ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2019 р. Справа№ 910/10594/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Калатай Н.Ф.

суддів: Мартюк А.І.

Зубець Л.П.

при секретарі Рибчич А. В.

За участю представників:

від позивача: Ковтун Т.О. - адвокат

від відповідача 1: Коротченко Д.В. - адвокат

від відповідача 2: не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу Комунального підприємства «Київський метрополітен»

на рішення Господарського суду міста Києва, ухваленого 16.01.2019, повний текст якого складено 31.01.2019

у справі № 910/10594/18 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Комунального підприємства «Київський метрополітен»

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріал Подол Істейт»

2. Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Пелікан»

про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Позов, з урахуванням уточненої позовної заяви (а.с. 128-134 т. 1), заявлено про визнання недійсним укладеного відповідачами договору купівлі-продажу нежитлових приміщень (з відкладальною умовою) від 28.07.2016 посвідченого приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Єгоровою М.Є. та зареєстрованого в реєстрі за № 1297.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірний договір на момент його укладення суперечив публічному порядку, що згідно зі ст. 228 ЦК України є підставою для визнання його недійсним. Позивач зазначив про те, що оспорюваний правочин порушує його інтереси та унеможливлює виконання ним функцій, покладених на нього чинним законодавством.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.01.2019, повний текст якого складено 31.01.2019, у справі № 910/10594/18 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для визнання спірного договору недійсним на підставі ст. 228 ЦК України відсутні, оскільки:

- позивачем не було доведено належними, допустимими та достатніми доказами в розумінні вимог ст.ст. 76, 77, 79 ГПК України, а судом не встановлено умислу у відповідачів на настання протиправних наслідків;

- позивач не вказав, в чому саме полягає порушення публічного порядку та яким чином порушені суспільні інтереси укладенням між відповідачами оспорюваного договору купівлі-продажу;

- посилання позивача на рішення суду у справі № 910/48/16 жодним чином не підтверджують недійсність оспорюваного договору з заявлених позивачем підстав, зокрема щодо суперечності правочину ст. 228 ЦК України.

Крім того, суд першої інстанції зазначив про те, що:

- доводи позивача про порушення його власних інтересів внаслідок укладення відповідачами спірного правочину свого підтвердження в ході розгляду справи не знайшли, оскільки фактично позов подано за захистом прав іншої юридичної особи - ПАТ «Док-3»;

- на переконання суду, обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом визнання недійсним спірного договору купівлі-продажу ефективному засобу захисту цивільних прав та інтересів позивача не відповідає, оскільки за правилами ч.3 ст. 228 ЦК України при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави, а відтак, застосування по відношенню до відповідачів (сторін спірного договору) правових наслідків нікчемного правочину, передбачених ст. 228 ЦК України, до відновлення майнових прав позивача не призведе.

Не погоджуючись з рішенням, 14.02.2019 Комунальне підприємство «Київський метрополітен» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить винести постанову, якою скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2019 у справі № 910/10594/18 і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

У апеляційній скарзі позивач послався на те, що при прийнятті оспорюваного рішення судом першої інстанції порушено норма матеріального та процесуального права.

У обґрунтування вказаної позиції апелянт послався на ті ж самі обставини, що й при зверненні до суду з цим позовом, а саме на те, що спірний договір суперечить інтересам держави і суспільства, додатково зазначивши про те, що:

- 31.01.2019 Північним апеляційним господарським судом у справі № 910/12281/13 винесена постанова, якою заяву Комунального підприємства «Київський метрополітен» задоволено повністю, а саме: зобов'язано Публічне акціонерне товариство «ДОК-3» виконати умови договору №158-ДБМ від 29.12.2008 - передати Комунальному підприємству «Київський метрополітен» комплекс будівель та споруд, розташованих за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 78, шляхом підписання акту приймання-передачі майна;

- даною постановою встановлено, що Комунальним підприємством «Київський метрополітен» повністю виконано умови договору №158-ДБМ від 29.12.2008 відносно сплати компенсації Публічному акціонерному товариству «ДОК-3» в розмірі 50 832 257,00 грн.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2019 справа № 910/10594/18 передана на розгляд колегії суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.

