РІШЕННЯ

12 квітня 2019 року Справа № 913/128/19

м. Харків Провадження №17/913/128/19

Господарський суд Луганської області у складі судді Фонової О.С., розглянувши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», м. Київ в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», м. Сєвєродонецьк Луганської області

до 1-го відповідача Фізичної особи - підприємця Гуліча Віталія Володимировича, м. Кадіївка Луганської області,

2-го відповідача ОСОБА_3, м. Кадіївка Луганської області,

про стягнення 78052,82 грн.

Секретар судового засідання Медуниця Р.І.

У засіданні брали участь:

від позивача: представник не прибув;

від 1-го відповідача; представник не прибув;

від 2-го відповідача: представник не прибув.

Обставини справи: Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», м. Київ в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Луганської області з позовною заявою від 28.02.2019 №110.20-17/76/18340/2019-12/вих до фізичної особи - підприємця Гуліча Віталія Володимировича (1-й відповідач) та ОСОБА_3 (2-й відповідач), з вимогами про:

- стягнення солідарно з 1-го відповідача - ФОП Гуліча В.В. та 2-го відповідача - ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», м. Київ в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованості за кредитним договором № 83 від 30.07.2012 станом на 01.02.2019 в сумі 78052,82 грн, з яких: проценти за користування кредитом за період з 14.08.2015 по 16.04.2018 у сумі 33118,47 грн, 3 % річних за прострочення сплати кредиту за період з 14.08.2015 по 31.01.2019 у сумі 6137,00 грн, 3 % річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом за період з 14.08.2015 по 31.01.2019 у сумі 3169,11 грн, інфляційні втрати Банку з серпня 2015 року по грудень 2018 року за прострочення сплати кредиту у сумі 21954,10 грн, інфляційні втрати Банку з серпня 2015 року по грудень 2018 року за прострочення сплати процентів за користування кредитом у сумі 13674,14 грн;

- стягнути солідарно з 1-го відповідача - ФОП Гуліча В.В. та 2-го відповідача - ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», м. Київ в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір у сумі 1921,00 грн.

Ухвалою суду від 12.03.2019 відкрито провадження у справі №913/128/19, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 01.04.2019.

Оскільки до м. Кадіївка Луганської області УДППЗ «Укрпошта» не здійснює приймання поштових відправлень для пересилання, суд з метою повідомлення відповідачів про розгляд даної справи розмістив оголошення про час і місце судового засідання на сторінці Господарського суду Луганської області (у розділі «Новини та події суду») офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет, про що свідчить роздрукована сторінка із сайту.

28.03.2019 до відділу документального забезпечення суду від Управління державної міграційної служби України в Луганській області (далі - УДМС України в Луганській області) надійшов лист на запит суду за ухвалою від 12.03.2019, в якому надана інформація про зареєстроване місце проживання стосовно гр. ОСОБА_3.

Зі змісту листа вбачається, що за наявними обліками УДМС та його територіальних підрозділів, які розташовані на підконтрольній українській владі території України і працюють у штатному режимі, гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованим/знятим з реєстрації місця проживання не значиться.

Учасники судового провадження не скористалися правом участі в судовому засіданні 01.04.2019, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.

Ухвалою від 01.04.2019 суд продовжив відповідачам процесуальний строк для подачі відзиву на позов та судове засідання для розгляду справи по суті відклав на 12.04.2019.

Позивач в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового слухання, що підтверджується матеріалами справи, будь - яких заяв або клопотань до суду не надав.

Відповідачі в установлений судом строк будь - яких заяв або клопотань, відзиву із викладенням власної правової позиції до суду не надали, правом участі в судовому засіданні не скористались.

З огляду на вищевказане, відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, надані позивачем докази на підтвердження своїх доводів, суд встановив таке.

Між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», як Банком (позивачем у справі) та фізичною особою - підприємцем Гулічем Віталієм Володимировичем, як Позичальником (1-м відповідачем у справі) було укладено Кредитний договір № 83 від 30.07.2012 (далі - Кредитний договір), за умовами якого Банк зобов'язується надати на умовах цього Договору, а Позичальник зобов'язується отримати та належним чином використовувати та повернути в передбачені цим Договором строки кредит у розмірі 163456,00 грн та сплатити проценти та інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором (п. 2.1 Кредитного договору).

