ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2019 р. Справа№ 905/1968/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Буравльова С.І.

Мартюк А.І.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:

від позивача: не з'явився

від відповідача: Комісарова А.В. - адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва, ухваленого 13.02.2019, повний текст якого складено та підписано 18.02.2019

у справі № 905/1968/18 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча»

до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 1 398 254,96 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача на користь позивача штрафу за несвоєчасну доставку вантажу в сумі 1 398 254,96 грн.

Відповідач у поданому відзиві проти вимог частково заперечив з посиланням на застосування позивачем неправильних відсотків суми штрафу за прострочення термінів доставки, оскільки самі строки прострочення позивачем було обраховано неправильно, тому вважає обґрунтованою суму штрафу на 2 423,12 грн. менше, ніж заявляє позивач. Також відповідач звернувся до суду з клопотанням про зменшення на підставі ст. 233 ГК України розміру штрафних санкцій до 5 % від суми позову - 69 791,59 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва, ухваленого 13.02.2019, повний текст якого складено та підписано 18.02.2019, у справі № 905/1968/18 позовні вимоги задоволено частково, до стягнення з відповідача на користь позивача присуджено штраф у розмірі 978 778,48 грн., у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу належним чином доведений та документально підтверджений, судом перевірено та визнано обґрунтованим розгорнутий розрахунок розміру штрафу за несвоєчасну доставку вантажу залізницею, наведений позивачем позові, проте, керуючись положеннями ст.ст. 3, 551 Цивільного кодексу України, ст.233 Господарського кодексу України, реалізував надане йому право та зменшив розмір штрафних санкцій (штрафу), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача до 978 778,48 грн., тобто на 30%.

Зменшуючи присуджені до стягнення штрафні санкції, суд першої інстанції врахував, що:

- частина залізничної мережі регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» знаходиться в зоні проведення АТО, що спричиняє знаходження частини залізничних колій на непідконтрольній Україні території та використання лише одного залізничного сполучення з міста Маріуполь між станцією Волноваха та станцією Камиш Зоря, яке забезпечує обслуговування значної кількості підприємств, в зв'язку з чим має місце затримка доставки вантажу;

- за підсумками роботи за перше півріччя 2018 року філія «Донецька залізниця» отримала збиток у сумі 295 676,00 грн., що підтверджується звітом про фінансові результати за перше півріччя 2018 року;

- позивачем не надано судам доказів понесення ним збитків або невиконання ним своїх зобов'язань перед іншими особами внаслідок несвоєчасної доставки відповідачем вантажів.

Не погоджуючись з рішенням, 13.03.2019 Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить постановити нове рішення, яким зменшити розмір штрафу за несвоєчасну доставку вантажів до 10% - 50 519,01 грн.

У апеляційній скарзі відповідач зазначив про те, що оспорюване рішення суду постановлене з порушенням норм процесуального права, при вирішення спору сторін по суті не в повній мірі встановлені обставини, що мають істотне значення.

У обґрунтування вказаної позиції відповідач послався на ті ж обставини, на які посилався під час розгляду справи судом першої інстанції (відзив на позовну заяву № Д-10/8 від 14.01.2019 - а.с. 42-46), а саме на те, що заявлена позивачем сума штрафу по накладних № 47988506 (вагон № 59435123), № 47604194 (вагон № 24427072), № 42734186 (вагон № 62027065), № 47813100 (вагон № 52507043) не відповідає сумі, розрахованій через АМР ПТД, та на наявність підстав для зменшення штрафних санкцій.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2019 справа № 905/1968/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Буравльов С.І., Мартюк А.І.

Ухвалою від 28.03.2019 колегією суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Буравльов С.І., Мартюк А.І.:

- Акціонерному товариству «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» поновлено строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2019 у справі № 905/1968/18;

- відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерному товариству «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2019 у справі № 905/1968/18;

- встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень - до 15.04.2019;

- учасникам процесу роз'яснено, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2);

- зупинено дію оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2019 у справі № 905/1968/18;

- призначено справу № 905/1968/18 до розгляду на 17.04.2019 о 14:20;

- сторони попереджено, що нез'явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою в розгляді апеляційної скарги.

15.04.2019 до суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення з посиланням на те, що факт несвоєчасної доставки вантажів підтверджений наявними у матеріалах справи доказами, що розрахунки штрафу виконані позивачем є арифметично та методологічно вірними та на те, що позивач також перебуває у скрутному матеріальному становищі.