Ухвалою від 11.03.2019 колегією суддів у складі: Калатай Н.Ф. (головуючий), судді Зубець Л.П., Мартюк А.І.:

- відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Київський метрополітен» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2019 у справі № 910/10594/18;

- встановлено строк для подання відзивів на апеляційну скаргу, заперечень, клопотань та письмових пояснень - до 27.03.2019;

- учасникам процесу роз'яснено, що відповідно до приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1); заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2);

- розгляд справи 910/10594/18 призначено на 03.04.2019 о 14:40;

- сторони попереджено, що нез'явлення їх представників в судове засідання не є перешкодою в розгляді апеляційної скарги.

27.03.2019 від відповідача 1 через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач 1 просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з посиланням на ті ж самі обставини, що й під час розгляду справи в суді першої інстанції, а саме на те, що спірний договір не порушує публічний порядок та прав позивача, додатково зазначивши про те, що наявні підстави вважати, що постанова Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2019 у справі № 910/12281/13 була прийнята з порушенням норм матеріального права та неправильним застосуванням норм процесуального права.

09.04.2019 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу.

Станом на 24.04.2019 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідач 2 повноважних представників в судове засідання не направив, про причини неявки суду не повідомив.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників учасників в судове засідання не визнана обов'язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників відповідача 2 за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити, представник відповідача 1 проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а оспорюване рішення суду першої інстанції - без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги, матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача 1, з урахуванням правил ст. ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила таке.

З матеріалів справи слідує, що 29.04.1993 Київська міська рада народних депутатів прийняла рішення № 32 «Про погодження Київській дирекції будівництва метрополітену та дирекції будівництва спеціальних інженерних споруд місця розташування Подільсько-Воскресенської лінії Київського метрополітену і Подільського мостового переходу через р. Дніпро».

Як зазначив позивач у позові, вказане рішення прийнято з метою забезпечення транспортним зв'язком північної частини лівобережжя Києва - районів Троєщини, Вигурівщини, Воскресенки та Райдужного з правобережною частиною міста, на підставі Генерального плану розвитку м.Києва, рішення виконкому Київської міської ради народних депутатів від 17.02.1992 № 160 «Про техніко-економічні обґрунтування Подільсько-Воскресенської лінії метрополітену та Подільського мостового переходу через р. Дніпро», спільних висновків науково-технічної ради Держбуду України і української архітектурно-містобудівної ради при Держбуді України (протокол від 15.04.1992 № 6), містобудівної ради при Головкиївархітектурі (протокол від 17.03.1993 № 118с), а також висновку державної екологічної експертизи Міністерства охорони навколишнього природного середовища України (лист від 04.02.1993№ 001-78).

Пунктами 1, 3 розпорядження Київської міської ради № 1312 від 20.07.2004 вирішено відновити у 2004 році роботи з проектування та спорудження Подільсько-Вигурівської лінії Київського метрополітену від станції «Вокзальна» до житлового масиву Вигурівщина-Троєщина з будівництвом електродепо. Зобов'язано Комунальне підприємство «Київський метрополітен» розробити та затвердити в установленому порядку завдання на проектування та проектно-кошторисну документацію зі спорудження Подільсько-Вигурівської лінії Київського метрополітену від станції «Вокзальна» до житлового масиву Вигурівщина-Троєщина з електродепо, з урахуванням відновлення робіт зі спорудження Подільського мостового переходу через р. Дніпро у м. Києві.

Розпорядженням Київської міської ради № 1312 від 20.07.2004 затверджено акт № 11 від 03.12.2008 щодо визначення розмірів компенсацій, збитків та відшкодування витрат, пов'язаних з винесенням будівель та споруд ВАТ «Київоздоббуд», ВАТ завод «Супутник» та ВАТ «ДОК-3» з території будівництва Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену в м. Києві, затверджений розпорядженням від 19.12.2008 № 1759 виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), вирішено погодити оціночну вартість збитків, у тому числі, Відкритого акціонерного товариства «ДОК-3», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 78, у зв'язку з будівництвом Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену на підставі незалежної оцінки, виконаної приватним підприємством «Автоексперт».

