доручення №2075 від 09.11.2018 судовий збір в сумі 1762,00 грн.; повернуто ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Спецзапчасть», м.Василівка з державного бюджету України сплачений згідно платіжного доручення №2075 від 09.11.2018р. судовий збір в сумі 1762,00 грн.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.02.2019р. у справі №905/2154/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Спецзапчасть» задоволено, ухвалу господарського суду Донецької області від 21.01.2019 у справі №905/2154/18 скасовано, справу для подальшого розгляду направлено до господарського суду Донецької області. Колегія суддів Східного апеляційного господарського суду у постанові від 20.02.2019р. у справі №905/2154/18 констатувала, що у строк передбачений договором, обрані сторонами третейські судді так і не обрали третього третейського суддю, а в матеріалах справи відсутні докази недосягнення сторонами згоди щодо кандидатури судді та звернення із відповідним запитом до компетентного органу. Таким чином, на підставі статті 17 Закону України «Про третейські суди» розгляд спору в третейському суді припиняється і цей спір може бути переданий на вирішення компетентного суду.

Ухвалою від 28.02.2019р. по справі №905/2154/18 прийнято справу до провадження, призначено підготовче судове засідання на 19.03.2019 року об 11:30 год.

У підготовче судове засідання 19.03.2019р. з'явився представник позивача, підтримав заявлені позовні вимоги. Відповідач в засідання суду не з'явився.

Ухвалою від 19.03.2019р. відкладено підготовче засідання на 04.04.2019 року об 11:30 год.

У підготовче судове засідання 04.04.2019р. представники сторін не з'явились.

Ухвалою суду від 04.04.2019р. закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 24.04.2019 року об 11:00 год.

В судове засідання 24.04.2019р. сторони не зявилися.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд встановив:

Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобов'язання згідно із ст.ст.11, 509 Цивільного кодексу України, ст.174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору та інших правочинів.

25.05.2016р. між сторонами був підписаний договір поставки №2588-ДУ-УМТС, за умовами якого позивач (постачальник) зобовязався поставити у власність покупця продукцію та/або обладнання виробничо-технічного призначення (далі - продукція) в асортименті, кількості, в строки, за ціною і з якісними характеристиками, погодженими сторонами в даному договорі і специфікаціях, які є невідємною частиною даного договору, а відповідач (покупець) взяв на себе зобовязання прийняти та оплатити поставлену в його власність продукцію, що поставляється в його власність, згідно з умовами даного договору (п.п.1.1-1.2 договору).

Згідно п.4.1 договору поставка продукції здійснюється партіями в асортименті, кількості, по цінах, з якісними характеристиками та в строки, узгоджені сторонами в специфікаціях до даного договору.

Відповідно до п.4.2 договору умови поставки продукції, згідно «Інкотермс 2010» з урахуванням умов та застережень, які містяться в даному договорі та/або відповідних специфікацій до договору.

Узгоджене місце призначення поставки вказується сторонами у відповідних специфікаціях до договору. Постачальник несе всі витрати, пов'язані з поставкою продукції, до моменту її поставки в узгоджене місце призначення поставки.

У випадку, коли сторони в специфікації обумовлюють інші умови поставки, взаємовідносини сторін будуть регулюватися положеннями, погодженими сторонами у відповідних специфікаціях до договору.

Відповідно до п.4.3 договору постачальник зобовязаний надати покупцю наступні документи: рахунок; податкову накладну; видаткову накладну; відповідні товаросупровідні накладні (залізничну/товарно-транспорту накладну); сертифікат якості заводу-виготовлювача та/або паспорт; сертифікат відповідності (у випадку, якщо продукція підлягає обовязковій сертифікації); інструкцію Держпромнагляд (якщо отримання даного документа є обовязковим згідно з нормами чинного законодавства), інструкцію з експлуатації (якщо даний документ передбачений), технічну документацію, передбачену п.2.4 даного договору.

За змістом п.4.7 договору датою поставки вважається дата, вказана представником відповідача на відповідних товаросупровідних документах, які надані позивачем.

Зобов'язання постачальника вважаються виконаними з моменту передачі продукції у розпорядження покупця в узгоджене місце призначення поставки в належній якості, комплектності, асортименті, кількості, в строки, з якісними характеристиками, узгодженими сторонами в договорі та специфікаціях до договору. Зобовязання покупця вважаються виконаними з моменту оплати поставленої продукції (п.4.8 договору).