Станом на 17.04.2019 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Позивач представників в судове засідання не направив, про причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників учасників в судове засідання не визнана обов'язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників позивача за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи представник відповідач апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

У липні 2018 року відповідачем здійснювалося перевезення вантажів - сировини для металургійного виробництва, одержувачем яких є позивач, відповідно до залізничних накладних № № 32220162, 32334252, 32342750, 32342784, 32343915, 32388688, 32391179, 32406209, 32410177, 32413015, 32445892, 32506545, 32521262, 32562407, 32562449, 32563553, 32564239, 32572083, 32572216, 32574196, 32576357, 32576977, 32583809, 32583825, 32602278, 32640997, 32641508, 32644080, 32664583, 32666182, 32674525, 32679417, 32681819, 32684771, 32685281, 32686198, 32686560, 32706681, 32721185, 32725681, 32725764, 32732588, 32734170, 32734261, 32734295, 32737397, 32739419, 32740912, 32741191, 3274,6075, 32746919, 32761389, 38642179, 38702353, 38704623, 38734356, 38741427, 38928669, 40029712, 40030637, 40030645, 40044620, 40088379, 40244683, 40425696, 40512055, 40520777, 40528838, 40565657, 42427716, 42453365, 42453407, 42453423, 42453431, 42454124, 42506964, 42513325, 42517581, 42533927, 42551119, 42634717, 42681858, 42681890, 42733055, 42733055, 42733063, 42733063, 42733071, 42733105, 42758193, 42785931, 42804666, 42827030, 42989491, 43235340, 43235373, 43237320, 43237650, 43240266, 43240274, 43248244, 43248269, 43248277, 43248285, 43288067, 43319276, 43367366, 43370543, 43434760, 43508332, 43526052, 43530716, 43544022, 43555960, 43556067, 43566355, 43601723, 45011293, 45016532, 45033644, 45042330, 45085453, 45093515, 45097698, 45151107, 45154721, 45156601, 45176955, 45226891, 45235587, 45237617, 45239225, 45241759, 45251204, 45253812, 45261880, 45287323, 45293354, 45298981, 45329760, 45329778, 46661831, 46764502, 46842472, 46842506, 46842613, 46896528, 46918777, 46919437, 46919437, 46919437, 46919437, 46919437, 46919437, 46919437, 46919437, 46919437, 46921334, 46921805, 46970760, 46988127, 46988127, 47024294, 47058581, 47058581, 47097647, 47097654, 47107883, 47113048, 47113931, 47116330, 47124458, 47147012, 47157607, 47157615, 47212709, 47249032, 47265871, 47289749, 47289756, 47289764, 47289780, 47290788, 47290804, 47293741, 47296702, 47296728, 47309919, 47312517, 47322375, 47322383, 47322391, 47322409, 47322417, 47322425, 47322433, 47331178, 47331186, 47331368, 47333679, 47337001, 47337217, 47337225, 47340385, 47340393, 47340401, 47340419, 47340427, 47340435, 47340443, 47340450, 47340468, 47351101, 47351119, 47351135, 47351143, 47351150, 47352133, 47355938, 47358593, 47358593, 47361134, 47361134, 47361134, 47362108, 47362108, 47363627, 47366018, 47366026, 47378104, 47380175, 47393079, 47393079, 47397187, 47397476, 47403415, 47403423, 47403431, 47403449, 47411830, 47419825, 47429436, 47432182, 47432356, 47433081, 47439120, 47439484, 47455241, 47455258, 47455266, 47455274, 47455282, 47455340, 47458732, 47458740, 47458765, 47460308, 47463260, 47463278, 47463286, 47465794, 47465794, 47488911, 47488911, 47489893, 47490008, 47490008, 47490008, 47490016, 47494356, 47494513, 47494513, 47500707, 47500715, 47500723, 47511696, 47516711, 47516711, 47516711, 47516737, 47534094, 47540612, 47543061, 47543996, 47544002, 47544010, 47544069, 47544077, 47544119, 47544408, 47544986, 47544986, 47567110, 47567821, 47577051, 47592738, 47592746, 47592753, 47592969, 47599741, 47604194, 47608674, 47616651, 47623285, 47630058, 47661756, 47671219, 47702204, 47706320, 47722590, 47736947, 47736947, 47741418, 47741418, 47745328, 47747894, 47749700, 47756093, 47757927, 47771316, 47771621, 47773130, 47794573, 47803549, 47816194, 47818570, 47831490, 47831730, 47860895, 47863519, 47977616, 47979315, 47998430, 5009596, 50108950, 50408970, 50549211, 50569185, 50606185, 50708155, 50709609, 50762707, 50818871, 50820703, 50832955, 50857721, 50857762, 50860733, 47491394.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач зазначає про те, що відповідачем порушено строки доставки спірних вагонів, які встановлені п. 41 Статуту залізниці України та Правилами обчислення термінів доставки вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 865/5086, з огляду на що відповідач повинен сплатити позивачу встановлений законом штраф.

До позову позивачем доданий відповідний розрахунок суму штрафу за прострочення доставки вантажу.

