ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2019 Справа № 914/2308/18

Господарський суд Львівської області у складі колегії суддів: Гоменюк З.П. (головуючий), Березяк Н.Є., Фартушок Т.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТАК", м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!", м. Львів,

про: стягнення заборгованості. Ціна позову: 5 037 735,00 грн.

за участю представників:

від позивача: Хомин Ю.В. - представник (довіреність від 31.01.2019р. б/н);

від відповідача: Макарик І.В. - представник (довіреність від 01.01.2019р. б/н)

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТАК" до Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!" про стягнення 5497735,00 грн. заборгованості, з них: 3 510 871,90 грн. основного боргу за договором поставки № 22 від 01.03.2018 р., нарахованих 45 940,31 грн. - 3% річних, 520 251,41 грн. - пені та 200 670,98 грн. - інфляційних нарахувань, та 120 297,89 грн. - 3 % річних та 1 099 702,51 грн. - інфляційних нарахувань за договором поставки № 15 від 08.01.2014 р (у період поставок від 17 грудня 2015 р. до повного розрахунку за договором 19.09.2018 р.).

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає про неналежне виконання відповідачем умов договорів, стверджує, що правовідносини між сторонами з приводу вказаних договорів були та є триваючими, чим обгрунтовує об'єднання позовних вимог.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 18.12.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 23.01.2019 р.

Відповідач процесуальним правом, наданим ст.165 ГПК України, не скористався, відзиву на позов не надав, неможливість його подання у встановлений строк не обгрунтував.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23.01.2019 р. підготовче засідання відкладено на 04.02.2019 р. З підстав тимчасової непрацездатності судді Гоменюк З.П. судове засідання 04.02.2019р. не відбулось. Ухвалою суду від 13.02.2019 р. підготовче засідання призначено на 18.02.2019 р.

Ухвалою від 18.02.2019 р. суд продовжив строк підготовчого провадження у справі на тридцять днів, підготовче засідання відклав на 11.03.2019 р.

11.03.2019 р. позивач скерував на адресу суду заяву про зменшення розміру позовних вимог (вх.№710/19), відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 5 037 735,00 грн. заборгованості, з яких: 3 050 871,90 грн. основного боргу за договором поставки № 22 від 01.03.2018 р., 45 940,31 грн. - 3% річних, 520 251,41 грн. - пені. та 200 670,98 грн. - інфляційних нарахувань, також 120 297,89 грн. - 3 % річних і 1099702,51 грн. - інфляційних нарахувань за договором поставки № 15 від 08.01.2014 р. Ухвалою суду від 26.03.2019 року суд прийняв подану позивачем заяву про зменшення розміру позовних вимог до провадження та ухвалив здійснювати розгляд справи з урахуванням нової ціни позову.

Ухвалою суду від 11.03.2019 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті, судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 20.03.2019 р.

Подальший хід розгляду справи викладено в ухвалах суду та протоколах судового засідання.

15.03.2019 р. відповідач скерував на адресу суду пояснення стосовно позовних вимог, яке по своїй правовій природі є відзивом на позов, поданим з пропуском строку, встановленого ухвалою суду від 18.12.2018 р. У зазначеному поясненні відповідач заперечує щодо нарахування позивачем 3% річних та інфляційних втрат за договором поставки №15 від 08.01.2014 р. з підстав відсутності основної заборгованості за вказаним договором та зазначає про застосування строку позовної давності з приводу таких нарахувань за видатковими накладними (№ИТ-2614, №ИТ-2615 від 17.09.2015 р., №ИТ-2622 від 18.09.2015 р., ИТ-2741 від 30.09.2015 р., №ИТ-2845, №ИТ-2846 від 09.10.2015 р.) та актами здачі-приймання робіт (надання послуг), оскільки такі не містять посилання на договір. Зазначив при цьому, що оплати за договором №22 від 01.03.2018 р. здійснювалися відповідачем з чітким призначенням платежу і позивач позбавлений можливості покриття заборгованості за договором №15 від 08.01.2014 р., відтак заборгованість за договором № 22 від 01.03.2018 р. перед позивачем становить 1 201 817,73 грн.