29.12.2008 позивач та Відкрите акціонерне товариство «ДОК-3» уклали договір № 158-ДБМ щодо врегулювання земельно-майнових питань та виплати компенсацій Відкритому акціонерному товариству «ДОК-3», пов'язаних з будівництвом Подільського мостового переходу через р. Дніпро та Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену у м. Києві (далі - Договір № 158-ДБМ від 29.12.2008) (а.с. 20-21 т. 1), за яким сторони прийняли на себе зобов'язання щодо врегулювання усіх земельних, технологічних та майнових питань ВАТ «ДОК-3», пов'язаних з будівництвом Подільського мостового переходу через р. Дніпро та Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену, а саме: досягнення згоди з вирішення питання щодо розміру земельної ділянки та площі виробничих будівель, споруд і інженерних мереж (або їх частини), які підпадають в зону відчуження за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 78; умови їх вилучення і надання відповідної компенсації ВАТ «ДОК-3», в тому числі, шляхом часткової реконструкції комбінату, метою якої є забезпечення нормального і безперебійного функціонування об'єктів ВАТ «ДОК-3», як єдиного технологічного і майнового комплексу, як під час будівництва так і в подальшій експлуатації Подільського мостового переходу та Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену.

У Договорі № 158-ДБМ від 29.12.2008 сторонами погоджено, що:

- ВАТ «ДОК-3» зобов'язується відмовитись від права власності на комплекс будівель і споруд, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 78, а позивач - сплатити ВАТ «ДОК-3» компенсацію за нього, визначену в цьому договорі (п. 2.1);

- ВАТ «ДОК-3» зобов'язується передати позивачу одночасно з відмовою від права власності на об'єкт усі документи, що стосуються об'єкту та підлягають переданню разом з ним згідно з чинним законодавством України та вимогами, що звичайно ставляться (п. 2.3);

- ВАТ «ДОК-3» гарантує, що об'єкт належить йому на праві власності, не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов'язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, державними органами і державою, а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченого чинним законодавством (п. 2.4);

- розмір грошової компенсації за об'єкт становить з урахуванням ПДВ 50 832 257 грн. (п. 2.7);

- ВАТ «ДОК-3» на умовах цього договору зобов'язується відмовитись від права користування земельною ділянкою загальною площею 1,87 га, в тому числі площею 1,73 га, яка знаходиться у м. Києві по вул. Межигірська, 78 і на якій розташовано об'єкт (далі - земельна ділянка), при умові виділення ВАТ «ДОК-3» окремої рівноцінної земельної ділянки для перенесення виробничих потужностей (п. 2.9);

- за відмову ВАТ «ДОК-3» від права власності на об'єкт, позивач сплачує ВАТ «ДОК-3» суму грошової компенсації, визначеної в п. 2.7 договору, з них зобов'язання на 2008 рік складають, з урахуванням ПДВ, 10 810 000,00 грн. (п. 3.1);

- виплата компенсації за цим договором здійснюється за рахунок коштів місцевого бюджету (п. 3.2);

- за відмову ВАТ «ДОК-3» від права користування земельною ділянкою, ВАТ «ДОК-3» має отримати рівноцінну земельну ділянку в користування для розміщення виробничих потужностей. Для цього ВАТ «ДОК-3» повинен звернутись із відповідним клопотанням до Київської міської ради, КП «Київський метрополітен» має сприяти в прийнятті рішення Київської міської ради щодо надання в користування ВАТ «ДОК-3» рівноцінної земельної ділянки (п. 3.3);

- ВАТ «ДОК-3» відмовляється від права користування земельною ділянкою та права власності на об'єкт при настанні одразу двох умов: винесення рішення Київською міською радою про надання комбінату в користування рівноцінної земельної ділянки та надходження на рахунок комбінату грошової компенсації в розмірі, визначеному в п. 2.7 цього Договору (п. 4.1);