Право власності згідно п.4.9 договору на продукцію, ризики втрати або пошкодження продукції переходять від постачальника до покупця з дати поставки продукції.

Даний договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін. Сторони дійшли згоди, що у випадку належного виконання обома сторонами своїх зобовязань, строк дії договору встановлюється до 31.12.2016р. включно (п.8.1 договору).

26.07.2016р., 15.08.2016р., 02.09.2016р., 07.10.2016р., 14.12.2016р., 15.12.2016р., 21.12.2016р., 16.01.2017р., 19.01.2017р., 25.01.2017р., 01.03.2017р., 05.04.2017р. сторонами підписані специфікації до договору, якими визначено асортимент, кількість, ціну, умови поставки товару та строк оплати.

На виконання умов договору поставки №2588-ДУ-УМТС від 25.05.2016р. та специфікацій позивач за період з 10.01.2017р. по 27.04.2017р. поставив відповідачу товар на суму 96298,20 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними №РН-100112 від 10.01.2017р. на суму 558,00 грн. (товарно-транспортна накладна №1001-7 від 10.01.2017р.), №РН-100113 від 10.01.2017р. на суму 558,00 грн. (товарно-транспортна накладна №1001-6 від 10.01.2017р.), №РН-100114 від 10.01.2017р. на суму 1116,00 грн. (товарно-транспортна накладна №1001-9 від 10.01.2017р.), №РН-100116 від 10.01.2017р. на суму 18245,42 грн. (товарно-транспортна накладна №1001-6 від 10.01.2017р.), №РН-100117 від 10.01.2017р. на суму 43,61 грн. (товарно-транспортна накладна №1001-8 від 10.01.2017р.), №РН-100120 від 10.01.2017р. на суму 215,52 грн. (товарно-транспортна накладна №1001-7 від 10.01.2017р.), №РН-100121 від 10.01.2017р. на суму 27,00 грн. (товарно-транспортна накладна №1001-14 від 10.01.2017р.), №РН-100122 від 10.01.2017р. на суму 354,48 грн. (товарно-транспортна накладна №1001-13 від 10.01.2017р.), №РН-100123 від 10.01.2017р. на суму 194,40 грн. (товарно-транспортна накладна №1001-8 від 10.01.2017р.), №РН-100124 від 10.01.2017р. на суму 66,62 грн. (товарно-транспортна накладна №1001-6 від 10.01.2017р.), №РН-100126 від 10.01.2017р. на суму 1325,30 грн. (товарно-транспортна накладна №1001-7 від 10.01.2017р.), №РН-100127 від 10.01.2017р. на суму 4472,12 грн. (товарно-транспортна накладна №1001-7 від 10.01.2017р.), №РН-100128 від 10.01.2017р. на суму 613,82 грн. (товарно-транспортна накладна №1001-8 від 10.01.2017р.), №РН-100129 від 10.01.2017р. на суму 3917,23 грн. (товарно-транспортна накладна №1001-6 від 10.01.2017р.), № РН-100130 від 10.01.2017р. на суму 2361,89 грн. (товарно-транспортна накладна №1001-12 від 10.01.2017р.), №РН-27011від 27.01.2017р. на суму 7502,28 грн. (товарно-транспортна накладна №2701-3 від 27.01.2017р.), №РН-27012 від 27.01.2017р. на суму 135,24 грн. (товарно-транспортна накладна №2701-4 від 27.01.2017р.), №РН-22023 від 22.02.2017р. на суму 75,60 грн. (експрес накладна «Нової пошти» від 23.02.2017р.), №РН-06042 від 06.04.2017р. на суму 659,28 грн. (товарно-транспортна накладна №0604-1 від 06.04.2017р.), №РН-06044 від 06.04.2017р. на суму 75,60 грн. (товарно-транспортна накладна №0604-2 від 06.04.2017р.), №РН-06045 від 06.04.2017р. на суму 25,20 грн. (товарно-транспортна накладна №0604-3 від 06.04.2017р.), №РН-06043 від 06.04.2017р. на суму 3,78 грн. (товарно-транспортна накладна №0604-1 від 06.04.2017р.), №РН-06046 від 06.04.2017р. на суму 1838,40 грн. (товарно-транспортна накладна №0604-3 від 06.04.2017р.), №РН-06047 від 06.04.2017р. на суму 6315,96 грн. (товарно-транспортна №0604-1 від 06.04.2017р.), №РН-06048 від 06.04.2017р. на суму 06.04.2017р. на суму 20782,20 грн. (товарно-транспортна накладна №0604-2 від 06.04.2017р.), №РН-27044 від 27.04.2017р. на суму 18816,00 грн. (товарно-транспортна накладна №2704-6 від 27.04.2017р.), №РН-27045 від 27.04.2017р. на суму 2181,60 грн. (товарно-транспортна накладна №2704-5 від 27.04.2017р.), №РН-27046 від 27.04.2017р. на суму 31,54 грн. (товарно-транспортна накладна №2704-7 від 27.04.2017р.), №РН-27043 від 27.04.2017р. на суму 3735,60 грн. (товарно-транспортна накладна №2704-4 від 27.04.2017р.), №РН-270413 від 27.04.2017р. на суму 50,51 грн. (товарно-транспортна накладна №2704-12 від 27.04.2017р.).