Згідно з п. 2.2 Кредитного договору, кредит надається одноразово з остаточним терміном повернення не пізніше 29.07.2015.

Відповідно до п. 2.3 Кредитного договору, сторони погодили погашення кредиту в строки згідно з таким графіком: щомісячно у розмірі 4540,44 грн не пізніше остаточного робочого дня кожного місяця, починаючи з серпня 2012 року.

Кредит надається з позичкового рахунку в безготівковому порядку на придбання Майна (надалі - Цільове призначення кредиту), а саме: автобуса загального призначення «Рута» 22. Кредит надається шляхом перерахування коштів в національній валюті з кредитного рахунку Позичальника на поточний рахунок Продавця Майна, на підставі платіжного доручення Позичальника, для здійснення оплати за Майно за Договором купівлі-продажу (п. 2.4 Кредитного договору).

Згідно з п. 2.7 Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник зобов'язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в порядку та розмірах, визначених цим Договором. Проценти нараховуються банком за фіксованою процентною ставкою. При нарахуванні та сплаті процентів за користування кредитом сторони повинні керуватись наступним.

Проценти за користування кредитом розраховуються банком на основі процентної ставки в розмірі 21 % річних, яка може бути встановлена в іншому розмірі в порядку, визначеному цим Договором (п.п. 2.7.1 Кредитного договору).

Проценти нараховуються методом факт/факт на фактичну суму заборгованості Позичальника за кредитом та за термін фактичного користування ним, починаючи з першого дня видачі кредиту включно, та до повного погашення заборгованості за цим Договором. При нарахуванні процентів день видачі кредиту приймається до розрахунку як 1 (один) повний день користування кредитом, а день повернення кредиту (його частини) до розрахунку процентів не включається (п.п. 2.7.2 Кредитного договору).

Нараховані за період з першого дня видачі кредиту або з першого числа звітного місяця по останнє число звітного місяця або по останній день повернення позичальником кредиту (або його частини) проценти (з урахуванням положень п.п. 2.7.4 договору) повинні бути сплачені позичальником не пізніше 05 числа місяця, наступного за звітним, а в разі дострокового погашення кредиту - одночасно з погашенням кредиту. Перший раз позичальник сплачує проценти не пізніше 31.07.2012 (п.п. 2.7.3 Кредитного договору в редакції додаткового договору № 1 від 25.09.2012 до Кредитного договору).

Згідно з п. 2.9 Кредитного договору, погашення зобов'язань Позичальником здійснюються в такій послідовності:

- прострочені проценти за користування кредитом (у випадках, якщо прострочення буде мати місце);

- прострочена основна сума боргу за кредитом (у випадках, якщо прострочення буде мати місце);

- сплата прострочених комісійних винагород, які не надійшли у строки, визначені цим договором (якщо прострочення буде мати місце);

- строкові нараховані проценти за користування кредитом;

- комісійні винагороди за кредитом, визначені цим договором;

- пеня за непогашення у строк основної суми боргу за кредитом (якщо непогашення буде мати місце);

- пеня за непогашення у строк процентів (якщо непогашення буде мати місце);

- інші платежі та/або штрафні санкції, що будуть належати до сплати відповідно до умов цього договору;

строкова основна сума боргу за кредитом.

Згідно з п. 3.1.1 Кредитного договору, банк відкриває позичальнику кредитний рахунок (рахунки) для обліку заборгованості за кредитом відповідно до правил, що діють у банку, та згідно з чинним законодавством. Банк проводить надання кредиту в безготівковій формі шляхом сплати платіжних документів, наданих позичальником або шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника, відкритий у банку, для подальшої сплати платіжних документів згідно з цільовим призначенням кредиту, визначеним п. 2.4 цього договору.

