ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" квітня 2019 р. Справа № 916/2704/18
Господарський суд Одеської області, м.Одеса у складі:

судді Малярчук І.А.

за участі секретаря судового засідання Мукієнко Д.С.

за позовом: Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця в особі Регіональної філії „Одеська залізниця ПАТ „Українська залізниця (65012, м. Одеса, вул.Пантелеймонівська, 19) до Товариства з обмеженою відповідальністю „Ферко (65003, м.Одеса, вул.Отамана Головатого,67/68)

про стягнення штрафу в сумі 927 204 грн.

Учасники справи:

від позивача: ОСОБА_1, згідно довіреності № 2862 від 06.11.18 р.

від відповідача: ОСОБА_2, згідно ордеру серія ОД № 321854 від 14.01.19 р.

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача, заяв, клопотань, процесуальних дій суду:

Позивач заявлений позов підтримує, подав до суду відповідь на відзив відповідача від 06.02.19р. за вх.№ 2425/19, пояснення від 04.03.19 р. за вх.№ 4274/19, вважає, що у вересні 2018 р. по накладній № 33523267 зі станції Уладівка Південно-Західної залізниці ТОВ „Ферко було відправлено вагони з вантажем „пшениця до станції призначення Одеса-Порт Одеської залізниці, одержувачем зазначено ТОВ „Олімпекс Купе Інтернейшнл. Так, 22.09.18 р. станцією Подільськ Одеської залізниці було складено комерційні акти, в яких встановлено, що по прибутті та комерційному зважуванні вагонів на вагонних електромеханічних вагах ВВ-150 станції Подільськ, різницю маси вантажу проти перевізного документа у сторону зменшення. При перевірці даних відзначених у комерційному акті на станції призначення також було зафіксовано різницю маси вантажу проти перевізного документа у сторону зменшення. Звідси, позивач робить висновок, що відповідачем при заповненні перевізних документів було невірно зазначено масу вантажу і дана обставина була виявлена у процесі перевезення, у звязку з чим на підставі положень ст.ст.122, 118 Статуту залізниць України розрахував до стягнення з відповідача штраф у розмірі пятикратної провізної плати за всю відстань перевезення на суму 927 204 грн.

Також, заперечуючи проти позиції відповідача, викладеної у відзиві на позов та запереченнях у відповіді на відзив, позивач відмічає, що спірні вагони прибули на станцію призначення за досильною накладною № 42767178, за якою й були видані вантажоодержувачу, про що свідчить ЕЦП в графі 53 вказаної накладної. На підтвердження цього позивачем подано суду роздруківки основної та досильної електронних накладних з відмітками в графі 53 про отримання вантажу вантажоодержувачем. До позовної заяви позивачем додано копії основної та досильної накладної, які були роздруковані до видачі вантажу вантажоодержувачу, тому на зазначених примірниках і відсутні відповідні відмітки в графах 49, 53. Із записів наданих копій технічних паспортів засобу ваговимірювальної техніки (зввт) вбачається проведення їх державної повірки 18.04.18 р., 03.05.18р. та відповідно до чого позивач спростовує посилання відповідача на те, що повірка електронних вагів на станціях Подільськ, Одеса-Порт не відбувалась.

Відповідач, заявлений позивачем позов не визнає, подав до суду відзив на позовну заяву від 28.01.19 р. за вх.№ 1695/19, заперечення на відповідь на відзив від 18.02.19 р. за вх.№ 3222/19, пояснення від 14.03.19 р. за вх.№ 4994/19, в яких відзначає, що по факту невірно вказаної маси вантажу, в основній накладній, було складено комерційні акти, в яких зазначено, що у 16 вагонах невірна маса вантажу. Однак, відповідач констатує, що всупереч Правил оформлення перевізних документів, у звязку із складанням комерційних актів, графа 49 електронного перевізного документа не заповнена залізницею, в чому відповідач вбачає грубі порушення позивача. Також в порушення вимог п.9 Правил складання актів не усі графи комерційних актів від 22.09.18 р., від 28.09.18 р., від 01.10.18 р. були заповнені, зокрема не були заповнені графи розділу „Г, які взагалі не містять записів ані щодо наявності пошкоджень вантажу, ані щодо їх відсутності.