Отримання відповідачем товару, зазначеного у видаткових накладних, підтверджується підписом його представника на зазначених видаткових накладних та нарядами на отримання товарно-матеріальних цінностей відповідача від позивача.

Факт отримання від позивача товару за договором на вказану суму з боку відповідача не спростований.

Згідно вимог ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

За приписом ст.526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ст.193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобовязання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до п.5.4 договору розрахунки за поставлену постачальником продукцію по даному договору проводяться покупцем в порядку та строки погоджені сторонами у відповідних специфікаціях, які є невідємною частиною даного договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

У специфікаціях до договору від 26.07.2016р., 15.08.2016р., 02.09.2016р., 07.10.2016р., 14.12.2016р., 15.12.2016р., 21.12.2016р., 16.01.2017р., 25.01.2017р., 01.03.2017р., 05.04.2017р. сторонами погоджені умови оплати: розрахунки за поставлену постачальником продукцію по даним специфікаціям здійснюються шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 робочих днів з 30 календарного дня з дати поставки продукції на основі отриманого покупцем рахунку і при умові надання постачальником належним чином оформлену податкову накладну і документів, передбачених умовами договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Згідно специфікації до договору від 19.01.2017р. розрахунки за поставлену постачальником продукцію по даній специфікації здійснюються шляхом безготівкового перерахунку грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 5 робочих днів з 45 календарного дня з дати поставки продукції на основі отриманого покупцем рахунку і при умові надання постачальником належним чином оформлену податкову накладну і документів, передбачених умовами договору. Датою оплати вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Таким чином, з урахуванням умов підписаного між сторонами договору та специфікацій, відповідач повинен був сплатити вартість переданого товару:

- за видатковими накладними №РН-100112, №РН-100113, №РН-100114, №РН-100116, №РН-100117, №РН-100120, №РН-100121, №РН-100122, №РН-100123, №РН-100124, №РН-100126, №РН-100127, №РН-100128, №РН-100129, № РН-100130 від 10.01.2017р. в строк до 16.02.2017р.;

- за видатковими накладними №РН-27011, №РН-27012 від 27.01.2017р. в строк до 07.03.2017р.;

- за видатковою накладною №РН-22023 від 22.02.2017р. в строк до 05.04.2017р. (оскільки у вказаній накладній та експрес накладній «Нової пошти» від 23.02.2017р. зазначено, що представником відповідача товар отримано - 27.02.2017р.);

- за видатковими накладними №РН-06042, №РН-06044, №РН-06045, №РН-06043, №РН-06046, №РН-06047, №РН-06048 від 06.04.2017р. в строк до 15.05.2017р.;

- за видатковою накладною №РН-27046 від 27.04.2017р. в строк до 26.05.2017р. (оскільки поставка за вказаною накладною здійснювалась на підставі специфікації від 19.01.2017р.);

- за видатковими накладними №РН-27044, №РН-27045, №РН-27046, №РН-27043, №РН-270413 від 27.04.2017р. в строк до 02.06.2017р.