Заперечуючи доводи відповідача, 26.03.2019 р. позивач скерував на адресу суду пояснення (вх.№12932/19) у якому обгрунтовує помилкове зарахування у 2018 році частини платежів, здійснених ТОВ ТВК ППБ «Для людей - як для себе» за договором № 22 від 01.03.2018р. в якості оплати за договором № 15 від 08.01.2014р., яке було зумовлене тим, що на момент здійснення відповідачем ряду платежів існувала, підтверджена актами звірки, заборгованість за договором № 15 від 08.01.2014р., в той час як за договором № 22 від 01.03.2018р. заборгованості не було, а товар передавався на умовах відтермінування оплати. В свою чергу, відповідач, підписанням акту звірки від 31.03.2018 р., з якого чітко вбачалось таке зарахування платежів, не заперечував проти цього. Таким помилковим зарахуванням оплат позивачем у позовній заяві зазначалось про відсутність основного боргу за договором № 15 від 08.01.2014р., в той час як за договором № 22 від 01.03.2018р. було заявлено про стягнення основного боргу у сумі 3 510 871,90 грн. Відповідач стверджує при цьому, що користуючись помилковим зарахуванням оплат, відповідач ухиляється від сплати основного боргу в повному обсязі, що вбачається із наданого відповідачем пояснення у справі № 222 від 15.03.2019 р. (вх.№11407/19 від 15.03.2019 р.). Позивач вказує також, що відповідач, заперечуючи можливість зарахування оплат за договором № 22 від 01.03.2018р. в якості погашення заборгованості за договором № 15 від 08.01.2014р., в той же час погоджується із твердженням позивача про відсутність основної заборгованості за договором №15 від 08.01.2014 р.; заперечуючи таке зарахування, відповідач не має підстав стверджувати про відсутність основної заборгованості за договором № 15 від 08.01.2014 р., так як зобов'язання із оплати поставок за даним договором залишаються невиконаними. Зафіксована у акті звірки взаємних розрахунків від 31.03.2018 р. заборгованість відповідача перед позивачем у сумі 4 096 227,36 грн., складається із заборгованості за поставками по договору № 15 від 08.01.2014р. в сумі 3 391 254,88 грн., та № 22 від 01.03.2018 р. в сумі 704972,48 грн. Відтак, у відповідача відсутні докази оплати суми основного боргу за договором №15 від 08.01.2014 р. у повному обсязі.

Щодо відсутності підпису отримувача у видатковій накладній № ИТ-0987 від 02.04.2018р. на суму 206 799,29 грн. та невизнання заборгованості в цьому розмірі, позивач вказав, що така поставка із зазначеними датою, номером та сумою відображена у підписаному сторонами акті звірки взаємних розрахунків станом на 30.06.2018 р. Крім цього, позивачем було зареєстровано у ЄРПН по вказаній поставці податкову накладну № 26 від 02,04.2018 р. на суму 206 799,29 грн., і такий документ було прийнято контрагентом та включено дану суму поставки собі у податковий кредит. За таких умов вважає факт поставки на зазначену суму доведеним, схиляється про дефектність оформлення первинних бухгалтерських документів, а не про відсутність зобов'язань з оплати відповідачем поставленого позивачем товару у встановлені строки. Аналогічна ситуація із видатковою накладною №ИТ-1699 від 27.06.2017 р., факт поставки доводиться реєстрацією позивачем ПН № 381 від 27.06.2017р., і не заперечується відповідачем, як вбачається із його пояснення № 222 від 15.03.2019 р.

Також інформує суд, що 10.09.2018р. позивачем отримано від відповідача гарантійний лист із підтвердженням протермінованої заборгованості у розмірі 3707958,00 грн. станом на 10.09.2018р. із графіком погашення такої заборгованості. У подальшому такий графік дотриманий відповідачем не був, однак даний лист додатково підтверджує факт наявності заборгованості та визнання її відповідачем.

Зазначає, що зменшення суми основного боргу за договорами № 15 та № 22 на 520 000,00 грн. (з 3 510 871,90 грн. до 3 050 871,90 грн., а станом на 25.03.2019 року до 2 970 871,90 грн.) відбулось за рахунок оплат, здійснених відповідачем у тому числі й після відкриття провадження у справі. Таким чином станом на 25.03.2019р. загальна сума основного боргу за договорами поставки № 15 від 08.01.2014р. та № 22 від 01.03.2018р., підтверджується актами звірки взаємних розрахунків та видатковими накладними, що знаходяться в матеріалах справи та становить 2 970 871,90 грн.