Разом з цим, відповідач з посиланням на вимоги Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.12 р. № 442, ст. 13 Статуту залізниць України з посиланням на відсутність у справі доказів проведених повірок електронних вагів на станціях Подільськ та Одеса-Порт вважає недоведеним належними та допустимими доказами факт проведення зважування вантажу, за результатами яких встановлені обставини невідповідності даних відзначених відповідачем у залізничній накладній.

Пунктом 10 Правил приймання вантажів до перевезення, які затверджені наказом Міністерства транспорту України від 21.11.00 р. № 644 встановлено, що зернові, насіння, комбікорм і висівки, що перевозяться насипом зважуються із зупинкою і розчепленням вагонів. При цьому, що на станції Подільськ, що на станції Одеса-Порт зважування вагонів проводилось в статичному режимі, однак при цьому в актах не зазначено, чи здійснювалось розчеплення вагонів, що є обовязковою умовою при зважуванні зернових. Інформація щодо розчеплення вагонів можливо і не має бути зазначена у комерційному акті, однак, в контексті викладених обставин заперечення на позов, в сукупності з іншими недоліками комерційних актів, відповідач вбачає виключення відповідальності вантажовідправника.

Також, позивачем в порушення Порядку оформлення та проведення розрахунків, повязаних із затримкою вагонів під час переведення із змінами та доповненнями від 03.03.10 р. № ЦЗМ-12/448 не було оперативно повідомлено вантажовідправника про затримку вагонів.

Окрім викладеного, відповідач відповідно до положень п.10 Правил складання актів відмічає, що комерційні акти станції Подільськ не підписані начальником вантажного району (завідувачем вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи), оскільки з цього приводу матеріали справи не містять ніяких доказів, як і не містять докази що обовязки начальника вантажного району (завідувача вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) покладено на іншу особу.

Водночас, відповідач звертає увагу суду на те, що остільки під час складання залізничної накладної № 33523267 відповідачем зазначена вага у сторону збільшення, а фактично позивачем перевезено меншу вагу, то відповідач, сплачуючи залізниці провізну плату у відповідності до зазначеної ваги, переплатив позивачем за перевезення, тобто залізниця фактично отримала надлишкову плату (переплату) залізничного тарифу. У даному випадку, залізниця не була перевантажена та їй не було завдано матеріальних збитків, а саме: рухомий склад чи шляхові споруди не зазнали пошкоджень, аварій чи сходу вагонів із залізничної колії не відбулось, затримки потягів не було й інших негативних наслідків. Нарахована сума штрафу перевищує не тільки вартість витрачених коштів на перевезення, а й самого вантажу, у звязку з чим вважає що розмір штрафу є непомірно великим, тому носить не компенсаторний характер, а фактично є додатковим засобом отримання прибутку. Збитків таким перевезенням позивачу не було спричинено, їх наявність, докази, обґрунтування не подано. Крім того, відповідач просить суд врахувати, що в період економічної нестабільності в країні протягом останнього року проводить модернізацію виробництва, несе значні витрати, у т.ч. для забезпечення гідних умов та оплати праці найманих працівників, створює нові робочі місця, вчасно проводить сплату податків та зборів до державного та місцевих бюджетів, відкрито здійснює свою господарську діяльність та являється прозорим підприємством, однак все одно має збиткову діяльність. За таких обставин, відповідач у своїй заяві від 28.01.19 р. за вх.№ 1697/18 просить суд зменшити розмір штрафу за невірно зазначену ТОВ „Ферко масу вантажу у перевізному документі (накладній № 33523267) до однократного розміру провізної плати, що складає 154 534 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.12.18р. відкрито провадження у справі №916/2704/18, постановлено розглядати справу за правилами Господарського процесуального кодексу України в порядку загального позовного провадження, призначити підготовче засідання суду на 14.01.19р. о 11год.00хв.

