ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2019 р. м. Київ Справа№ 910/1051/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Разіної Т.І.

суддів: Чорної Л.В.

Іоннікової І.А.

Розглянувши в письмовому провадженні без виклику сторін апеляційну скаргу Державного підприємства «Готельний комплекс «Національний» Управління справами Апарату Верховної Ради України"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

від 06.02.2019

суддя Шкурдова Л.М.

у справі № 910/1051/19 Господарського суду міста Києва

за позовом Державного підприємства "Готельний комплекс "Національний" Управління справами Апарату Верховної Ради України"

до акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"

про стягнення 54 186,42 грн. ,

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Готельний комплекс "Національний" Управління справами Апарату Верховної Ради України" (надалі-позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» ( надалі-відповідач) про стягнення 54 186,42 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 09/05-04-02/163 від 14.12.2007, укладеного між позивачем та відповідачем в частині проведення ним перерахування/списання коштів позивача зі свого рахунку.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.02.2019 у справі № 910/1051/19 повернуто позовну заяву Державного підприємства "Готельний комплекс "Національний" Управління справами Апарату Верховної Ради України" і додані до неї документи на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), у зв'язку з порушенням позивачем правил об'єднання позовних вимог.

Не погодившись із вказаною ухвалою, державне підприємство "Готельний комплекс "Національний" Управління справами Апарату Верхової Ради України (надалі-скаржник) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 у справі № 910/1051/19 повернуто апеляційну скаргу державного підприємства "Готельний комплекс "Національний" Управління справами Апарату Верхової Ради України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.02.2019 у справі № 910/1051/19 та додані до неї документи без розгляду.

21.03.2019 державне підприємство "Готельний комплекс "Національний" Управління справами Апарату Верхової Ради України вдруге звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.02.2019 у справі № 910/1051/19 після усунення обставин, які були причиною для повернення первісної апеляційної скарги.

Скаржник вважає, що місцевим господарським судом було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми процесуального права, а саме-ст.ст. 173, 174 ГПК України, що призвело до помилкового повернення позову без розгляду.

Позивач наголошує на тому, що суд помилково дійшов висновку про повернення позову без розгляду, хибно вважаючи що підстави виникнення позову є різними, а саме: що позовні вимоги виникли по різним випадкам, пов'язаним із бронюванням готельних номерів різними особами, в різний період часу та на різну суму, оплата здійснювалась з різних платіжних карток.

На думку заявника апеляційної скарги, місцевий господарський суд всупереч обставин справи підмінив поняття «підстав» та «вимог» позову «обставинами справи» та «доказами», не побачив, що позов має лише дві вимоги і їх подано до акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», а не до осіб що бронювали номери, оплачували їх, тощо, - що позов подано з підстав порушення відповідачем (а не особами що бронювали) умов укладеного між нами договору Еквайригну в частині проведення ним перерахування/списання наших коштів зі свого рахунку, так як відносин власників платіжних карт і банку нами не торкається і власники платіжних карт не є учасниками даного судового спору (банк має право в подальшому здійснювати/не здійснювати з ними з'ясування відносин в іншому порядку чи спорі).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі (Глава 1. Апеляційне провадження).

Частиною 2 статті 271 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 8, 9, 12, 18, 31, 32, 33, 34 частини першої статті 255 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 задоволено заяву Державного підприємства "Готельний комплекс "Національний" Управління справами Апарату Верхової Ради України та поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 06.02.2019 у справі № 910/1051/19. Розгляд апеляційної скарги Державного підприємства "Готельний комплекс "Національний" Управління справами Апарату Верхової Ради України на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.02.2019 у справі № 910/1051/19 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України).

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та письмових пояснень, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового акту, дійшов до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала Господарського суду міста Києва від 06.02.2019 підлягає скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 255 ГПК України визначено, що окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про повернення заяви позивачеві (заявникові).

Як вже зазначалось вище, Державне підприємство "Готельний комплекс "Національний" Управління справами Апарату Верховної Ради України" (надалі-позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (надалі-відповідач) про стягнення 54 186,42 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 14 грудня 2007 між позивачем та відповідачем було укладено договір Еквайрингу № 09/05-04-02/163 за яким позивач брав на себе зобов'язання приймати в оплату товарів, робіт чи послуг банківські платіжні карти (далі БПК) які використовуються для ініціювання переказу грошей з рахунку платника (або відповідного рахунку банку) з метою оплати товарів, робіт чи послуг та 01.12.2015 між позивачем та компанією нерезидентом "Booking.com b.v." укладено договір про надання послуг онлайн-бронювання готельних номерів третіми особами (далі-"гості") з представленням готельного об'єкту позивача на своєму сайті/додатках (далі - платформі). В відповідності до договору позивач зобов'язувався прийняти та надати розміщення осіб згідно бронювань, здійснених на платформі компанії "Booking.com b.v.".