- після настання одразу всіх умов визначених п. 4.1 Договору, ВАТ «ДОК-3» здійснює відмову від права користування земельною ділянкою шляхом оформлення письмової згоди комбінату, складеної в довільній формі, яка підписується головою правління ВАТ «ДОК-3» і скріплюється печаткою ВАТ «ДОК-3» та відмову від права власності на об'єкт шляхом підписання акту приймання-передачі майна (п. 4.2);

- договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань (п. 7.1 Договору в редакції додаткової угоди від 12.08.2009).

21.01.2010 ВАТ «ДОК-3» як сторона 1 та ТОВ «Деснянськпарксервіс» як сторона 2 уклали договір співробітництва, предметом якого є співробітництво сторін щодо здійснення модернізації, ремонту, експлуатації і обслуговування нежитлових будівель, які знаходяться за адресою м. Київ, вул. Межигірська, 78, а саме: заводоуправління, прибудова до будівлі (літера А) загальною площею 1 745,1 кв.м; будівля механічного цеху (літера С) загальною площею 392, 4 кв.м; будівля лісоцеху (літера Ь) загальною площею 1 975, 9 кв.м, які зареєстровані на праві власності за стороною 1 на умовах і в порядку, передбачених договором.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2012 у справі № 5011-62/8193-2012 за позовом Заступника прокурора м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради, Київської міської державної адміністрації та КП «Київський метрополітен» до ПАТ «ДОК-3» та ТОВ «Деснянськпарксервіс» вищезгаданий Договір співробітництва від 21.01.2010визнаний недійсним.

Вказане рішення в апеляційному та касаційному порядку не переглядалося.

Зазначеним рішенням у справі № 5011-62/8193-2012 було встановлено наступні обставини:

- укладання Договору № 158-ДБМ від 29.12.2008 щодо врегулювання земельно-майнових питань та виплати компенсацій ВАТ «ДОК-3», пов'язаних з будівництвом Подільського мостового переходу через р. Дніпро та Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену у м. Києві, було обумовлено необхідністю виконання приписів нормативно-правових актів та з метою забезпечення суспільних інтересів територіальної громади міста Києва та держави України в цілому, враховуючи особливий статус міста Києва, як столиці України;

- ВАТ «ДОК-3» як сторона за Договором № 158-ДБМ від 29.12.2008, яка прийняла на себе зобов'язання відмовитись від права власності на нерухомість, що розташована у м. Києві по вул. Межигірська, 78, та отримала за це першочергово бюджетні грошові кошти у розмірі 10 810 000,00 грн., усвідомлювала негативні наслідки, які могло спричинити виконання Договору про співробітництво від 21.01.2010, що передбачав модернізацію та набуття відповідачем 2 у власність нерухомості, про відмову від якої йшлося у Договорі № 158-ДБМ від 29.12.2008;

- службові особи ВАТ «ДОК-3», усвідомлюючи, що нежитлові приміщення за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 78 повинні бути передані КП «Київський метрополітен» за Договором № 158-ДБМ від 29.12.2008, вступили у попередню злочинну змову з службовими особами ТОВ «Деснянськпарксервіс» та 21.01.2010 року уклали з ними завідомо невигідний та вочевидь збитковий договір про співробітництво, використовуючи який та на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.10.2010, передали право власності на нежитлові будівлі загальною площею 4 113, 4 кв.м, вартістю 25 240 223,00 грн. за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 78, ТОВ «Деснянськпарксервіс»;