14.01.19р. у судовому засіданні суд оголосив протокольну ухвалу про задоволення клопотання відповідача про продовження строку на подання відзиву на позов та продовжив строк для подання відзиву на позов до 28.01.19р. включно, а також постановив прокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні до 28.01.2019р. о 11год. 40хв.

У судовому засіданні 28.01.19р. суд постановив прокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні до 06.02.2019р. о 11год. 40хв.

Ухвалою суду від 06.02.2019р. продовжено строк проведення підготовчого провадження до 14.03.2019р. включно, оголошено перерву у судовому засіданні до 18.02.2019р. об 11год. 00хв.

У судовому засіданні 18.02.19р. суд оголосив прокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні до 04.03.2019р. о 11год. 40хв.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.03.19р. постановлено закрити підготовче провадження по справі №916/2704/18, призначено справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 14.03.2019р. о 10год. 15хв.

Ухвалою суду від 14.03.2019р. відкладено розгляд справи на 27.03.2019р. о 10год. 00хв., у звязку з неявкою представників сторін у судове засідання.

27.03.19р. у судовому засіданні на стадії дослідження доказів, суд оголошує протокольну ухвалу про перерву у судовому засіданні до 12.04.2019р. о 10год.00хв.

Зміст спірних правовідносин, фактичні обставини справи та докази, на підставі яких судом встановлені обставини справи:

ТОВ „Ферко за накладною № 32337807 із станції Уладівка Південно-Західної залізниці було відправлено вантаж «пшеницю» до станції Одеса-Порт, одержувач ТОВ „Олімпекс Купе Інтренейшнл у 53 вагонах із яких залізницею у 16 вагонах №№ 5856339, 58564295, 95350906, 95386637, 95446159, 95455549, 95616223, 95616546, 95618906, 95633863, 95639670, 95645644, 95679023, 95697603, 95755864, 95792420 на станції Подільськ було встановлено невідповідність зазначеної відправником маси вантажу дійсній, у звязку з чим за досилочною накладною №42767178 дані вагони 24.09.18 р. було направлено до станції отримання. За фактом встановленої невідповідності заявленій товариством масі вантажу залізницею як на станції Подільськ так і на станції Одеса-Порт були складені комерційні акти від 22.09.18 р. №№ 406802/98, 406802/97, 406802/96, 406802/95, 406802/94, 406802/93, 406802/92, 406802/85, 406802/90, 406802/89, 406802/88, 406802/87, 406802/100, 406802/99, 406802/86, 406802/91, від 01.10.18 р. №№ 400305/700, 400305/699, 400305/698, 400305/697, 400305/696, 400305/695, 400305/694, 400305/693, від 28.09.18 р. №№400305/684, 400305/683, 400305/682, 400305/681, 400305/680, 400305/679, 400305/678, 400305/677. Дані комерційні акти містять визначення про справність вагонів, цілісність ЗПУ, переваження вантажу як на станції Подільск так і на станції Одеса-порт, наявність нестачі вантажу, який міг би поміститись у вагони та відсутність протікання вантажу, підписані уповноваженими посадовими особами. Про встановлені обставини залізниця повідомила відповідача телеграмами №205 від 28.09.28р., №206 від 28.09.18р., № 213 від 29.09.18 р., № 207 від 28.09.18 р., № 208 від 28.09.18 р., № 214 від 29.09.18р., № 215 від 29.09.18 р., № 209 від 28.09.19 р., № 210 від 28.09.18 р., № 216 від 29.09.18 р., № 211 від 28.09.18 р., № 212 від 28.09.18 р., № 218 від 29.09.18 р., № 217 від 29.09.18 р., № 4 від 01.10.18 р., № 5 від 01.10.18 р., № 6 від 01.10.18 р., № 7 від 01.10.18 р., № 8 від 01.10.18 р., № 9 від 01.10.18 р., № 10 від 01.10.18 р., № 11 від 01.10.18 р. В підтвердження проходження засобів ваговимірювальної техніки (зввт) типу ВВ-150 № 143 на станції Подільськ та вагонних вагів типу 7015-ВВФ №001 на станції Одеса-порт державної повірки позивач подав до суду копії технічних паспортів цих вагонних ЗВВТ із наявними записами державних повірених про проведення повірки в період здійснених залізницею заходів по перепровіренню маси вантажу відповідача та складання комерційних актів.