Надання кредиту або тієї чи іншої його частини на умовах цього договору здійснюється банком протягом 5 (п'яти) банківських днів після виконання позичальником усіх та кожної з умов цього договору та після надання банку документів, що підтверджують потребу в кредитних коштах (договорів, рахунків-фактур тощо), а також заявки позичальника, підписаної керівником та головним бухгалтером позичальника (п.п. 3.1.2 Кредитного договору).

Як вбачається з п. 5.3.1 Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе цим договором зобов'язання.

Сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст.259 Цивільного кодексу України до 10 (десяти) років для всіх грошових зобов'язань позичальника (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування ним, комісійних винагород, штрафних санкцій, неустойки, пені та інших платежів), що передбачені умовами цього договору (п. 9.1 Кредитного договору).

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за цим Договором (п. 10.5 Кредитного договору).

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком, як Кредитором, 1-м відповідачем, як Позичальником та фізичною особою ОСОБА_3, як Поручителем (2-й відповідач у справі) було укладено Договір поруки № 83/32 від 30.07.2012 (далі - Договір поруки).

Згідно з п. 1.1 Договору поруки, Поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Позичальником зобов'язання за Кредитному договору, а також за додатковими договорами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.

Поручитель відповідає перед Кредитором по зобов'язаннях за Кредитним договором у тому ж обсязі, що і Позичальник (п. 3.1 Договору поруки).

Згідно з п. 4.1 Договору поруки, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за Кредитним договором.

Припинення поруки здійснюється у випадку заміни позичальника іншою особою, якщо поручитель не виявив згоди відповідати за нового позичальника (п. 4.2 Договору поруки).

Порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Сторони домовились, що у випадку продовження строків повернення кредиту та або у випадку будь - яких інших змін строків здійснення платежів позичальником за кредитним договором, обсяг відповідальності поручителя не змінюється (п. 4.3 Договору поруки).

Згідно з п. 4.4 Договору поруки, не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобов'язання.

Оскільки, 1-відповідачем були порушені умови Кредитного договору, позивач звернувся до суду із позовом до нього про стягнення 113560,52 грн.

Рішенням Господарського суду Луганської області у справі №913/659/15 від 26.10.2015 частково задоволено позов, стягнуто з фізичної особи - підприємця Гуліч Віталія Володимировича на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганське обласне управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитом за період з 01.08.2014 по 13.08.2015 у сумі 58978,51 грн, заборгованість за відсотками за період з 06.08.2014 по 13.08.2015 у сумі 13878,55 грн, 3% річних за простроченим кредитом за період з 01.08.2014 по 13.08.2015 у сумі 941,20 грн, 3% річних за простроченими відсотками за період з 06.08.2014 по 13.08.2015 у сумі 210,65 грн, інфляційні нарахування по простроченому кредиту за період серпень 2014 року по липень 2015 року в сумі 16648,58 грн, інфляційні нарахування по простроченим відсоткам за період серпень 2014 року по липень 2015 року в сумі 3802,54 грн, витрати зі сплати судового збору в сумі 1889,20 грн. В задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення пені відмовлено (а.с.26-28).

На виконання вказаного рішення позивачу видано наказ від 09.11.2015 № 913/659/15 (а.с.29).

Крім того, у зв'язку з порушенням 1-м відповідачем зобов'язань Кредитного договору, позивач звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_3, як до Поручителя за Договором поруки №83/32 від 30.07.2012, про стягнення 94460,03 грн заборгованості за Кредитним договором №83 від 30.07.2012.

Заочним рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області у справі №428/9084/15-ц від 19.02.2015 повністю задоволено позов, стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за Кредитним договором № 83 від 30.07.2012 в сумі 94460,03 грн, судовий збір в розмірі 944,61 грн та витрати, пов'язані з публікацією оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» про виклик відповідача, у сумі 420,00 грн (а.с.30-32).