- нормативно-правові акти, прийняті у зв'язку із будівництвом Подільського мостового переходу через р. Дніпро та Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену у м. Києві (розпорядження Кабінету Міністрів України «Про технічно-економічне обґрунтування будівництва четвертої лінії метро у м. Києві» від 14.05.1993 № 302-р; розпорядження Київської міської ради «Про відновлення робіт із проектування та спорудження Подільсько-Вигурівської лінії Київського метрополітену від станції «Вокзальна» до житлового масиву Вигурівщина-Троєщина з електродепо» від 20.07.2004 № 1312, розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про затвердження проекту дільниці Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену в м. Києві від станції «Глибочицька» до станції «Райдужна» з відгалуженням в бік житлового масиву Вигурівщина-Троєщина» від 20.05.2008 № 696, розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Про створення комісії з вирішення земельно-майнових питань і визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам» від 30.04.2008 № 608), були опубліковані у визначеному законом порядку, внаслідок чого ТОВ «Деснянськпарксервіс» за всіма обставинами мало бути відомо, що об'єкти по вул. Межигірська, 78, у м. Києві, передані ВАТ «ДОК-3» як вклад у сумісну діяльність, підлягають знищенню з метою реалізації будівництва Подільського мостового переходу через р. Дніпро та Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену у м. Києві;

- не починаючи виконання договору та не проводячи роботи стосовно модернізації, ремонту, експлуатації і обслуговування нежитлових будівель, які знаходяться за адресою м. Київ, вул. Межигірська, 78, а саме: заводоуправління, прибудова до будівлі (літера А) загальною площею 1 745,1 кв.м; будівля механічного цеху (літера С) загальною площею 392, 4 кв.м; будівля лісоцеху (літера Ь) загальною площею 1 975, 9 кв.м, було ініційовано спір про право власності на вказане майно у Бориспільському міськрайонному суді Київської області, що, в тому числі, як вказувалося вище, фактично спричинило перешкоди при будівництві Подільського мостового переходу через р. Дніпро та Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену у м. Києві та порушення інтересів суспільства;

- Договір про співробітництво від 21.01.2010 було підписано ВАТ «ДОК-3» з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства;

- ВАТ «ДОК-3» при підписанні Договору від 21.01.2010 з ТОВ «Деснянськпарксервіс» знало та усвідомлювало суспільно небезпечні наслідки, які виражалися у зупиненні робіт по будівництву Подільського мостового переходу через р. Дніпро та Подільсько-Вигурівської лінії метрополітену у м. Києві, неможливості реалізації проекту по створенню нової гілки метрополітену та порушенні, як результат, інтересів суспільства щодо забезпечення транспортним сполученням у визначеному напрямку.

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 12.12.2013 у справі № 758/15968/13-к ОСОБА_7 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 365-1 Кримінального кодексу України, та призначено покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 7 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій, строком на один рік.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 своїми умисними діями, які полягають у перевищенні службових повноважень службовою особою юридичної особи приватного права, тобто у вчиненні дій, які явно виходили за межі наданих йому прав та повноважень та виразились у незаконному відчуженні майна ВАТ «ДОК-3» вартістю 45 240 223,00 грн., за яке КП «Київський метрополітен» було сплачено 10 810 000 грн, що спричинили тяжкі наслідки інтересам держави та акціонерів підприємства, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 365-1 Кримінального кодексу України.

Водночас 15.12.2011 ТОВ «Деснянськпарксервіс» як продавець та ТОВ «Бетоніндустріяпроект» як покупець уклали договір купівлі-продажу № 2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А., та зареєстрований в реєстрі за № 4121, за яким продавець передав у власність, а покупець прийняв у власність нерухоме майно, яким є 1/2 частина, що складає 1/2 ідеальну частку від нежитлових будівель: заводоуправління, прибудова до будівлі (літ. А) загальною площею 1 745,10 кв.м, будівля механічного цеху (літ. С) загальною площею 392,40 кв.м, будівля лісоцеху (літ. Ь) загальною площею 1 975, 90 кв.м, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 78.

Комунальне підприємство «Київський метрополітен» звернулось до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 2 від 15.12.2011, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А., та зареєстрованого в реєстрі за № 4121 (справа № 910/5133/16).