На твердження відповідача про подання позивачем неналежних доказів, а саме накладних №№3352367, 42767178 які не містять підписи уповноважених осіб, які прийняли вантаж, позивач разом з поясненнями від 04.03.19 р. за вх.№ 4274/19 надав копії даних електронних накладних з відзначенням в їх п.53 щодо отримання спірного вантажу 28.09.18р. ОСОБА_3В та проставлення підпису даної особи з використанням ЕЦП та отримання 22.09.18 р. вантажу за накладною № 3352367 ОСОБА_4, проставлення підпису даної особи за допомогою ЕЦП.

Також дані накладні містять заповнення залізницею п.49 щодо повідомлення одержувача про оформлення комерційних актів.

Відповідач у заяві про зменшення розміру штрафу від 28.01.19 р. за вх.№ 1697/19 просить суд, з посиланням на судову практику ВС та положення ст. 233 ГК України, ч.3 ст.551 ЦК України, з врахуванням відсутності негативних результатів повязаних з перевезенням вантажу у вагонах з фактично меншою масою вантажу, яка була заявлена в накладній № 3352367, до однократного розміру провізної плати в сумі 154 534 грн.

Суму штрафу позивач визначив, застосовувавши вартість провізної плати спірних вагонів, яку помножив на 5 відповідно до ст.ст 118, 122 Статуту залізниць України та звідси вирахував штраф у розмірі 927204 грн.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши пояснення представників сторін, їх мотивовану оцінку кожного аргументу щодо наявності підстав для задоволення позову, чи відмови в задоволенні позову, суд дійшов таких висновків з огляду на наступне законодавство та усталену судову практику:

Відповідно до ст.908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно ст.6 Статуту залізниць України (далі Статут) накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Положення ст.37 Статуту передбачають, що під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса. Вантажі, що перевозяться насипом і наливом, а також інші вантажі, зважування яких на вантажних вагах неможливе, зважуються на вагонних вагах. Маса вантажів визначається відправником. Спосіб визначення маси зазначається у накладній.

Згідно п.1.3. Правил оформлення перевізних документів усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов'язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.

Пунктом 2.1. Правил оформлення перевізних документів (ст.ст.6, 23, 24 Статуту), затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000р. №644, передбачено, що вантажовідправником заповнюються такі графи комплекту перевізних документів: "Маса вантажу в кг, визначена відправником" - вказується маса вантажу у кілограмах. У разі визначення маси на вагонних вагах у відповідних графах зазначається маса брутто, тари вагона і нетто вантажу; у графі "Тара пров./з бр." непотрібне закреслюється залежно від того, перевірялась маса тари вагона чи ні.

Відповідно до п.2.6. Правил оформлення перевізних документів, якщо після оформлення перевізних документів на прийнятий до перевезення вантаж на станції відправлення була виявлена невідповідність між фактичною кількістю вантажу і зазначеною в перевізних документах, то відправник повинен привести фактичну кількість вантажу у відповідність до кількості, зазначеної в перевізних документах (довантажити, вивантажити), або оформити нові перевізні документи, зазначивши в них виявлену фактичну кількість вантажу. Маса вантажу вважається правильною, якщо різниця між фактично виявленою масою і зазначеною в перевізних документах не перевищує 0,2%.