Щодо тверджень відповідача про закінчення строку позовної давності щодо стягнення заборгованості за спірними накладними зазначив, що акти звірки взаємних розрахунків за договором №15 від 08.01.2014р. фіксують заборгованість станом на 30.11.2015 р. і до 31.03.2018 р., містять у собі, в тому числі, і підтверджені зазначеними накладними суми непогашених заборгованостей по вказаних накладних та актах здачі-прийняття робіт із зазначенням їх номеру, дати та суми відвантаження. Кожен із наступних актів звірки взаємних розрахунків (акти від 31.01.2016р., від 29.02.2016р., від 31.03.2016р. і т.д.) за актом від 30.11.2015 р. містить перехідне сальдо із заборгованості, засвідченій попереднім актом. За таких обставин вважає, що відповідачем вчинялись дії, що свідчать про визнання ним свого боргу, що, в свою чергу, відповідно до ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України, переривають строк позовної давності та починають його заново. (Наведена правова позиція також підтверджується, постановою Верховного суду України від 05.03.2019 р. у справі № 910/1389/18).

Враховуючи необхідність з'ясування додаткових обставин у справі, ухвалою суду від 26.03.2019 р. прийнято рішення про повернення до розгляду справи у підготовчому провадженні та призначено колегіальний розгляд справи у складі трьох суддів.

Протоколом автоматичного визначення складу колегії суддів від 29.03.2019р. визначено наступний склад колегії: головуючий суддя - Гоменюк З.П., судді - Березяк Н.Є. та Фартушок Т.Б. Ухвалою суду від 03.04.2019 р. справу №914/1529/2308/18 прийнято до розгляду у складі колегії суддів, підготовче засідання призначено на 17.04.2019 р.

16.04.2019 р. позивачем скеровано на адресу суду пояснення про уточнення позовних вимог (вх.№16008/19) з приводу заперечень відповідача щодо помилкового зарахування у 2018 році частини платежів за договором №22 від 01.03.218 р. в якості оплати за договором №15 від 08.01.2014 р. та віднесенням частини суми основної заборгованості до заборгованості за договором №15 від 08.01.2014 р. та відповідним її зменшенням за договором №22 від 01.03.2018 р. з поданням оновлених розрахунків сум пені, 3% річних та інфляційних нарахувань, просить суд стягнути з відповідача 2 970 871,90 грн. основного боргу, 169 356,49 - 3% річних, 347 053,39 грн. - пені та 668 866,14 грн. - інфляційних нарахувань.

В судовому засіданні 17.04.2019 р., відповідно до ст.183 ГПК України оголошувалась перерва до 18.04.2019 р.

В судовому засіданні 18.04.2019 р., відповідно до ч.6 ст.183 ГПК України за письмовою згодою всіх учасників справи розпочато розгляд справи по суті.

Відповідно до ст.222 ГПК України, фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу, а саме: програмно-апаратного комплексу "Акорд".

Заяв про відвід колегії суддів чи секретаря судового засідання не надходило та не заявлялось.

Представник позивача в судове засідання з'явився, позов підтримав з підстав, наведених у позові да додаткових поясненнях (вх.№12932/19 від 26.03.2019 р. та №16008/19 від 16.04.2019 р.), в судовому засіданні надав усні пояснення по суті спору.

Представник відповідача в судовому засіданні уточнені позивачем вимоги заперечив, розгляд справи просить здійснювати в межах первісних позовних вимог.

В судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІТАК" (надалі - позивач, постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничою компанією "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!" (надалі - відповідач, покупець) укладено договір поставки за №15 від 08.01.2014 р. із додатковою угодою №1 від 20.01.2015 р., додатковим договором №2 від 02.03.2015 р. та додатковими угодами №3 від 14.01.2016 р., №4 від 11.01.2017 р., №5 від 29.12.2017 р. та договір поставки за №22 від 01.03.2018 р. з додатками №1, 2. 3 від 01.03.2018 р. (специфікації), за умовами яких (п.1.1) постачальник на замовлення покупця зобов'язувався виготовляти флексографічним способом (з використанням фотополімерного кліше) та передавати у власність покупця друковану продукцію (надалі - продукція), а покупець зобов'язувався приймати і оплачувати продукцію на умовах даного договору.

Асортимент, ціни та найменування продукції зазначаються у специфікаціях до договору, що оформляються додатками та є невід'ємною частиною договору (п.1.2 договорів). Відповідно до п.1.5 договору № 22, вартість фотополімерного кліше, за згодою сторін може включатись в ціну продукції, а може бути виділена окремо та оплачена в строки, передбачені п.2.2 договору на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури.

Згідно пунктів 2.1. та 2.2. договорів та додаткової угоди №2 від 02.03.2015 р. до договору №15 від 08.01.2014 р., ціна на продукцію зазначається в національній валюті України. Оплата за окрему партію продукції здійснюється в національній валюті України на підставі рахунку-фактури та відповідної видаткової накладної, наступним чином: 100 % вартості продукції протягом 30 календарних днів після отримання продукції покупцем, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника за договором №15 від 08.01.2014 р. та 60 календарних днів за договором №22 від 01.03.2018 р.