17.04.2018 державним виконавцем Кадіївського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області Безволенко А.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №54229941 з примусового виконання виконавчого листа №428/9084/15-ц, виданого 12.04.2016, у зв'язку з тим, що заборгованість за кредитом у сумі 95824,64 грн сплачено в повному обсязі, згідно квитанції АТ «Ощадбанк» від 16.04.2018 №, НОМЕР_1. Виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій сплачено в повному обсязі, згідно квитанції від 17.04.2018 №54 (а.с.33).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що сторонами у п. 2.7.2 Кредитного договору з урахуванням принципу свободи договору (ст.ст.6, 627 ЦК України) передбачено іншу домовленість, яка, на відміну від загального правила щомісячної виплати процентів лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, встановленого абз.2 ч.1 ст. 1048 ЦК України, допускає нарахування Банком процентів за користування кредитом по день повного погашення заборгованості.

У зв'язку з чим, позивач має право вимоги до 1-го відповідача - ФОП Гуліча В.В. щодо сплати нарахованих процентів за користування кредитом за період з 14.08.2015 по 16.04.2018.

Оскільки 1-й відповідач порушив виконання взятих на себе зобов'язань за Кредитним договором №83 від 30.07.2012, позивач звернувся до суду з позовом до 1-го відповідача - ФОП Гуліча В.В. про стягнення 78052,82 грн, з яких:

- 33118,47 грн - проценти за користування кредитом за період з 14.08.2015 по 16.04.2018;

- 6137,00 грн - 3 % річних за прострочення сплати кредиту за період з 14.08.2015 по 31.01.2019;

- 3169,11 грн - 3 % річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом за період з 14.08.2015 по 31.01.2019;

- 21954,10 грн - інфляційні втрати за прострочення сплати кредиту за період з серпня 2015 року по грудень 2018 року;

- 13674,14 грн - інфляційні втрати за прострочення сплати процентів за користування кредитом за період з серпня 2015 року по грудень 2018 року.

У зв'язку з дією Договору поруки від 30.07.2012 №83/32, укладеного з 2-м відповідачем - ОСОБА_3 (далі - поручитель), позивач просить стягнути заборгованість за Кредитним договором № 83 від 30.07.2012 з 1-го відповідача - ФОП Гуліча В.В. як з боржника за основним зобов'язанням, так і з поручителя.

Відповідачі не скористалися правом на захист, відзив на позов не надали, обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростували.

Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані позивачем докази на підтвердження своїх доводів, суд дійшов висновку про таке.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов, що передбачені договором, вимогами Цивільного кодексу України, тощо.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Обставини щодо видачі кредиту позивачем 1-му відповідачу за Кредитним договором №83 від 30.07.2012 встановлено в рішенні Господарського суду Луганської області від 26.10.2015 у справі №913/659/15 та рішенні Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 19.02.2016 у справі №428/9084/15-ц.

Відповідно до ч.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За правилами ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У пункті 53 постанови Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 визначено, що припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Водночас, в п.2.7.2 Кредитного договору, сторони передбачили інші умови нарахування процентів на фактичну суму заборгованості позичальника за кредитом, а саме: проценти нараховуються методом факт/факт на фактичну суму заборгованості Позичальника за кредитом та за термін фактичного користування ним, починаючи з першого дня видачі кредиту включно, та до повного погашення заборгованості за цим Договором. При нарахуванні процентів день видачі кредиту приймається до розрахунку як 1 (один) повний день користування кредитом, а день повернення кредиту (його частини) до розрахунку процентів не включається.

Враховуючи викладене, у пункті 2.7.2 Кредитного договору з урахуванням принципу свободи договору (статті 6, 627 ЦК України) передбачено іншу домовленість, яка, на відміну від загального правила щомісячної виплати процентів лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, встановленого абзацом 2 частини 1 статті 1048 ЦК України, допускає нарахування Банком процентів за користування кредитом за термін фактичного користування ним по день повного погашення заборгованості.

Вказана правова позиція також відображена в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 913/11/18.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч.3 ст.1049 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто - неналежне виконання.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частина 2 ст.554 ЦК України встановлює, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором.

У відповідності до п.3.1 Договору поруки, укладеного між позивачем (Банком), першим відповідачем (Позивальником), 2-м відповідачем (Поручителем), Поручитель відповідає перед Кредитором по зобов'язаннях за Кредитним договором у тому ж обсязі, що і Позичальник.