Як передбачено п.4.6. Правил оформлення перевізних документів у разі перевантаження вантажу під час перевезення в інший вагон (контейнер) у накладній номер вагона (контейнера) та інші відомості про нього змінюються (так щоб їх можна було прочитати) і проставляються нові відомості про вагон (контейнер), у який перевантажено вантаж. Ці зміни засвідчуються підписом працівника, який керував перевантаженням, із зазначенням найменування станції, на якій перевантажено вантаж.

Згідно п.5.5. Правил оформлення перевізних документів, визначено, що якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній відомостей про адресу одержувача, його код, назву вантажу, його кількість, то з відправника стягується штраф згідно зі статтею 122 Статуту. Факт неправильного зазначення відправником указаних відомостей засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.

Додаток №3 до Правил оформлення перевізних документів „Пояснення щодо заповнення накладної вказує на те, що у графі 26 зазначається спосіб визначення маси вантажу (на вагах, за стандартом, за трафаретом, за обміром, за розрахунками, умовно), тип ваг (товарні, вагонні, елеваторні тощо), їх вантажопідйомність та ким було визначено масу вантажу (залізницею/ відправником). Якщо масу вантажу визначено за стандартом, то в цій графі зазначається також стандартна маса брутто/нетто одного вантажного місця.

Як передбачено п.22 Правил видачі вантажів, перевірка маси вантажу на станції призначення провадиться, як правило, таким самим способом, яким цю масу було визначено на станції відправлення. Зважування вантажів на вагонних вагах провадиться в порядку, передбаченому Правилами приймання вантажів до перевезення.

Положення статті 24 Статуту встановлюють, що вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ним у накладній. Залізниця має право перевіряти правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Згідно до ст.122 Статуту за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порту стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

Стаття 118 Статуту визначає, що за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Згідно ст.129 Статуту обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць. Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин: а) невідповідності найменування, маси і кількості місць вантажу, багажу чи вантажобагажу натурою з даними, зазначеними у транспортних документах; б) у разі виявлення вантажу, багажу чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу; в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу; г)повернення залізниці вкраденого вантажу, багажу або вантажобагажу. Залізниця зобов'язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила зазначені вище обставини або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник вантажу, багажу чи вантажобагажу. В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми. Порядок складання комерційних актів та актів загальної форми встановлюється Правилами.

Згідно п.4 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 р. №334, комерційні акти складаються: на місцях загального користування - у день вивантаження або в день видачі вантажу одержувачу; при вивантаженні на місцях незагального користування - у день здачі вантажу одержувачу, у цьому разі перевірка повинна здійснюватись до вивантаження або в процесі вивантаження чи зразу ж після нього.

Пунктом 6 Правил складання актів передбачено, що при видачі однорідного вантажу, який перевозиться навалом або насипом і прибув від одного відправника на адресу одного одержувача, недостачі, що перевищують норму природної втрати маси вантажу і граничне розходження визначення маси нетто, а також надлишки, що перевищують граничне розходження визначення маси нетто, виявлені в окремих відправках під час перевірки протягом однієї календарної доби, оформляються одним комерційним актом. В акт включаються тільки відправки, які прибули в справних вагонах з непошкодженими пломбами (ЗПП) відправника, а також без ознак недостачі, псування, пошкодження на відкритому рухомому складі або в критих та інших вагонах без пломб (якщо такі перевезення передбачені Правилами), у яких виявлено недостачу або надлишок. В акті зазначаються номери відправки, вагона, рід вагона, кількість пломб (ЗПП) і відбитки на них, кількість місць і маса вантажу за документами та виявлені перевіркою. У разі визначення маси на вагонних вагах зазначаються маса брутто, тари (з бруса або перевірена) вагона та нетто вантажу.

Як то передбачено п.7 Правил складання актів недостача або надлишок вантажу, відвантаженого одним відправником на адресу одного одержувача, який перевозиться навалом, насипом чи наливом з перевалкою чи перевантаженням у дорозі і прибув у непошкоджених вагонах без ознак недостачі, визначається за результатами перевірки усієї партії одночасно виданого вантажу і оформляється одним комерційним актом.