Як встановлено судом, приймаючи до уваги копію банківської виписки АТ «УкрСиббанк» за період 09.03.2017р. по 09.03.2017р., наданої позивачем до позовної заяви, відповідачем проведено оплату 09.03.2017р. на суму 1225,92 грн. з зазначенням призначення платежу «оплата за ремни согл. дог. №2588-ДУ-УМТС от 25.05.2016г.». Вказаний платіж позивачем було зараховано в хронологічному порядку за рахунком-фактурою СФ-0000022 від 10.01.2017р. на суму 188,54 грн., та за рахунком-фактури СФ-0000023 від 10.01.2017р. на суму 1037,38 грн. (спірна видаткова накладна №РН-100116 від 10.01.2017р.).

Таким чином, за висновками суду, свої зобов`язання щодо своєчасної та повної сплати позивачу грошових коштів в сумі 95260,82 грн. за договором поставки №2588-ДУ-УМТС від 25.05.2016р. всупереч ст.526 Цивільного кодексу України, ст.193 Господарського кодексу України відповідач не виконав.

Як наслідок, враховуючи, що позов в частині вимог про стягнення основного боргу доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача основного боргу в сумі 95260,82 грн. підлягають задоволенню.

За приписом ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем на підставі ст.625 Цивільного кодексу України нараховано та предявлено до стягнення з відповідача три проценти річних в сумі 4545,40 грн. за період з 17.02.2017р. по 15.11.2018р. та інфляція в сумі 13273,14 грн. за період з березня 2017р. по вересень 2018р.

Перевіривши проведений позивачем розрахунок трьох процентів річних, суд визнає його невірним, оскільки позивачем невірно визначено строк настання платежу за видатковими накладними №РН-27011, №РН-27012 від 27.01.2017р., №РН-22023 від 22.02.2017р. (прострочення платежу).

Разом з тим, розрахунок трьох процентів річних за видатковою накладною №РН-100116 від 10.01.2017р. на суму 18245,42 грн. є більшим, ніж заявлено позивачем до стягнення, а тому підлягає задоволенню у розмірі, визначеному позивачем на підставі ч.2 ст.237 Господарського процесуального кодексу України.

Як наслідок, за результатами проведеного судом перерахунку трьох процентів річних стягненню з відповідача на користь позивача підлягають три проценти річних в сумі 4542,89 грн., а решта вимог щодо стягнення трьох процентів річних в сумі 2,51 грн. є неправомірною.

Одночасно, щодо вимог про стягнення інфляції, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.3.2 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013р. №14 Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобовязань індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Відповідно до вищенаведеного, розрахунок інфляційних витрат розраховується починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому платіж мав бути здійснений.

Таким чином, враховуючи, що за умовами підписаного між сторонами договору та специфікацій відповідач мав сплатити вартість отриманого від позивача товару за видатковою накладною №РН-22023 від 22.02.2017р. в строк до 05.04.2017р. нарахування позивачем інфляції за квітень 2017 року є невірним.

Як наслідок, за результатами проведеного судом перерахунку інфляції стягненню з відповідача на користь позивача підлягає інфляція в сумі 13272,37 грн., а решта вимог щодо стягнення інфляції в сумі 0,77 грн. є неправомірною.

Статтею 230 Господарського кодексу України передбачено, що штрафними санкціями у цьому кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлює такий правовий наслідок порушення зобов'язання як сплата неустойки.

Згідно ч.ч.1 і 3 ст.549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За приписом п.6.8 договору у випадку несвоєчасної оплати продукції, покупець, по письмовій вимозі постачальника, сплачує постачальнику неустойку у виді пені, в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення оплати від вартості своєчасно не оплаченої продукції, але не більше 5% від вартості своєчасно неоплаченої продукції.

На підставі вказаного пункту договору позивачем за період з 15.11.2017р. по 02.12.2017р. заявлені вимоги про стягнення з відповідача пені в сумі 346,74 грн.

Розрахунок пені є арифметично вірним, таким, що відповідає законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи.

З урахуванням викладеного, враховуючи, що позов доведений позивачем та обґрунтований матеріалами справи, проте, в частині вимог про стягнення трьох процентів річних в сумі 2,51 грн. та інфляції в сумі 0,77 грн. є неправомірним, позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню в сумі 113426,10 грн., у тому числі основний борг в сумі 95260,82 грн., інфляція в сумі 13272,37 грн., три проценти річних в сумі 4542,89 грн. та пеня в сумі 346,74 грн.