Згідно зі ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з п. 4.1 Договору поруки, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за Кредитним договором.

Відповідно до п. 4.4 Договору поруки, не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобов'язання.

1-й відповідач у строк, визначений для повернення кредиту, грошові кошти не повернув.

Факти невиконання 1-м відповідачем зобов'язань з повернення суми одержаного кредиту у строк, встановлений Кредитним договором №82 від 30.07.2012, за період з 01.08.2014 по 13.08.2015, та неналежного виконання зобов'язань зі сплати процентів за користування кредитом за період з 06.08.2014 по 13.08.2015, встановлено рішенням Господарського суду Луганської області у справі №913/659/15 від 26.10.2015 та заочним рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області у справі №428/9084/15-ц від 19.02.2015 (між тими ж сторонами), тому ці факти не підлягають повторному доказуванню в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України.

Як вбачається із матеріалів справи, 1-й відповідач свої зобов'язання за Кредитним договором після ухвалення рішення Господарського суду Луганської області від 07.12.2015 у справі №913/659/15 не виконав.

Однак, зобов'язання за Кредитним договором, після ухвалення рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області у справі №428/9084/15-ц від 19.02.2015, виконав 2-й відповідач, як Поручитель за Договором поруки №83/32 від 30.07.2012, 17.04.2018.

Факт повного погашення боргу за Кредитним договором підтверджується наявними в матеріалах справи банківськими виписками з особового рахунку та постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 17.04.2018 ВП №54229941.

Згідно ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до приписів ст.ст. 598-609 Цивільного кодексу України, рішення суду про стягнення грошової суми не є підставою для припинення зобов'язання.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, наявність судових рішень про стягнення боргу та/або інших грошових сум за інші періоди невиконання боржником договірного зобов'язання, відкриття виконавчого провадження за цими рішеннями, вчиненням інших процесуальних дій по виконанню рішень суду, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання (добровільного чи примусового), не свідчать про припинення договірних правовідносин сторін та/або припинення зобов'язань.

Частиною 1 ст.543 ЦК України, визначено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

У зв'язку з тим, що заборгованість за тілом кредиту була погашена 2-м відповідачем тільки 17.04.2018, враховуючи умови п. 2.7.2 Кредитного договору, позивачем правомірно нараховано проценти за термін фактичного користування кредитом за період з 14.08.2015 по 16.04.2018, яка складає 33118,47 грн. Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості по процентах за користування кредитом за період з 14.08.2015 по 16.04.2018 у сумі 33118,47 грн (а.с.9 на звороті), вважає його обґрунтованим, зробленим у відповідності до діючого законодавства та умов Кредитного договору.

Відповідачі не заперечили наявність вказаної заборгованості та не надали доказів її оплати на час розгляду справи.

Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по процентах за користування кредитом за період з 14.08.2015 по 16.04.2018 у сумі 33118,47 грн підтверджені документально, не спростовані відповідачами і підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено арифметичний розрахунок 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту (а.с.9 на звороті) та встановлено, що позивачем нараховані 3% річних у сумі 6137,00 грн за період з 14.08.2015 по 31.01.2019.

Водночас, суд звертає увагу, що позивач не врахував, що 17.04.2018 був повністю сплачений борг за тілом кредиту. Отже, 3% річних повинні нараховуватися за період з 14.08.2017 по 16.04.2018, тому за розрахунком суду, який здійснений за допомогою програми «Законодавство», 3% річних, нараховані на борг за кредитом, складають 4731,21 грн, які і підлягають стягненню з відповідачів. В решті 3% річних в сумі 1405,79 грн слід відмовити за необґрунтованістю.

Суд, перевіривши розрахунок заявлених до стягнення 3% за несвоєчасну сплату процентів по кредиту (а.с.9 на звороті, а.с.10) за період з 14.08.2015 по 31.01.2019 у сумі 3169,11 грн, вважає його арифметично правильним, обґрунтовано нарахованим позивачем, а тому 3 % річних у сумі 3169,11 грн підлягають до стягнення.