Справа № 910/5133/16 розглядалась судами неодноразово.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 12.06.2017, залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2017 у справі №910/5133/16, позов задоволено частково, визнано недійсним договір купівлі-продажу № 2 від 15.12.2011, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А., та зареєстрований в реєстрі за № 4121, у задоволенні вимог про скасування державної реєстрації відмовлено.

Суди, визнаючи недійсним вказаний договір, виходили з положень ст. 228 ЦК України, ч.1 ст. 207, ст. 208 ГК України та зазначили, що господарське зобов'язання, що не відповідає вимогам закону, або вчинено з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, може бути на вимогу однієї із сторін, або відповідного органу державної влади визнано судом недійсним повністю або в частині. При цьому судами підкреслено, що власний інтерес позивача полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності ПАТ «ДОК-3», оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації позивачем його прав та обов'язків по спорудженню Подільсько-Воскресенської лінії Київського метрополітену та Подільського мостового переходу через р. Дніпро, з метою забезпечення суспільних інтересів територіальної громади міста Києва та держави України в цілому, враховуючи особливий статус міста Києва, як столиці України.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.10.2018 у справі № 910/5133/16 скасовано постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2017 у справі № 910/5133/16 у частині задоволення позову Комунального підприємства «Київський метрополітен» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бетоніндустріяпроект» про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 15.12.2011 № 2, укладеного між ТОВ «Бетоніндустріяпроект» та ТОВ «Деснянськпарксервіс», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А., та зареєстрованого в реєстрі за № 4121, та ухвалено у цій частині нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову в цій частині, в іншій частині постанову Київського апеляційного господарського суду від 11.10.2017 та рішення Господарського суду міста Києва від 12.06.2017 у справі № 910/5133/16 залишено у силі.

Як слідує з матеріалів справи, окрім вищезгаданого договору купівлі-продажу № 2 від 15.12.2011, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 4121, його сторонами цією ж саме датою (15.12.2011 - примітка суду) було укладено й договір купівлі-продажу № 1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А. та зареєстрований в реєстрі за № 4120, предметом продажу за яким була друга половина (1/2 ідеальна частка) нежитлових будівель: заводоуправління, прибудова до будівлі (літ. А) загальною площею 1 745,10 кв.м, будівля механічного цеху (літ. С) загальною площею 392,40 кв.м, будівля лісоцеху (літ. Ь) загальною площею 1 975, 90 кв.м, що розташовані за адресою: м. Київ, вул. Межигірська, 78.

Вказаний договір рішенням Господарського суду міста Києва від 07.06.2016 у справі № 910/48/16 за позовом КП «Київський метрополітен» до ТОВ «Бетоніндустріяпроект» та ТОВ «Деснянськпарксервіс» про визнання недійсним договору, було визнано недійсним.

28.07.2016 відповідач 2 як продавець та відповідач 1 як покупець уклали договір купівлі-продажу нежитлових приміщень (з відкладальною умовою), посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Єгоровою М.Є. та зареєстрований в реєстрі за № 1297 (далі Договір) (а.с. 183-185 т. 1), за яким відповідач 2 передає у власність відповідача 1, а відповідач 1 приймає у власність нежитлові приміщення - групи приміщень № 2-5 в літ. «С», які знаходяться за адресою: м.Київ, вул. Межигірська, буд. 78 (пункт 1), загальна площа нежитлових приміщень 75,20 кв.м (пункт 2).

Відповідно до п. 3 Договору нежитлові приміщення, які відчужуються за цим договором, належать відповідачу 2 на праві власності, право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про право власності: 15525850, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 00, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, номер інформаційної довідки: 64569175, виданою Єгоровою М.Є., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 28.07.2016.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилається на те, що Договір суперечить публічному порядку, а відтак, є недійсним на підставі ст. 228 ЦК України. Також позивач зазначає про те, що Договір порушує його інтереси та унеможливлює виконання ним функцій, покладених на нього чинним законодавством.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог, що колегія суддів вважає вірним з огляду на таке.

Відповідно до частин 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що:

- судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.;

- зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України);

- відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Згідно з ч. 1 ст. 228 ЦК України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним (ч. 2 ст. 228 ЦК України).

У постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 у справі № 6-1528цс15 та в постанові Верховного Суду від 07.02.2018 у справі № 909/278/17 викладено таку правову позицію:

- виділяючи правочин, що порушує публічний порядок, як окремий вид нікчемних правочинів, ЦК України виходить зі змісту самої протиправної дії та небезпеки її для інтересів держави і суспільства загалом, а також значимості порушених інтересів внаслідок вчинення такого правочину;

- при цьому категорія публічного порядку застосовується не до будь-яких правовідносин у державі, а лише щодо суттєвих основ правопорядку;

- з огляду на зазначене, зроблено висновок, що публічний порядок - це публічно-правові відносини, які мають імперативний характер і визначають основи суспільного ладу держави;

- отже, положеннями статті 228 ЦК України визначено перелік правочинів, які є нікчемними як такі, що порушують публічний порядок;

- такими є правочини, що посягають на суспільні, економічні та соціальні основи держави, зокрема правочини, спрямовані на використання всупереч закону комунальної, державної або приватної власності; правочини, спрямовані на незаконне відчуження або незаконне володіння, користування, розпорядження об'єктами права власності українського народу - землею як основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, її надрами, іншими природними ресурсами (ст. 14 Конституції України); правочини щодо відчуження викраденого майна; правочини, що порушують правовий режим вилучених з обігу або обмежених в обігу об'єктів цивільного права тощо;

- усі інші правочини, спрямовані на порушення інших об'єктів права, передбачені іншими нормами публічного права, не вважаються такими, що порушують публічний порядок;

- при кваліфікації правочину за ст. 228 ЦК України потрібно враховувати вину, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

З огляду на вказані висновки у справі № 6-1528цс15, скасовуючи рішення попередніх інстанцій у справі № 910/5133/16, якими було визнано недійсним договір № 2 від 15.12.2011, і ухвалюючи нове рішення про відмову позивачу в задоволенні вимог у цій частині, Верховний Суд у постанові від 02.10.2018 дійшов висновків, що суди першої та апеляційної інстанції не визначили, в чому саме полягає порушення публічного порядку та яким чином порушені суспільні інтереси укладенням спірного договору купівлі-продажу, а лише вказали про порушення інтересу позивача стосовно необхідності залишити предмет правочину у власності ПАТ «ДОК-3», оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації позивачем його прав та обов'язків по спорудженню Подільсько-Воскресенської лінії Київського метрополітену та Подільського мостового переходу через р. Дніпро, з метою забезпечення суспільних інтересів територіальної громади міста Києва та держави України в цілому, враховуючи особливий статус міста Києва, як столиці України. Верховний Суд визнав твердження судів попередніх інстанцій помилковим, оскільки, на переконання колегії суддів, у даному випадку позивач, неправильно використовуючи спосіб захисту порушеного права, подав позов за захистом прав іншої юридичної особи - ПАТ «ДОК-3».

Рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/48/16 від 07.06.2016, яким визнано недійсним договір купівлі-продажу № 1 від 15.12.2011 і на яке посилається позивач, не є підставою вважати, що Договір, недійсність якого є предметом доказування у цій справі, суперечить ст. 228 ЦК України, тобто що його сторони - відповідачі у справі або одна із сторін мали намір порушити публічний порядок.

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано доказів наявності у відповідачів умислу на настання протиправних наслідків, позивач не вказав, в чому саме полягає порушення публічного порядку та яким чином порушені суспільні інтереси укладенням між відповідачами оспорюваного договору купівлі-продажу.

Вказані обставини унеможливлюють визнання Договору недійсним на підставі ст. 228 ЦК України.

Крім того, слід зазначити про таке.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст. 4 ГПК України).

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, суду належить зважати й на його ефективність. Ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, доводи позивача про порушення його власних інтересів внаслідок укладення відповідачами спірного правочину свого підтвердження в ході розгляду справи не знайшли, оскільки фактично позов подано за захистом прав іншої юридичної особи - ПАТ «ДОК-3».