Недостача або надлишок вантажу, відвантаженого одним відправником на адресу одного одержувача, який перевозиться навалом, насипом чи наливом з перевалкою чи перевантаженням у дорозі і прибув у непошкоджених вагонах без ознак недостачі, визначається за результатами перевірки усієї партії одночасно виданого вантажу і оформляється одним комерційним актом.

Відповідно до п.9 Правил складання актів у комерційному акті детально описуються стан вантажу або багажу і обставини, за яких виявлена незбереженість, а також обставини, які могли бути причиною виникнення незбереженості вантажу, багажу чи вантажобагажу. Ніякі припущення та висновки про причини незбереженості або про вину відправника і залізниці до акта не вносяться. Усі графи бланка акта мають бути заповнені. Не дозволяється проставлення рисок та лапок замість повторення необхідних даних. У комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах. У разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено.

Згідно п.10 Правил складання актів комерційний акт підписує начальник станції (його заступник), начальник вантажного району (завідувач вантажного двору, складу, контейнерного відділу, контейнерного майданчика, сортувальної платформи) і працівник станції, який особисто здійснював перевірку, а також одержувач, якщо він брав участь у перевірці. Крім того, у разі необхідності, до перевірки вантажу і підписання акта можуть бути залучені також інші працівники залізниці.

Відповідно до п.12 Правил складання актів, якщо при перевірці вантажу, який прибув з актом попутної станції, під час перевірки на станції призначення не буде виявлено різниці між даними акта, складеного на попутній станції, і фактичною наявністю та станом вантажу, багажу або вантажобагажу, то станція в розділі "Є" комерційного акта попутної станції вносить відмітку такого змісту: "Під час перевірки вантажу (багажу, вантажобагажу) різниці проти цього акта не виявлено". Така відмітка засвідчується штемпелем станції і підписами осіб, указаних у пункті 10 цих Правил. Цей акт видається одержувачу на його вимогу, а копія його залишається на станції. Новий акт у цьому разі не складається.

При невідповідності відомостей, указаних в акті попутної станції, фактичним даним, що виявились під час перевірки вантажу, багажу або вантажобагажу, складається новий комерційний акт.

Згідно п.6.2. Правил комерційного огляду поїздів та вагонів, затверджені наказом Укрзалізниці №152-ц від 26.04.2006р. обліку за звітом форми КНО-5 підлягають виявлені навантажені вагони, комерційні несправності у яких загрожують безпеці руху й збереженню вагонів: вагони, завантажені понад вантажопідйомність або з нерівномірним завантаженням.

У п.6.2. Рекомендацій Президії ВГСУ від 29.09.2008р. №04-5/225 вказано, що у застосуванні статей 118 та 122 Статуту залізниць України слід враховувати, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитки.

За положеннями п.6.3. Рекомендацій Президії ВГСУ від 29.09.2008р. №04-5/225 Статут залізниць України не містить чітких приписів стосовно того, якій саме залізниці (відправлення, призначення чи транзитній) належить право вимагати стягнення вказаного штрафу, тому такі позови можуть заявляти як залізниці відправлення, так і призначення або транзитні. Оскільки накладна є письмовою формою договору перевезення вантажу, що укладається вантажовідправником із залізницею згідно зі статтею 24 Статуту залізниць України і вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній, то й відповідачем за позовами про стягнення штрафу за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача має бути відправник вантажу.

Відповідно до п.п.1.2., 1.3. Розділу I Правил оформлення перевізних документів, п.6 Статуту залізниць України накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони одержувача.

Водночас, згідно п.6.1. Рекомендацій Президії ВГСУ від 29.09.2008р. №04-5/225 „Про внесення змін та доповнень до роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 N 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

Відповідно до ст. 233 ГК України, у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

У ст.551 ЦК України визначено, що . Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч.1, 2 ст.73, ч.ч.ч.1, 3 ст.74 ГПК України).