Відповідно до п.4.2 договорів покупець направляє постачальнику замовлення на кожну партію продукції, де зазначається найменування, асортимент та кількість продукції. Замовлення викладається у письмовій формі та передається постачальнику факсовим шляхом або за допомогою електронної пошти - за вибором покупця. Постачальник підтверджує отримання замовлення протягом 2 (двох) робочих днів з моменту отримання.

Термін дії договору №15 від 08.01.2014 р. пролонгований сторонами, зокрема, укладенням додаткової угоди за №5 від 29.12.2017 р. до 28.02.2018 року включно, до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за договором.

Термін дії договору №22 від 01.03.2018 р. погоджено сторонами до 31.12.2019 р. включно, проте до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за договором.

Позивач належним чином виконував взяті на себе зобов'язання за укладеними договорами поставки. Факт поставки товару підтверджується наступними видатковими накладними, які долучені до матеріалів справи, а саме: за договором №15 від 08.01.2014р. - видаткова накладна від 17.12.15 року № ИТ-3719 на суму 196307,22 грн., видаткова накладна від 17.12.15 року № ИТ-3720 на суму 137740,06 грн., видаткова накладна від 17.12.15 року № ИТ-3722 на суму 73321,69 грн, видаткова накладна від 14.01.16 року № ИТ-0022 на суму 46080,00 грн, видаткова накладна від 28.01.16 року № ИТ-0184 на суму 151054,99 грн, видаткова накладна від 28.01.16 року № ИТ-0185 на суму 143303,77 грн, видаткова накладна від 02.03.16 року № ИТ-0177 на суму 23040,00 грн, видаткова накладна від 10.03.16 року № ИТ-0567 на суму 464089,34 грн, видаткова накладна від 16.03.16 року № ИТ-0640 на суму 278171,69 грн, видаткова накладна від 22.03.16 року № ИТ-0231 на суму 23040,00 грн, видаткова накладна від 31.03.16 року № ИТ-0825 на суму 500028,64 грн, видаткова накладна від 08.04.16 року № ИТ-0943 на суму 210669,94 грн, видаткова накладна від 12.05.16 року № ИТ-1362 на суму 147271,75 грн, видаткова накладна від 16.05.16 року № ИТ-0408 на суму 23040,00 грн, видаткова накладна від 03.06.16 року № ИТ-1591 на суму 1081350,55 грн, видаткова накладна від 07.06.16 року № ИТ-1612 на суму 594387,31 грн, видаткова накладна від 10.06.16 року № ИТ-1650 на суму 181578,13 грн, видаткова накладна від 14.06.16 року № ИТ-1693 на суму 397378,08 грн, видаткова накладна від 21.06.16 року № ИТ-1745 на суму 133986,44 грн, видаткова накладна від 11.07.16 року № ИТ-1927 на суму 357934,13 грн, видаткова накладна від 13.07.16 року № ИТ-1953 на суму 343359,42 грн, видаткова накладна від 14.07.16 року № ИТ-1959 на суму 414247,86 грн, видаткова накладна від 21.07.16 року № ИТ-2030 на суму 156704,32 грн, видаткова накладна від 26.07.16 року № ИТ-2076 на суму 235076,11 грн, видаткова накладна від 02.08.16 року № ИТ-2150 на суму 354216,55 грн, видаткова накладна від 02.08.16 року № ИТ-2151 на суму 281135,93 грн, видаткова накладна від 02.08.16 року № ИТ-2152 на суму 349939,07 грн, видаткова накладна від 04.08.16 року № ИТ-2180 на суму 541229,40 грн, видаткова накладна від 01.09.16 року № ИТ-2468 на суму 62092,85 грн, видаткова накладна від 12.09.16 року № ИТ-2558 на суму 178358,38 грн, видаткова накладна від 12.09.16 року № ИТ-2559 на суму 162831,84 грн, видаткова накладна від 04.11.16 року № ИТ-3086 на суму 156565,72 грн, видаткова накладна від 18.11.16 року № ИТ-0988 на суму 