Відповідач як проти прострочення ним свого обов'язку по доставці спірних вантажів, так і проти обов'язку сплатити штраф за спірні перевезення не заперечив, проте зазначив про помилковість розрахунків позивача позовних вимог по накладних № 47988506 (вагон № 59435123), № 47604194 (вагон № 24427072), № 42734186 (вагон № 62027065), № 47813100 (вагон № 52507043), які не відповідають сумі, розрахованій через АМР ПТД, з огляду на що штраф має бути зменшений на 2 423,12 грн. та, відповідно, має становити 1 395 831,84 грн.

Крім того, відповідач просив зменшити штраф до 5 % від суми позову - 69 791,59 грн.

Суд першої інстанції позовні вимоги позивача визнав законними та обґрунтованими та задовольнив їх, зменшивши суму штрафу на 30 %, що колегія суддів вважає вірним з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За приписами ч. 3 ст. 909 ЦК України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з п 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138) та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084, на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. Накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (ЕЦП). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Відповідно до п. 6 Статуту залізниць України, накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Згідно з п. 41 Статуту залізниць:

- залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення;

- вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки;

- у разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Правилами обчислення термінів доставки вантажів встановлено, що термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата, зокрема, у разі перевезення вантажною швидкістю:

- маршрутними відправками термін доставки обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 320 км;

- вагонними відправками та відправками у великотоннажних контейнерах термін доставки обчислюється виходячи з 1 (однієї) доби на кожні повні та неповні 200 км,

і обчислення таких термінів доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах.

Згідно з п.п. 6.1, 6.6 Правил оформлення перевізних документів, за одним перевізним документом приймаються до перевезення вантажі маршрутом або групою вагонів із дотриманням таких умов: вантажі мають бути одного найменування; вантажі приймаються до перевезення від одного відправника з однієї станції відправлення і адресуються на одну станцію призначення одному одержувачу. Заповнення накладної на маршрут або групу вагонів здійснюється згідно з додатком 3 до цих Правил.

Відповідно до п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 861/5082, договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній.

Відповідно до п. 24 Статуту залізниць України, залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Станція відправлення відповідача здійснила перевірку відомостей у вказаних накладних (у тому числі графи 29 «Відправка»), підтвердила правильність їх заповнення відправником та проставила електронні цифрові підписи у графах 38 «Підпис» даних накладних, тобто, підтвердила приймання вантажу до перевезення та укладення договору перевезення.

З огляду на обставини, які викладені вище, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що будь-яких помилок позивача при заповненні графи 29 «Відправка» у частині визначення типу відправки «групова/маршрутна» відповідачем виявлено не було, тобто останній погодився з типом відправки, а відтак, термін доставки має бути обчислений виходячи саме з типу відправки, визначеному у спірних накладних, що і було враховано позивачем у розрахунку, доданому до позову, при визначенні розміру позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на зміст спірних накладних, а саме, дати відправлення вагонів зі станції відправлення (графа 56) та дати прибуття вагонів на станцію призначення (графа 51), вагони за спірними накладними доставлені відповідачем з порушенням строків, встановлених Статутом залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажив.

Пунктами 2.4 та 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів встановлено, що терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються:

- на одну добу: на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу; у разі переадресування вантажів;

- на дві доби: у разі перевезення вантажів за участю поромної переправи; у разі перевантаження вантажу у вагони іншої ширини колії.

У разі затримки вантажу в процесі перевезення термін доставки збільшується на термін:

- виконання митних та інших адміністративних правил;

- тимчасової перерви в перевезенні, яка трапилася не з вини залізниці;

- необхідний для ветеринарного огляду та напування тварин;

- вивантаження зайвої маси, виправлення навантаження або упаковки, а також на перевантаження, які трапилися з вини відправника;

- інших затримок, які трапились з вини відправника чи одержувача.

При цьому, про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Однак передбачені п. 2.9 Правил відмітки на спірних накладних відсутні, а відтак, порушення термінів доставки вагонів у спірних випадках сталося внаслідок вини самого відповідача як перевізника, який не забезпечив виконання умов укладеного між сторонами договору перевезення.

Доказів іншого матеріали справи не містять.

Відповідно до п. 2.10 Правил обчислення термінів доставки вантажів вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

В силу ст. 230 ГК України, штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно зі ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт», у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджується факт прострочення відповідачем обов'язку з доставки вантажів, є підстави для застосування встановленої законодавством відповідальності.

Відповідно до пункту 116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції як про наявність правових підстав для стягнення з відповідача штрафу за порушення термінів доставки вантажу, так і про правильність розрахунку позивача вказаних позовних вимог.