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2 ст.76, ч.1 ст.77, ч.ч.1, 2 ст.79 ГПК України).

Отже, із наявних в матеріалах справи доказів вбачається завантаження відповідачем власними силами у вагони №№ 5856339, 58564295, 95350906, 95386637, 95446159, 95455549, 95616223, 95616546, 95618906, 95633863, 95639670, 95645644, 95679023, 95697603, 95755864, 95792420 вантаж пшениця, вагою меншою ніж було відзначено у накладній №3352367, що було встановлено залізницею при зважені на вагонних вагах типу ВВ-150 №143, які пройшли державну повірку 03.05.18 р. на станції Подільськ та відображено у комерційних актах від 22.09.18 р., складених та підписаних уповноваженими особами залізниці. Із комерційних актів, складених 28.09.18 р., 01.10.18 р. на станції Одеса-порт вбачається підтвердження факту надходження вантажу за означеними вагонами по досилочній накладній № 42767178 масою меншою відзначеної відправником, складання та підписання даних актів уповноваженими посадовими особами залізниці та з поданням позивачем до справи копії технічного паспорту на вагонні ваги типу 7015-ВВД №001, які пройшли державну повірку 18.04.18 р., у суду є підстави вважати достовірними, доведеними обставини щодо відображення відповідачем та відправлення вантажу у спірних вагонах масою меншої означеної в накладеній № 3352367. У звязку з цим нарахування позивачем в порядку ст.ст.118, 122 Статуту залізниць України штрафу, на думку суду, є правомірним.

Разом з цим, відповідач у заяві про зменшення розміру штрафу від 28.01.19 р. за вх.№1697/19 просить суд зменшити суму штрафу до однократного розміру провізної плати, що складає 154534грн. посилаючись при цьому на приписи ст. 233 ГК України, ч.3 ст.551 ЦК України та судову практику, викладену у постановах ВС від 25.06.18 р. у справі №906/754/17, від 23.07.18 р. у справі № 905/2314/17.

Так, із змісту даних постанов ВС вбачається, що судовими інстанціями встановлено факти відзначення відповідачами у залізничних накладних невірної маси вантажу у меншому розмірі від фактичної, у звязку з чим з врахуванням положень ст. 233 ГК України, ч.3 ст.551 ЦК України судами було зменшено розмір нарахованого штрафу із заявленого пятикратного розміру тарифної провізної плати за всю відстань перевезення до трьохкратного розміру.

Водночас, враховуючи висновки ВС, викладені у постановах від 25.06.18р. у справі №906/754/17, від 23.07.18 р. у справі № 905/2314/17 та наявні у даній справі докази, вбачається невірне вказання відповідачем маси вантажу по 16 вагонам, що перевозились за накладною №3352367, за умови фактичного перевезення вантажу за меншою масою, отже, ризики з якими законодавець повязує перевезення вантажу в більшому розмірі від відображеної у перевізних документах, в даному випадку не можуть мати місце, а тому з врахуванням приписів ст.233 ГК України, ч.3 ст.551 ЦК України, оплати відповідачем провізної плати за спірними вагонами у сумі 154 768 грн. (9 673 грн. х 16 вагонів), господарський суд, відповідно до ч.ч.1-5 ст.236, ст.2 ГПК України, вважає за доцільне зменшити розмір нарахованої позивачем до стягнення з відповідача суми штрафу до півтора кратного розміру, що складає суму 232 152 грн. (154 768 грн. х 1,5).

Згідно до ст.2, ч.1-5 ст.236 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, повязаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобовязані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: верховенство права; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; обовязковість судового рішення; забезпечення права на апеляційний перегляд справи; забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи вище викладене, суд вважає заявлені позивачем позовні вимоги обґрунтованими, доведеними, у звязку з чим, згідно положень ст. 233 ГК України, ст.551 ЦК України, задовольняє їх частково у сумі 232 152 грн. нарахованого позивачем до стягнення з відповідача штрафу.