23040,00 грн, видаткова накладна від 02.12.16 року № ИТ-3428 на суму 227935,06 грн, видаткова накладна від 02.12.16 року № ИТ-3429 на суму 138929,54 грн, видаткова накладна від 07.12.16 року № ИТ-3490 на суму 145150,74 грн, видаткова накладна від 12.12.16 року № ИТ-3551 на суму 222809,32 грн, видаткова накладна від 12.12.16 року № ИТ-3552 на суму 41994,56 грн, видаткова накладна від 26.12.16 року № ИТ-1125 на суму 115200,00 грн, видаткова накладна від 05.01.17 року № ИТ-0017 на суму 789195,01 грн, видаткова накладна від 10.01.17 року № ИТ-0030 на суму 515550,24 грн, видаткова накладна від 17.01.17 року № ИТ-0096 на суму 252252,74 грн, видаткова накладна від 30.01.17 року № ИТ-0203 на суму 173835,18 грн, видаткова накладна від 06.02.17 року № ИТ-0253 на суму 459649,43 грн, видаткова накладна від 16.02.17 року № ИТ-0371 на суму 243704,76 грн, видаткова накладна від 07.03.17 року № ИТ-0548 на суму 356604,47 грн, видаткова накладна від 13.03.17 року № ИТ-0614 на суму 473156,78 грн, видаткова накладна від 16.03.17 року № ИТ-0659 на суму 403970,72 грн, видаткова накладна від 04.04.17 року № ИТ-0876 на суму 223596,88 грн, видаткова накладна від 03.05.17 року № ИТ-1178 на суму 120534,05 грн, видаткова накладна від 10.05.17 року № ИТ-1226 на суму 64120,50 грн, видаткова накладна від 11.05.17 року № ИТ-1242 на суму 789380,59 грн, видаткова накладна від 11.05.17 року № ИТ-1243 на суму 550560,22 грн, видаткова накладна від 11.05.17 року № ИТ-1244 на суму 255062,04 грн, видаткова накладна від 12.06.17 року № ИТ-1546 на суму 564476,99 грн, видаткова накладна від 12.06.17 року № ИТ-1547 на суму 551515,25 грн, видаткова накладна від 12.06.17 року № ИТ-1548 на суму 67826,23 грн, видаткова накладна від 27.06.17 року № ИТ-1699 на суму 24562,76 грн, видаткова накладна від 27.06.17 року № ИТ-1699,1 на суму 67068,54 грн, видаткова накладна від 10.07.17 року № ИТ-1822 на суму 233147,62 грн, видаткова накладна від 13.07.17 року № ИТ-1848 на суму 161262,14 грн, видаткова накладна від 19.07.17 року № ИТ-1912 на суму 32002,67 грн, видаткова накладна від 26.07.17 року № ИТ-1972 на суму 11509,34 грн, видаткова накладна від 03.08.17 року № ИТ-2051 на суму 365951,23 грн, видаткова накладна від 10.08.17 року № ИТ-2111 на суму 1246349,84 грн, видаткова накладна від 18.08.17 року № ИТ-2201 на суму 374596,30 грн, видаткова накладна від 23.08.17 року № ИТ-2255 на суму 542873,70 грн, видаткова накладна від 04.09.17 року № ИТ-2333 на суму 230908,36 грн, видаткова накладна від 07.09.17 року № ИТ-2365 на суму 321336,49 грн, видаткова накладна від 15.09.17 року № ИТ-2465 на суму 181,75 грн, видаткова накладна від 06.10.17 року № ИТ-2640 на суму 140718,56 грн, видаткова накладна від 12.10.17 року № ИТ-2706 на суму 395150,78 грн, видаткова накладна від 20.10.17 року № ИТ-2788 на суму 467124,30 грн, видаткова накладна від 30.10.17 року № ИТ-2877 на суму 105891,32 грн, видаткова накладна від 14.11.17 року № ИТ-3027 на суму 311933,17 грн, видаткова накладна від 14.11.17 року № ИТ-3028 на суму 69120,00 грн, видаткова накладна від 29.11.17 року № ИТ-3167 на суму 23040,00 грн, видаткова накладна від 05.12.17 року № ИТ-3226 на суму 153097,76 грн, видаткова накладна від 18.12.17 року № ИТ-3397 на суму 224273,28 грн, видаткова накладна від 27.12.17 року № ИТ-3503 на суму 964540,57 грн, видаткова накладна від 15.01.18 року № ИТ-0097 на суму 356296,60 грн, видаткова накладна від 17.01.18 року № ИТ-0119 на суму 114941,84 грн, видаткова накладна від 18.01.18 року № ИТ-0133 на суму 390165,35 грн, видаткова накладна від 25.01.18 року № ИТ-0213 на суму 183751,50 грн, видаткова накладна від 08.02.18 року № ИТ-0336 на суму 1740,82 грн, видаткова накладна від 19.02.2018 року № ИТ-0450 на суму 237390,52 грн, видаткова накладна від 28.02.2018 року № ИТ-0576 на суму 33880,84 грн. за довіреністю № 393 від 11.07.2016 р., № 299 від 03.06.2016 р., №321 від 14.06.2016 р., №329 від 12.05.2016 р., № 165 від 08.04.2016 р., № 96 від 10.03.2016 р., №21 від 27.01.2016 р., № 832 від 16.12.2015 р., № 792 від 27.11.2015 р., №702 від 09.10.2015 р., № 467 від 02.08.2016 р., № 557 від 12.09.2016 р., № 696 від 04.11.2016 р., № 810 від 12.12.2016 р., №783 від 02.12.2016 р., № 25 від 16.01.2017 р., № 65 від 30.01.2017р., № 103 від 16.02.2017 р., № 151 від 06.03.2017 р., № 163 від 13.03.2017 р., № 250 від 03.04.2017 р., № 329 від 28.04.2017 р., № 358 від 11.05.2017 р., № 466 від 12.06.2017 р., № 510 від 26.06.2017 р., № 543 від 10.07.2017 р., № 564 від 19.07.2017 р., № 611 від 03.08.2017 р., № 628 від 09.08.2017 р., № 699 від 23.08.2017 р., № 690 від 04.09.2017 р., № 755 від 06.10.2017 р., № 790 від 19.10.2017 р., № 804 від 30.10.2017 р., № 841 від 13.11.2017 р., № 886 від 30.11.2017 р., № 920 від 18.12.2017 р., № 943 від 27.12.2017 р., № 18 від 10.01.2018 р., № 43 від 25.01.2018 р., № 68 від 08.02.2018 р., № 92 від 19.02.2018 р., №121 від 28.02.2018 р.; за договором № 22 від 01.03.2018 р. - видаткова накладна від 07.03.2018 року № ИТ-0651 на суму 80215,48 грн, видаткова накладна від 13.03.2018 року № ИТ-0665 на суму 422798,62 грн, видаткова накладна від 19.03.2018 року № ИТ-0762 на суму 193597,04 грн, видаткова накладна від 27.03.2018 року № ИТ-0905 на суму 8361,34 грн, видаткова накладна від 02.04.2018 року № ИТ-0968 на суму 118888,03 грн, видаткова накладна від 02.04.2018 року № ИТ-0987 на суму 206799,29 грн, видаткова накладна від 10.04.2018 року № ИТ-1088 на суму 145528,36 грн, видаткова накладна від 12.04.2018 року № ИТ-1130 на суму 94584,94 грн, видаткова накладна від 19.04.2018 року № ИТ-1216 на суму 365818,30 грн, видаткова накладна від 26.04.2018 року № ИТ-1310 на суму 143808,80 грн, видаткова накладна від 04.05.2018 року № ИТ-1390 на суму 39956,41 грн, видаткова накладна від 11.05.2018 року № ИТ-1439 на суму 3615,95 грн, видаткова накладна від 17.05.2018 року № ИТ-1514 на суму 272192,16 грн, видаткова накладна від 22.05.2018 року № ИТ-1573 на суму 123583,97 грн, видаткова накладна від 31.05.2018 року № ИТ-1666 на суму 143804,56 грн, видаткова накладна від 04.06.2018 року № ИТ-1714 на суму 249169,96 грн, видаткова накладна від 12.06.2018 року № ИТ-1812 на суму 189285,42 грн, видаткова накладна від 21.06.2018 року № ИТ-1907 на суму 10694,59 грн, видаткова накладна від 09.07.2018 року № ИТ-2075 на суму 92432,77 грн, видаткова накладна від 07.08.2018 року № ИТ-2377 на суму 880481,03 грн. за довіреністю № 121 від 28.02.2018 р., № 136 від 07.03.2018 р., № 141 від 13.03.2018 р., № 160 від 16.03.2018 р., № 220 від 02.04.2018 р., № 241 від 12.04.2018 р., № 260 від 16.03.2018 р., №297 від 04.05.2018 р., № 399 від 17.05.2018 р., № 371 від 31.05.2018 р., № 398 від 12.06.2018 р., № 443 від 05.07.2018 р., № 514 від 02.08.2018 р.