Вказана правова позиція викладена й в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 02.10.2018 по справі № 910/5133/16, якою позивачу відмовлено у визнанні недійсним з тих же підстав договору купівлі-продажу від 15.12.2011 № 2, укладеного між ТОВ «Бетоніндустріяпроект» та ТОВ «Деснянськпарксервіс», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А., та зареєстрованого в реєстрі за № 4121, тобто одного з договорів, на підставі яких майно, яке є предметом оспорюваного у цій справі Договору, фактично вибуло з власності ПАТ «ДОК-3».

При цьому слід врахувати те, що з наявних в матеріалах справи доказів неможливо встановити, предметом якого саме з двох договорів - № 1 або № 2, укладених 15.12.2011 між ТОВ «Бетоніндустріяпроект» та ТОВ «Деснянськпарксервіс», є майно, купівля-продаж якого є предметом оспорюваного у цій справі Договору.

Також колегія суддів погоджується з судом першої інстанції в тому, що обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом визнання Договору недійсним згідно зі ст. 228 ЦК України не відповідає ефективному засобу захисту цивільних прав та інтересів позивача, оскільки:

- за правилами ч.3 ст. 228 ЦК України при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного, а при наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави;

- відповідно, застосування по відношенню до відповідачів (сторін спірного договору) правових наслідків нікчемного правочину, передбачених ст. 228 ЦК України, до відновлення майнових прав позивача не призведе.

У постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/5133/16 суд відзначив, що:

- КП «Київський метрополітен» є кредитором і членом комітету кредиторів ПАТ «ДОК-3» у межах справи про банкрутство останнього, а арбітражний керуючий боржника неналежно виконує свої обов'язки та його місцеперебування взагалі невідомо;

- КП «Київський метрополітен» не скористався всіма правами як кредитора у межах справи про банкрутство ПАТ «ДОК-3» задля вирішення питання повернення боржнику спірного майна від теперішніх власників, беручи до уваги можливість подачі віндикаційного позову арбітражним керуючим (боржником), як це неодноразово зазначав Верховний Суд України при вирішенні позовів про витребування майна від добросовісних набувачів - постанови Верховного Суду України від 16.12.2015 у справі № 6-1158цс15, від 25.01.2017 у справі №916/2131/15;

- викладене свідчить про можливість КП «Київський метрополітен» як кредитора боржника, захистити свої права шляхом ініціювання питання заміни арбітражного керуючого (відсторонення керівника) в справі про банкрутство ПАТ «ДОК-3» та спонукання арбітражного керуючого за умови належного виконання ним своїх обов'язків подати відповідний позов у межах справи про банкрутство.

Дослідивши наявні в матеріалах справи документальні докази, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не доведено наявності встановлених цивільним законодавством умов для визнання укладеного між відповідачами Договору недійсним з підстав, зазначених ним у позовній заяві, а відтак, суд першої інстанції правомірно відмовив позивачу у задоволенні позову.

Посилання позивача на висновки, що їх встановлено в постанові Північного апеляційного господарського суду у справі № 910/12281/13 від 31.01.2019 колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки вказане судове рішення станом на дату ухвалення рішення у справі № 910/10594/18 винесено не було, а відтак, будь-які факти, які в ньому встановлені, не можуть бути підставою для скасування оспорюваного рішення у справі № 910/10594/18.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Комунального підприємства «Київський метрополітен» задоволенню не підлягає, рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2019 у справі № 910/10594/18 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам, матеріалам справи і залишається без змін, оскільки підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 129 ГПК України всі судові витрати по справі покладаються на позивача.

Керуючись ст. 267-270, 273, 275-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Київський метрополітен» на рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2019 у справі № 910/10594/18 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 16.01.2019 у справі № 910/10594/18 залишити без змін.

3. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

5. Повернути до Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/10594/18.

Повний текст постанови складено: 25.04.2019

Головуючий суддя Н.Ф. Калатай

Судді А.І. Мартюк

Л.П. Зубець