На думку суду, є недоречною позиція відповідача щодо неналежності доказів наданих позивачем до справи, зокрема залізничних накладних, які не містять в п.п. 49, 53 відповідної інформації, відсутність заповнення розділу „Г в комерційних актах, їх складання та підписання не уповноваженими особами, недоведеність проведеної державної повірки вагонних вагів, з огляду на вище проаналізовані судом дані докази та надання їм оцінки як належних та допустимих доказів. Зокрема, матеріали справи містять копії технічних паспортів вагонних вагів на станції Подільськ, Одеса-порт в яких наявні записи державних повірених щодо їх повірки. Також, надані позивачем разом з поясненнями від 04.03.19 р. за вх.№ 4274/19 копії електронних накладних, роздрукованих позивачем після видачі відповідачу вантажу, містять належне заповнення в них п.п.49, 53. Розділ „Г комерційних актів залізницею не заповнено, однак висновки що містяться в розділі „Д цих актів містять відзначення про відсутність нестачі вантажу, доказів можливості втрати, пошкодження ЗПУ. Комерційні акти підписані уповноваженими особами. Про встановлені обставини залізницею було повідомлено відповідача телеграмами №205 від 28.09.28р., №206 від 28.09.18р., № 213 від 29.09.18 р., № 207 від 28.09.18 р., № 208 від 28.09.18 р., № 214 від 29.09.18р., № 215 від 29.09.18 р., № 209 від 28.09.19 р., № 210 від 28.09.18 р., № 216 від 29.09.18 р., № 211 від 28.09.18 р., № 212 від 28.09.18 р., № 218 від 29.09.18 р., № 217 від 29.09.18 р., № 4 від 01.10.18 р., №5 від 01.10.18 р., № 6 від 01.10.18 р., № 7 від 01.10.18 р., № 8 від 01.10.18 р., № 9 від 01.10.18 р., № 10 від 01.10.18 р., № 11 від 01.10.18 р.

Зазначаючи у відзиві щодо невказання у комерційних актах про зваження вагонів з їх відчепленням, відповідач безпосередньо і сам доходить висновку стосовно необовязковості вказання такої інформації, у звязку з цим судом відсутність такої не оцінюється як недолік комерційних актів.

Згідно ч.1 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Положення п.2 ч.1 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Положення ч.9 ст.129 ГПК України передбачають, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи те, що позовні вимоги позивача судом задоволено частково з підстав зменшення суми штрафу, сплачений ним судовий збір в сумі 13 909 грн., з врахуванням виникнення даного спору з вини відповідача, відшкодовується позивачу за рахунок відповідача в повній мірі.

Керуючись ст.ст.129, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд УХВАЛИВ:

1. Задовольнити частково позов Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська,5, ) в особі Регіональної філії „Одеська залізниця ПАТ „Українська залізниця (65012, м. Одеса, вул.Пантелеймонівська,19, ) до Товариства з обмеженою відповідальністю „Ферко (65003, м. Одеса, вул.Отамана Головатого,67/69, ) про стягнення 927 204 грн. штрафу.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю „Ферко (65003, м. Одеса, вул.Отамана Головатого,67/69, ) на користь Публічного акціонерного товариства „Українська залізниця (03680, м. Київ, вул. Тверська,5, ) в особі Регіональної філії „Одеська залізниця ПАТ „Українська залізниця (65012, м. Одеса, вул.Пантелеймонівська,19, ) 232 152 (двісті тридцять дві тисячі сто пятдесят дві) грн. штрафу, 13 909 (тринадцять тисяч девятсот девять) грн. судового збору.

3. Відмовити позивачу у задоволенні решти частини заявлених позовних вимог.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст.241 ГПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до п.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16 квітня 2019 р.

Суддя І.А. Малярчук