Сторонами упродовж господарської діяльності підписано наступні акти звірки взаєморозрахунків: акт звірки станом на 30.11.2015 р., 31.01.2016 р., 29.02.2016 р., 31.03.2016 р., 30.06.2017 р., 31.07.2017 р., 31.08.2017 р., акт звірки за 9 місяців 2017 р., акт звірки за жовтень 2017 р., 31.12.2017 р., акт звірки станом на 31.01.2018 р., акт звірки станом на І квартал 2018 р. (за договором №15 від 08.01.2014 р.), акт звірки станом на 30.06.2018 р., за яким відповідач погодився, що його борг складає 4157958,10 грн., в т.ч. за спірною накладною №ИТ-0987 від 02.04.2018 р.

10.09.2018 р. ТОВ ТВК "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!" скеровано на адресу позивача гарантійний лист із графіком погашення протермінованої заборгованості станом на 10.09.2018 р. у розмірі 3707958,00 грн.

Водночас, із матеріалів справи вбачається, що відповідач під час розгляду справи в рахунок погашення боргу за договором №22 від 01.03.2018 р. сплатив 480000,00 грн., що підтверджується копією довідки ПАТ «Ощадбанк» від 22.03.2019 р. за № 10-407, відтак провадження у справі в частині підлягає закриттю за відсутністю предмета спору. У зв'язку з наведеним позивач уточнив позовні вимоги в частині основного боргу до 2970871,90 грн.

За умовами п.6.2 договорів, за порушення покупцем п.2.2 договору останній сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення, до повного виконання зобов'язань, але в межах строків, передбачених чинним законодавством України.

Пунктом 6.3. договору № 22 сторонами встановлено, що у разі прострочення виконання грошового зобов'язання покупцем, він на вимогу постачальника зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми. Аналогічна правова норма передбачена сторонами також у договорі №15 від 08.01.2014 р.

Відповідач не спростував доводів позивача, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, які досліджені в ході судового розгляду.

З підстав неналежного виконання відповідачем взятих на себе договірних зобов'язань з оплати поставленої позивачем та прийнятої відповідачем продукції за договорами позивач просить стягнути 2970871,90 грн. - основного боргу, 169356,49 грн. -3% річних, 668866,14 грн. інфляційних нарахувань та 347053,39 грн. - пені.

Дані факти матеріалами справи підтверджуються, документально не спростовувались.

Станом на день розгляду справи, докази сплати відповідачем заявленої до стягнення суми боргу в матеріалах справи - відсутні.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Як передбачено ст. 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов'язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (положення ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до ст. 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як вбачається із матеріалів справи, між сторонами укладено договір поставки за №15 від 08.01.2014 р. та №22 від 01.03.2018 р.

Факт виконання позивачем своїх обов?язків за вказаними договорами підтверджуються наявними в матеріалах справи видатковими накладними за період 17.12.2015 р. - 07.03.2018 р.

Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов'язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач на виконання умов укладеного з позивачем договору поставки № 15 від 08.01.2014 р. зобов'язався здійснювати оплату за обумовлений договором товар протягом 30 календарних днів після отримання продукції, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника та 60 календарних днів за договором №22 від 01.03.2018 р.

За умовами ст.525 ЦК України та ст.193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору тощо. Згідно ст.599 ЦК України, ст.202 ГК України зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Станом на день прийняття рішення судом, доказів в спростування наведених обставин на адресу суду не скеровано, доказів щодо оплати заборгованості відповідачем не представлено, відтак заборгованість відповідача перед позивачем зі сплати основного боргу становить 2970871,90 грн.

Щодо видаткової накладної №ИТ-0987 від 02.04.2018 р. суд зазначає наступне.

За приписами п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: - для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; - для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Незареєстрована податкова накладна, не передбачає можливості покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми ПДВ, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період. У разі порушення продавцем/покупцем товарів/послуг порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем, у відповідності до п.6.6 договору №22 від 01.03.2018 р., за вказаною поставкою подано на реєстрацію податкову накладну № 26 від 02.04.2018 р. на суму 206799,29 грн (з ПДВ). Як вбачається з відмітки на вказаній податковій накладній, вона прийнята контрагентом та зареєстрована в ЄРПН, що підтверджується квитанцією №1 від 17.04.2018 р.

Відтак, наявною в матеріалах справи податковою накладною підтверджується поставка (передача) товару за видатковою накладною №ИТ-0987 від 02.04.2018 р. Окрім того, в матеріалах справи відсутні та відповідачем суду не надані жодні заперечення щодо реєстрації вказаної податкової накладної та докази того, що відповідач не скористався податковим кредитом на суму 206799,29 грн. За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 206799,29 грн заборгованості за поставлений товар обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов'язання у строк, встановлений договором.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В силу ст.216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань за договором, позивачем нараховано 169356,49 грн. - 3% річних, 668866,14 грн. - втрат від інфляції та 347053,39 грн. - пені.

Відповідно до ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ч.5 ст. 254 ЦК України, якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Крім цього, суд звертає увагу позивача на те, що день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення інфляційних нарахувань та пені (п.1.9 постанови Пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань»).