Посилання відповідача на помилковість розрахунку позивача позовних вимог по накладних № 47988506 (вагон № 59435123), № 47604194 (вагон № 24427072), № 42734186 (вагон № 62027065), № 47813100 (вагон № 52507043) не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру штрафу (а.с. 49-52), в якому відповідач просив суд зменшити розмір штрафу за несвоєчасну доставку вантажу до 5 % від суми позову - 69 791,59 грн., колегія суддів зазначає таке.

У клопотанні як на підставу для його задоволення відповідач посилається на те, що:

- практично вся залізнична мережа Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» знаходиться в зоні проведення АТО, що значно ускладнило транспортне сполучення у межах регіональної філії «Донецька залізниця» та забезпечення виконання вимог та положень Статуту залізниць України і Правил перевезення вантажів, які були затверджені задовго до початку проведення АТО;

- проведення АТО та бойові дії у межах Донецької та Луганської областей суттєво вплинули на фінансове становище Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», за підсумками роботи за перше півріччя 2018 року філія отримала збиток у суму 295 676,00 тис. грн.;

- в позовній заяві позивач не зазначає про завдання йому збитків у зв'язку з порушенням термінів доставки вантажу залізницею.

Аналогічні підстави для зменшення розміру штрафу наведені відповідачем і в апеляційній скарзі.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно з приписами ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Указом Президента України № 405/2014 від 14.04.2014 введено в дію рішення РНБО України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до ст.1 Закону України від 02.09.2014 № 1669-VII «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» (далі Закон № 1669), період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014.

Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України Президентом України на сьогоднішній день не видавався.

Пунктом 5 ст. 11 Закону № 1669 передбачено обов'язок Кабінету Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» у період з 14.04.2014 до її закінчення.

Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Згідно з додатками до розпоряджень Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р та № 1053-р від 30.10.2014, до зазначених населених пунктів належить, зокрема, м. Лиман та м. Маріуполь.

Частина залізничної мережі Регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» знаходиться в зоні проведення АТО, що спричиняє знаходження частини залізничних колій на непідконтрольній Україні території та використання лише одного залізничного сполучення з м. Маріуполь - між ст. Волноваха та ст. Камиш Зоря, яке забезпечує обслуговування значної кількості підприємств, в зв'язку з чим має місце затримка доставки вантажу.

Одночасно з цим, в матеріалами справи підтверджується, що за підсумками роботи за перше півріччя 2018 року філія отримала збиток у сумі 295 676,00 грн., на підтвердження чого заявником долучено до справи звіт про фінансові результати за перше півріччя 2018 року (код рядка 2355).

Статтею 546 ЦК України неустойка (штраф, пеня) віднесені до переліку видів забезпечення виконання зобов'язань.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Згідно з приписами частини 1 ст. 230 ГК України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Отже, неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов'язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов'язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов'язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов'язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов'язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов'язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов'язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не є правильним застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб'єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

З огляду на те, що позивачем не надано доказів понесення ним будь-яких майнових втрат внаслідок прострочення боржника, і при цьому причинами прострочення виконання зобов'язання відповідачем є причини, які перебувають поза його волею, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що застосування до відповідача штрафних санкцій у розмірі, заявленому позивачем, не може відповідати критеріям розумності та справедливості.

Водночас колегія суддів зауважує відповідачеві на тому, що згідно з наданим позивачем звіту про фінансові результати за І квартал 2018 року (а.с. 63) останній також отримав збиток в сумі 275 956,00 грн. (код рядка 2355), а відтак, зменшення розміру штрафних санкцій як до 10%, так і до 5 %, про що клопоче відповідач, не є справедливим.

Слід зазначити і про те, що місцезнаходженням позивача є місто Маріуполь, яке знаходиться біля території проведення АТО, а відтак, у власній господарській діяльності позивач також стикається з наслідками проведення АТО.

За таких обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення присудженого до стягнення штрафу до 978 778,48 грн., тобто на 30%.

Щодо посилань відповідача на те, що середній час користування позивачем вагонами складає 57,62 години, в той час як вказаний термін у інших контрагентів складає 36,00 годин, через що складається втрата товарних ресурсів, а відповідач не має можливості в повному обсязі використовувати ресурси для навантаження вантажу, колегія суддів зазначає про те, що вказані обставини не є підставою для звільнення відповідача від обов'язку оплатити визначений Статутом залізниць штраф.

З огляду на викладені вище обставини, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для частково задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 978 778,48 грн.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2019 у справі № 905/1968/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам, матеріалам справи і залишається без змін, оскільки підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати за подачу апеляційної скарги покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2019 у справі № 905/1968/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2019 у справі № 905/1968/18 залишити без змін.

3. Судові витрати за подачу апеляційної скарги покласти на Акціонерне товариство «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця».

4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 13.02.2019 у справі № 905/1968/18.

5. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

6. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 905/1968/18.

Повний текст постанови складено: 18.04.2019

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді С.І. Буравльов

А.І. Мартюк