Крім того, позивач просить стягнути інфляційні втрати за період з серпня 2015 року по грудень 2018 року за прострочення сплати кредиту в сумі 21954,10 грн та за прострочення сплати процентів за користування кредитом в сумі 13674,14 грн.

В частині вимоги щодо нарахування інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань слід виходити з такого.

За приписами ч.2 п.3.1 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 (зі змінами та доповненнями) інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, з викладеного слідує, базою для нарахування є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями та яка є існуючою на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні є прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція, дефляція.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат за несвоєчасне погашення кредиту (а.с.10), суд звертає увагу позивача, що у розрахунку заявлено період з серпня 2015 року по квітень 2018 року в сумі 21954,10 грн, проте, у тексті та прохальній частині позовної заяви позивач просить стягнути інфляційні втрати за несвоєчасне погашення кредиту за період з серпня 2015 року по грудень 2018 року у сумі 21954,10 грн.

З рішення Господарського суду Луганської області у справі № 913/659/15 вбачається, що втрати від інфляції на суму боргу за тілом кредиту були нараховані за період з серпня 2014 року по липень 2015 року, тому позивачем правомірно початок періоду нарахування у даній справи визначено з серпня 2015 року. Водночас, позивачем не враховано, що 17.04.2018 була повністю погашена сума кредиту за Кредитним договором, а тому квітень 2018 року включений до періоду розрахунку безпідставно, адже інфляційні втрати нараховуються у випадку існування боргу протягом повного місяця.

Враховуючи вищевикладене, суд здійснив власний розрахунок інфляційних втрат за допомогою програми «Законодавство», згідно з яким інфляційні втрати за несвоєчасне погашення кредиту за період з серпня 2015 року по березень 2018 року складають 21262,18 грн (58978,51 грн. х 136,05072371 % (середній індекс інфляції за період з серпня 2015 року по березень 2018 року) = 80240,69 грн - 58978,51 грн). У задоволенні решти інфляційних втрат у сумі 691,92 грн слід відмовити за необґрунтованістю.

З рішення Господарського суду Луганської області у справі №913/659/15 від 26.10.2015 вбачається, що інфляційні втрати на борг за процентами за користування кредитом були нараховані за період з серпня 2014 року по липень 2015 року.

Розрахунок інфляційних втрат за період з вересня 2015 року по квітень 2018 року, нарахованих на прострочені проценти за користування кредитом у сумі 13878,55 грн (а.с.10, 11 зворот), що стягнуті за рішенням Господарського суду Луганської області у справі №913/659/15 від 26.10.2015 та заочним рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області у справі №428/9084/15-ц від 19.02.2015, суд вважає необґрунтованим в частині визначення кінцевого місяця в періоді нарахування. Так, позивачем не враховано, що оплата процентів 2-м відповідачем була здійснена 17.04.2018, а тому квітень 2018 року включений до періоду розрахунку безпідставно, адже інфляційні втрати нараховуються у випадку існування боргу протягом повного місяця.

За розрахунком суду, інфляційні нарахування на суму процентів 13878,55 грн складатимуть: (13878,55 грн х 137,14790697 % (середній індекс інфляції за період з вересня 2015 року по березень 2018 року) = 19034,14 грн - 13878,55 грн = 5155,59 грн.

Також, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, нарахованих на прострочені проценти за користування кредитом після погашення 2-м відповідачем процентів у сумі 13878,55 грн (а.с.10, 11 зворот) за загальний період з вересня 2015 року по грудень 2018 року, за яким інфляційні втрати складають 8354,41 грн, суд вважає його помилковим, оскільки позивачем безпідставно включено до початку періодів нарахування інфляційних втрат неповний місяць існування боргу, тому суд здійснив власний розрахунок інфляційних втрат за допомогою програми «Законодавство», зокрема:

(610,79 грн х 142,14021077 % (середній індекс інфляції за період з жовтня 2015 року по грудень 2018 року) = 868,18 грн - 610,79 грн = 257,39 грн;