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення розміру 3% річних та інфляційних втрат, у відповідності до вимог законодавства, з урахуванням норм щодо перебігу строків, моменту виникнення прострочення виконання зобов'язання та заявленого позивачем періоду, суд вважає, що до стягнення підлягає 165525,68 грн. - 3%, 635257,61 грн. - втрат від інфляції та 347053,39 грн. - пені.

Відповідно до ст. 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як вбачається з матеріалів справи і як стверджував позивач, з моменту поставок товару позивач не отримував від відповідача жодної претензії стосовно якості поставлених товарів та зарахування сум при неодноразових підписаннях актів звірки взаєморозрахунків, в т.ч. вартості товару, переданого за спірною накладною, проте оплат за поставлений товар в повному обсязі відповідач не здійснив.

Щодо доводів позивача про застосування строку позовної давності щодо видаткових накладних, датованих 17.09.2015 р., 18.09.2015 р., 30.09.2015 р. та 09.10.2015 р. суд зазначає наступне:

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення їх сплати. Право на позов про стягнення таких виникає з моменту порушення грошового зобов'язання до моменту його усунення та обмежується останніми трьома роками, які передували подачі позову.

Як вбачається з матеріалів справи, нарахування 3% та інфляційних втрат позивачем здійснюються на прострочення виконання грошового зобов'язання за видатковими накладними від 17.12.2015 року за № ИТ-3719, №ИТ-3720 та ИТ-3722, право вимоги про стягнення за якими виникло у січні 2016 р. Суд звертає увагу відповідача на те, що зазначені ним видаткові накладні не стосуються предмета розгляду даної справи, відтак, такі твердження відхиляються за безпідставністю подання.

Щодо тверджень відповідача про заявлення позивачем нових позовних вимог, суд зазначає наступне:

Відповідно до ч.3 ст.46 ГПК України передбачено, що до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Як уже зазначалося, ухвалою суду від 26.03.2019 р. прийнято рішення про повернення до розгляду справи у підготовчому провадженні. Отже заява про зміну підстав позову була подана під час підготовчого засідання.

Суд звертає увагу, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Предметом позову в даній справі є стягнення грошових коштів, заявлених у зв'язку з невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань за договорами поставки. Підставою позову, згідно з позовною заявою зазначалось невиконання умов договору №15 від 08.01.2014 р. та №2 від 01.03.2018 р.

Суд звертає увагу на те, що зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, нова вимога - це доповнення позовних вимог ще однією додатковою вимогою, якої не існувало.

Розглянувши заявлене пояснення, суд зазначає, що таке уточнення позовних вимог не є новою позовною вимогою, оскільки вказана заборгованість була включена в предмет позову, проте була відображена як заборгованість за договором №22 від 01.03.2018 р. з причин помилкового зарахування здійснених відповідачем оплат в повне покриття заборгованості за договором №15 від 08.01.2014 р., в результаті чого позивачем було зазначено більший розмір заборгованість за договором №22 від 01.03.2018 р. та відсутність такого за договором №15 від 08.01.2014 р. З огляду на викладене, підстави позову доповнені новими юридичними фактами та обставинами, відтак, подане пояснення за своєю правовою природою є заявою про зміну підстав позову. За межі заявлених позовних вимог позивач не вийшов, тому твердження відповідача про заявлення нової позовної вимоги необгрунтоване та підлягає відхиленню.

Станом на день прийняття рішення, доказів оплати основного боргу, проведених позивачем нарахувань пені, 3% та інфляційних і доказів в спростування наведених обставин суду не надано.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Сплата позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжними дорученнями № 3993 від 12.10.2018 р. на суму 13350,00 грн. та № 3681 від 25.09.2018 р. на суму 72774,54 грн.

Відповідно до ч. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог судовий збір покладається на відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст.ст.2, 12, 42, 46, 123, 129, 222, 231, 233, 236, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Торгово-виробничої компанії "Перша приватна броварня "Для людей - як для себе!" (79032, м.Львів, вул. Дж.Вашингтона, 10; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ІТАК" (02094, м. Київ, вул. Червоноткацька, 44; код ЄДРПОУ 16476,90 - основного боргу, 635257,61 грн. - втрат від інфляції, 165525,68 грн. - 3%, 347053,39 грн. - пені та 61780,63 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Закрити провадження в частині стягнення 480000,00 грн. основного боргу.

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 19.04.2019 р.

Головуючий суддя Гоменюк З.П.

Суддя Березяк Н.Є.

Суддя Фартушок Т.Б.