УХВАЛА

17 квітня 2019 року

м. Київ

Справа № 64/229

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Баранець О.М., Студенець В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Транзіт"

на ухвалу Господарського суду міста Києва

у складі судді Спичак О.М.

від 29.05.2018 та

на постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Власов Ю.Л., Калатай Н.Ф., Буравльов С.І.

від 28.11.2018

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Транзіт"

треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, Товариство з обмеженою відповідальністю "ГОШАВК ІНТЕРНЕЙШИНАЛ ТРЕЙДІНГ КО., ЛТД"

про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 770 084,59 грн.,

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Транзіт"

на дії Святошинського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.05.2018 відмовлено в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Транзіт" (далі - Відповідач) на дії Святошинського відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі - Скарга).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2018 апеляційна скарга Відповідача залишена без задоволення, ухвала суду першої інстанції скасована, провадження у справі за Скаргою закрито.

Постанова мотивована тим, що місцевий господарський суд вирішив по суті спір, на який не поширюється юрисдикція господарського суду. За висновком суду апеляційної інстанції, Скарга не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, оскільки вона стосується оскарження дій державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні, у якому об'єднано виконання судового рішення та виконавчого напису нотаріуса.

При цьому суд апеляційної інстанції послався на висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 14.03.2018 у справі №660/612/16-ц, від 06.06.2018 у справі №921/16/14-г/15, від 12.09.2018 у справі №906/530/17, від 17.10.2018 у справі №5028/16/2/2012.

Ухвалою Верховного Суду від 19.03.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Відповідача на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.05.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2018 у справі №64/229.

Касаційна скарга мотивована посиланням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції.

Відповідач вважає, що згідно з аналізом статей 339, 340 Господарського процесуального кодексу України і частини 5 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України скарга підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства лише у випадку, коли зведене виконавче провадження містить судові рішення, ухвалені судами за правилами різних юрисдикцій.

На думку Відповідача, суд апеляційної інстанції при винесенні постанови про закриття провадження у справі порушив процесуальне законодавство, оскільки не взяв до уваги, що у даному випадку зведене виконавче провадження не містить судових рішень, ухвалених судами різних юрисдикцій.

При цьому Відповідач вважає помилковими посилання суду апеляційної інстанції на відповідні постанови Великої Палати Верховного Суду, адже вони були спрямовані на врегулювання порядку оскарження судових рішень ухвалених судами за правилами різних юрисдикцій та не стосувались ситуації, коли зведене виконавче провадження було відкрито на підставі рішення господарського суду та виконавчого напису нотаріуса, де в провадженні збігаються не лише особи скаржника і боржника, а й кредитний договір, на підставі якого виникла заборгованість.

З викладеного Суд вбачає, що звертаючись з касаційною скаргою, Відповідач доводить порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, які визначають саме правила предметної та суб'єктної юрисдикції.

Разом з тим Суд враховує, що Відповідач у касаційній скарзі послався на обставини неодноразового звернення ним за вирішенням відповідного спору до судів як адміністративної, так і господарської юрисдикцій, які зрештою спрямували його саме до господарського суду. Відповідач зазначає, що судова невизначеність щодо юрисдикції Скарги призвела до того, що після тривалого розгляду справи в судах усіх інстанцій його права не були захищені.

На думку Відповідача, постановлення судом апеляційної інстанції у цій справі ухвали про закриття провадження поставило під загрозу сутність гарантованого Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року права на доступ до суду та на ефективний засіб юридичного захисту.

Відповідач вважає, що саме непослідовність національного суду створила йому перешкоди у реалізації права на судовий захист, тому цей спір має розглядатися за правилами господарського судочинства.

У зв'язку з наведеним Суд дійшов висновку, що розмежування юрисдикції адміністративних та господарських судів щодо розгляду скарг на рішення (дії, бездіяльність) державного виконавця (іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця) під час виконання зведеного виконавчого провадження, в якому об'єднано виконання рішення господарського суду та виконавчого напису нотаріуса щодо стягнення заборгованості за одним й тим самим договором, є виключною правовою проблемою, вирішення якої є необхідним для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

У зв'язку з наведеним Суд дійшов висновку, що дана справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Керуючись частинами 5, 6 статті 302, статтею 303 Господарського процесуального кодексу України, Суд

У Х В А Л И В:

1. Справу №64/229 Господарського суду міста Києва разом із касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Транзіт" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.05.2018 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 28.11.2018, а також доданими до неї документами передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуюча Г. Вронська

Судді О. Баранець

В. Студенець