(1017,99 грн х 144,0123716 % (середній індекс інфляції за період з листопада 2015 року по грудень 2018 року) = 1466,03 грн - 1017,99 грн = 448,04 грн;

(1051,91 грн х 141,18859961 % (середній індекс інфляції за період з грудня 2015 року по грудень 2018 року) = 1485,18 грн - 1051,91 грн = 433,27 грн;

(1017,99 грн х 140,20714957 % (середній індекс інфляції за період з січня 2016 року по грудень 2018 року) = 1427,29 грн - 1017,99 грн = 409,30 грн;

(1051,92 грн х 138,9565407 % (середній індекс інфляції за період з лютого 2016 року по грудень 2018 року) = 1461,71 грн - 1051,92 грн = 409,79 грн;

(1049,04 грн х 139,5145991 % (середній індекс інфляції за період з березня 2016 року по грудень 2018 року) = 1463,56 грн - 1049,04 грн = 414,52 грн;

(981,37 грн х 138,13326643 % (середній індекс інфляції за період з квітня 2016 року по грудень 2018 року) = 1355,60 грн - 981,37 грн = 374,23 грн;

(1049,04 грн х 133,46209317 % (середній індекс інфляції за період з травня 2016 року по грудень 2018 року) = 1400,07 грн - 1049,04 грн = 351,03 грн;

(1015,20 грн х 133,32876441 % (середній індекс інфляції за період з червня 2016 року по грудень 2018 року) = 1353,55 грн - 1015,20 грн = 338,35 грн;

(1049,05 грн х 133,59595632 % (середній індекс інфляції за період з липня 2016 року по грудень 2018 року) = 1401,49 грн - 1049,05 грн = 352,49 грн;

(1015,20 грн х 133,729686 % (середній індекс інфляції за період з серпня 2016 року по грудень 2018 року) = 1357,62 грн - 1015,20 грн = 342,42 грн;

(1049,04 грн х 134,13208225 % (середній індекс інфляції за період з вересня 2016 року по грудень 2018 року) = 1407,10 грн - 1049,04 грн = 358,06 грн;

(1049,05 грн х 131,76039514 % (середній індекс інфляції за період з жовтня 2016 року по грудень 2018 року) = 1382,23 грн - 1049,05 грн = 333,18 грн;

(1015,20 грн х 128,1715906 % (середній індекс інфляції за період з листопада 2016 року по грудень 2018 року) = 1301,20 грн - 1015,20 грн = 286,00 грн;

(1049,05 грн х 125,90529529 % (середній індекс інфляції за період з грудня 2016 року по грудень 2018 року) = 1320,81 грн - 1049,05 грн = 271,76 грн;

(1015,20 грн х 124,78225499 % (середній індекс інфляції за період з січня 2017 року по грудень 2018 року) = 1266,79 грн - 1015,20 грн = 251,59 грн;

(1049,04 грн х 123,42458456 % (середній індекс інфляції за період з лютого 2017 року по грудень 2018 року) = 1294,77 грн - 1049,04 грн = 245,73 грн;

(1051,92 грн х 122,20255897 % (середній індекс інфляції за період з березня 2017 року по грудень 2018 року) = 1285,47 грн - 1051,92 грн = 233,55 грн;

(950,12 грн х 120,04180646 % (середній індекс інфляції за період з квітня 2017 року по грудень 2018 року) = 1140,54 грн - 950,12 грн = 190,42 грн;

(1051,92 грн х 118,97106685 % (середній індекс інфляції за період з травня 2017 року по грудень 2018 року) = 1251,48 грн - 1051,92 грн = 199,56 грн;

(1017,99 грн х 117,44429107 % (середній індекс інфляції за період з червня 2017 року по грудень 2018 року) = 1195,57 грн - 1017,99 грн = 177,58 грн;

(1051,91 грн х 115,59477468 % (середній індекс інфляції за період з липня 2017 року по грудень 2018 року) = 1215,95 грн - 1051,91 грн = 164,04 грн;

(1017,99 грн х 115,36404658 % (середній індекс інфляції за період з серпня 2017 року по грудень 2018 року) = 1174,39 грн - 1017,99 грн = 156,40 грн;