Судовий збір підлягає розподілу між сторонами пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Щодо віднесення на відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Позивач на виконання вимог ст.162 Господарського процесуального кодексу України у позовній заяві навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в звязку із розглядом справи в сумі 14512,00 грн., до яких позивачем включено:

- судовий збір в сумі 1762,00 грн.;

- витрати, повязані з розглядом справи: на професійну правничу допомогу, а саме: аналіз документів, складання позовної заяви про стягнення боргу, підготовка додатків та розрахунок штрафних санкцій (8 годин роботи адвоката) 4000,00 грн., підготовка та подача відповіді на відзив (8 годин роботи адвоката) 4000,00 грн., витрати на відправлення поштової кореспонденції 250,00 грн., орієнтовна кількість судових засідань за позовом про стягнення боргу з урахуванням витрат на відрядження вартістю 1500 грн./засідання 3 засідання 4500,00 грн.

У резолютивній частині позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12750,00 грн.

17.01.2019р. до суду від позивача надійшли письмові пояснення щодо понесених судових витрат станом на 17.01.2019р. Згідно вказаних пояснень судові витрати позивача у даній справі станом на 17.01.2019р. складають 10097,20 грн., з яких: судовий збір 1762,00 грн., витрати повязані з розглядом справи: на професійну правничу допомогу, а саме: аналіз документів, складання позовної заяви про стягнення боргу, підготовка додатків та розрахунок штрафних санкцій (8 годин роботи адвоката) 4000,00 грн., підготовка та подача відповіді на відзив (8 годин роботи адвоката) 4000,00 грн., витрати на відправлення поштової кореспонденції 335,20 грн.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, окрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 ст.126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (ч.2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із ч.3 ст.126 Господарського процесуального кодексу України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, 01.06.2018р. між позивачем (клієнт) та адвокатом ОСОБА_2 був укладений договір №0106-01 про надання правової допомоги, за умовами клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобовязання надавати клієнту юридичні послуги з питань, що виникають при здійсненні клієнтом фінансово-господарської діяльністі.

Згідно п.4.2 договору №0106-1 про надання правової допомоги від 01.06.2018р. гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється додаткам, які є невідємними частинами цього договору.

01.11.2018р. між позивачем та адвокатом ОСОБА_2 підписано додаток №8 до договору №0106-1 від 01.06.2018р., за умовами якого загальна вартість послуг за вказаним додатком становить 8000,00 грн., з яких: підготовка та подання до господарського суду Дніпропетровської області позовної заяви про стягнення з ПрАТ «ДТЕК Павлоградвуггілля» заборгованості за договором №2587-ПУ-УМТС від 25.05.2016р. 4000,00 грн.; підготовка та подання до господарського суду Донецької області позовної заяви про стягнення з ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» заборгованості за договором №2588-ПУ-УМТС від 25.05.2016р. 4000,00 грн.

Адвокатом ОСОБА_2 за надання юридичних послуг згідно додатку №8 до договору №0106-1 від 01.06.2018р. виставлено позивачу рахунок на оплату №29 від 01.11.2018р. на суму 8000,00 грн.

Платіжним дорученням №1380 від 02.11.2018р. позивачем сплачено 8000,00 грн. за наданні послуги згідно рахунку №29 від 01.11.2018р.

Крім того, 16.11.2018р. між позивачем та адвокатом ОСОБА_2 було підписано акт надання послуг №31 за надання правової допомоги згідно додатку №8 до договору №0106-1 від 01.06.2018р. в сумі 8000,00 грн.

03.12.2018р. між позивачем та адвокатом ОСОБА_2 підписано додаток №11-1 до договору №0106-1 від 01.06.2018р., за умовами якого загальна вартість послуг за вказаним додатком становить 8000,00 грн., з яких: підготовка та подання до господарського суду Дніпропетровської області відповіді на відзив по справі №904/4964/18 4000,00 грн., підготовка та подання до господарського суду Донецької області відповіді на відзив по справі №905/2154/18 - 4000,00 грн.

Адвокатом ОСОБА_2 за надання юридичних послуг згідно додатку №11-1 до договору №0106-1 від 01.06.2018р. виставлено позивачу рахунок на оплату №33 від 03.12.2018р. на суму 8000,00 грн.

Платіжним дорученням №2093 від 04.12.2018р. позивачем сплачено 8000,00 грн. за наданні юридичні послуги за грудень 2018р.