У поданій позовній заяві позивач також вказує, що:

- 28.12.2017 з платформи Booking.com позивачем отримано бронювання номеру в готелі на суму 19 319,28 грн. гр. ОСОБА_4;

- 22.01.2018. позивачем отримано бронювання номеру в готелі на суму 34 867,32 грн. гр. ОСОБА_5;

- 11.02.2018 позивачем отримано бронювання номеру в готелі на суму 13 238,00 грн. гр. ОСОБА_8

- 13.02.2018. позивачем отримано бронювання номеру в готелі на суму 14 094,39 грн. гр. ОСОБА_6

- 17.02.18 та 10.03.2018р. позивачем отримано бронювання номеру в готелі на суму 22 699,60 грн. та на суму 2 269,96 грн. гр. ОСОБА_6

- 24.04.2018 позивачем отримано бронювання номеру в готелі на суму 13 971,50 грн. гр. ОСОБА_7.

Державне підприємство «Готельний комплекс «Національний» "Готельний комплекс "Національний" Управління справами Апарату Верхової Ради України зазначає, що відповідними листами відповідач повідомив позивача, що з його рахунку банком-емітентом платіжних карток вищезазначених осіб було списано суми зворотних платежів з посиланням на те, що держатель картки не здійснював даної трансакції.

За таких підстав, відповідачем здійснено утримання коштів з рахунку позивача. Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними, в зв'язку з чим просить суд стягнути з відповідача 54 186,42 грн. - різницю між перерахованою вартості готельних номерів та сумою 66 273,45 грн. на яку відповідачем виставлено вимоги на зворотне стягнення, а також просить суд визнати незаконними доручення на зворотне стягнення відповідачем суми в розмірі 66 273,45 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.02.2019 у справі № 910/1051/19 повернуто позовну заяву Державного підприємства "Готельний комплекс "Національний" Управління справами Апарату Верховної Ради України" і додані до неї документи на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), у зв'язку з порушенням позивачем правил об'єднання позовних вимог.

Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції про порушення позивачем правил об'єднання декількох вимог.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 173 ГПК України в одній позовній заяві може бути об'єднано декілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Таким чином, зазначеною нормою процесуального права закріплене право позивача об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов'язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами (наприклад, про стягнення неповернутого кредиту, відсотків за користування кредитом і неустойки; про визнання недійсним акта і про відшкодування заподіяної у зв'язку з його виданням шкоди; про стягнення вартості недостачі товару, одержаного за кількома транспортними документами і оформленої одним актом приймання, або коли такий товар сплачено за одним розрахунковим документом; про спонукання до виконання зобов'язань за господарським договором і про застосування заходів майнової відповідальності за його невиконання).

Об'єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості винесення різних рішень за однакових обставин.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому, об'єднанню підлягають вимоги, які пов'язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких ґрунтуються ці вимоги.

Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позову позивачем визначено стягнення коштів та визнання незаконними, такими, що не підлягають виконанню доручення (повідомлення про утримання коштів).

У той же час, Державним підприємством "Готельний комплекс "Національний" Управління справами Апарату Верховної Ради України" під підставами поданого позову визначено обставини неналежного виконання відповідачем - акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" договору еквайрингу № 09/05-04-02/163 від 14.12.2007.

Тобто, позивачем визначено одну підставу позову - неналежне виконання відповідачем умов договору еквайрингу № 09/05-04-02/163 від 14.12.2007.

При цьому, частина 1 статті 173 ГПК України надає позивачу право об'єднати декілька вимог за наявності одного із випадків, а саме: або, якщо заявлені вимоги пов'язані між собою підставою виникнення; або, якщо заявлені вимоги пов'язані між собою поданими доказами.

Як вбачається з оригіналу поданої позивачем позовної заяви, у поданому Державним підприємством "Готельний комплекс "Національний" Управління справами Апарату Верховної Ради України" позові наявний один з зазначених вище випадків, передбачених частиною 1 статті 173 ГПК України, а саме - заявлені позовні вимоги пов'язані між собою підставою виникнення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції порушив приписи частини 1 статті 173 ГПК України та дійшов хибного висновку про порушення позивачем правил об'єднання декількох вимог.

У зв'язку з вищезазначеним, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами апеляційної скарги Державного підприємства «Готельний комплекс «Національний» Управління справами Апарату Верховної Ради України" та вважає їх обґрунтованими, а висновки суду про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 2 ч. 5 ст. 174 ГПК України помилковими.

У п. 6 ч. 1 ст. 275 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 280 ГПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадження у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Частиною 3 ст. 271 ГПК України передбачено, що у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі або заяви про відкриття справи про банкрутство, про повернення позовної заяви або заяви про відкриття справи про банкрутство, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду або залишення заяви у провадженні справи про банкрутство без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Враховуючи викладені обставини, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, порушив норми процесуального права, а тому ухвала Господарського суду міста Києва від 06.02.2019 у справі № 910/1051/19 про залишення позовної заяви без розгляду підлягає скасуванню із направленням справи № 910/1051/19 для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

У зв'язку зі скасуванням ухвали місцевого господарського з передачею справи на розгляд суду першої інстанції, розподіл сум судового збору повинен бути здійснений судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи, згідно із загальними правилами ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 74, 173, 174, 240, 255, 267-269, 271, 275, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Готельний комплекс «Національний» Управління справами Апарату Верховної Ради України" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.02.2019 у справі № 910/1051/19-задовольнити.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 06.02.2019 у справі № 910/1051/19-скасувати.

3. Справу № 910/1051/19 направити для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанову може бути оскаржено у касаційному порядку відповідно до вимог ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Т.І. Разіна

Судді Л.В. Чорна

І.А. Іоннікова