(1051,92 грн х 115,47952611 % (середній індекс інфляції за період з вересня 2017 року по грудень 2018 року) = 1214,75 грн - 1051,92 грн = 162,83 грн;

(1051,92 грн х 113,21522167 % (середній індекс інфляції за період з жовтня 2017 року по грудень 2018 року) = 1190,93 грн - 1051,92 грн = 139,01 грн;

(1017,98 грн х 111,87274869 % (середній індекс інфляції за період з листопада 2017 року по грудень 2018 року) = 1138,84 грн - 1017,98 грн = 120,86 грн;

(1051,92 грн х 110,87487482 % (середній індекс інфляції за період з грудня 2017 року по грудень 2018 року) = 1166,31 грн - 1051,92 грн = 114,39 грн;

(1017,99 грн х 109,77710378 % (середній індекс інфляції за період з січня 2018 року по грудень 2018 року) = 1117,52 грн - 1017,99 грн = 99,53 грн;

(1051,92 грн х 108,15478205 % (середній індекс інфляції за період з лютого 2018 року по грудень 2018 року) = 1137,70 грн - 1051,92 грн = 85,78 грн;

(1051,92 грн х 107,19007141 % (середній індекс інфляції за період з березня 2018 року по грудень 2018 року) = 1127,55 грн - 1051,92 грн = 75,63 грн;

(950,12 грн х 106,0238095 % (середній індекс інфляції за період з квітня 2018 року по грудень 2018 року) = 1007,35 грн - 950,12 грн = 57,23 грн;

(1051,92 грн х 105,1823507 % (середній індекс інфляції за період з травня 2018 року по грудень 2018 року) = 1106,43 грн - 1051,92 грн = 54,51 грн;

(542,93 грн х 105,1823507 % (середній індекс інфляції за період з червня 2018 року по грудень 2018 року) = 571,07 грн - 542,93 грн = 28,14 грн.

Загальна сума складає 7937,61 грн.

Отже, за розрахунком суду загальна сума інфляційних втрат, нарахованих на прострочені проценти за користування кредитом за загальний період з вересня 2015 року по грудень 2018 року, складає 13093,20 грн, яка і підлягає до стягнення з відповідачів.

У задоволенні решти інфляційних втрат у сумі 580,94 грн слід відмовити за необґрунтованістю.

За таких обставин, позов слід задовольнити частково з солідарним стягненням з відповідачів на користь позивача заборгованості з процентів за користування кредитом за період з 14.08.2015 по 16.04.2018 у сумі 33118,47 грн, 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту за період з 14.08.2015 по 16.04.2018 у сумі 4731,21 грн, інфляційних втрат за несвоєчасне погашення кредиту за період з серпня 2015 року по березень 2018 року у сумі 21262,18 грн, інфляційних втрат за загальний період з вересня 2015 року по грудень 2018 року за прострочення сплати процентів за користування кредитом у сумі 13093,20 грн. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати, відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись п.2 ч.1 ст.129, ч.9 ст.165, ст.ст.232-233, 238, 240-241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з фізичної особи - підприємця Гуліча Віталія Володимировича (ІНФОРМАЦІЯ_2, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_2) та фізичної особи ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_3) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (вул. Госпітальна, буд. 12-Г, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 00032129) в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (вул. Енергетиків, 36, м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93400, ідентифікаційний код 09304612) заборгованість за кредитним договором № 83 від 30.07.2012 в сумі 72605,27 грн, з яких: проценти за користування кредитом у сумі 33118,47 грн, 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту у сумі 4731,21 грн, 3 % річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом у сумі 3169,11 грн, інфляційні втрати за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 21262,18 грн, інфляційні втрати за прострочення сплати процентів за користування кредитом у сумі 13093,20 грн, а також судовий збір у сумі 1777,08 грн.

Видати накази позивачу після набрання рішенням законної сили.

2. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції згідно положень ст.256 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Згідно пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судовому засіданні 12.04.2019 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 22.04.2019.

Суддя О.С. Фонова