Крім того, 28.12.2018р. між позивачем та адвокатом ОСОБА_2 було підписано акт надання послуг №34 за надання правової допомоги згідно додатку №11-1 до договору №0106-1 від 01.06.2018р. в сумі 8000,00 грн.

Таким чином, враховуючи наявність в матеріалах справи розрахунку послуг на професійну правничу допомогу, а також доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат позивачем, вимоги щодо стягання з відповідача витрат на правничу допомогу у даній справі в сумі 8000,00 грн. підлягають задоволенню.

Щодо витрат на відправлення поштової кореспонденції, суд зазначає наступне.

Згідно із ч.2 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат, повязаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, повязаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Як зазначалось вище, позивач просить стягнути з відповідача 335,20 грн. витрат на відправлення поштової кореспонденції.

Суд зазначає, що вказаний розмір підтверджується наданими позивачем до матеріалів справи доказів, зокрема:

- накладною поштової установи ДД ПАТ «Укрпошта» №196 від 15.11.2018р. на суму 51,00 грн. та фіскальним чеком до неї на суму 51,00 грн. (згідно з якою позивачем було відправлено позовну заяву від 15.11.2018р. з додатками на адресу відповідача);

- накладною поштової установи ДД ПАТ «Укрпошта» №200 від 15.11.2018р. на суму 51,00 грн. та фіскальним чеком до неї на суму 51,00 грн. (згідно з якою позивачем було відправлено позовну заяву від 15.11.2018р. з додатками на адресу суду);

- накладною поштової установи ДД ПАТ «Укрпошта» №166 від 04.12.2018р. на суму 36,00 грн. та фіскальним чеком до неї на суму 36,00 грн. (згідно з якою було відправлено лист про долучення документів позивача від 04.12.2018р. на адресу суду);

- накладною поштової установи ДД ПАТ «Укрпошта» №370 від 04.12.2018р. на суму 48,20 грн. та фіскальним чеком до неї на суму 55,40 грн. (згідно з якою було відправлено лист про долучення документів позивача від 04.12.2018р. на адресу відповідача);

- накладною поштової установи ДД ПАТ «Укрпошта» №184 від 20.12.2018р. на суму 36,00 грн. та фіскальним чеком до неї на суму 43,20 грн. (згідно з якою було відправлено відповідь на відзив від 20.12.2018р. на адресу відповідача);

- накладною поштової установи ДД ПАТ «Укрпошта» №192 від 20.12.2018р. на суму 36,00 грн. та фіскальним чеком до неї на суму 43,20 грн. (згідно з якою було відправлено відповідь на відзив від 20.12.2018р. на адресу суду);

- накладною поштової установи ДД ПАТ «Укрпошта» №400 від 04.01.2019р. на суму 48,20 грн. та фіскальним чеком до неї на суму 55,40 грн. (згідно з якою було відправлено додаткові пояснення позивача від 04.01.2019р. на адресу відповідача).

Оскільки понесені позивачем витрати на відправлення поштової кореспонденції, пов'язані з розглядом справи, підтверджуються матеріалами справи в сумі 335,20 грн., суд вважає за необхідне покласти такі витрати на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.13, 46, 74, 76, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Спецзапчасть», м.Василівка до ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», м.Добропілля про стягнення заборгованості в сумі 113426,10 грн., у тому числі основний борг в сумі 95260,82 грн., інфляція в сумі 13273,14 грн., три проценти річних в сумі 4545,40 грн. та пеня в сумі 346,74 грн., задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля» (85043, Донецька обл., м.Добропілля, м.Білицьке, вул.Красноармійська, 1 А, п/р 1451 в ПАТ «ПУМБ», МФО 334851, ) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія «Спецзапчасть» (71600, Запорізька обл., Василівський р-н., м. Василівка, вул. Ліхачова, буд. 2, р/р 2550 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, ) основний борг в сумі 95260,82 грн., інфляцію в сумі 13272,37 грн., три проценти річних в сумі 4542,89 грн. та пеню в сумі 346,74 грн., всього заборгованість в сумі 113426,10 грн., судовий збір в сумі 1761,95 грн., витрати на правничу допомогу в сумі 8000,00 грн., витрати на відправлення поштової кореспонденції в сумі 335,20 грн.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

В судовому засіданні 24.04.2019р. оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення підписано 24.04.2019р.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду через господарський суд Донецької області (п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Г.В. Левшина