ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" квітня 2019 р. Справа№ 911/1077/18
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого: Чорногуза М.Г.
суддів: Хрипуна О.О.
Агрикової О.В.
в порядку письмового провадження, відповідно до п. 13 ст. 8 ГПК України
розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи - підприємця Старчого Романа Миколайовича
на рішення Господарського суду Київської області від 21 листопада 2018 року (повний текст складено 11.01.2019 р.)
у справі № 911/1077/18 (суддя Бацуца В.М.)
за позовом Головного управління статистики у Київській області,
до Фізичної особи - підприємця Старчого Романа Миколайовича,
третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, - Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області,
про стягнення 59 323,65 грн., -
в с т а н о в и в :
1.ІСТОРІЯ СПРАВИ:
1.1. короткий зміст позовних вимог
1.1.1 Головне управління статистики у Київській області звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою про стягнення 59 323,65 грн., з яких заборгованість за договором оренди у розмірі 58385,20 грн. (за квітень та травень 2018 р.) та нарахована на неї пеня у розмірі 547,86 грн., а також борг за договором про відшкодування витрат у розмірі 379,70 грн. (березень-травень 2018 р.) та нарахована на нього пеня у розмірі 10,86 грн. (а.с. 4-7).
1.1.2 Позовні вимоги мотивовані з огляду на невиконання відповідачем обов`язків щодо сплати у повному обсязі орендної плати за договором оренди № 1871 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 23.08.2016 р., укладеного між РВ ФДМУ по Київській області та ФОП Старчим Р. М., а також щодо відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна і на надання комунальних послуг за договором б/н про відшкодування витрат Головного управління статистики у Київській області на утримання орендованого нерухомого майна та на надання комунальних послуг орендарю від 01.09.2016 р.

1.2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції
1.2.1 Рішенням Господарського суду Київської області від 21 листопада 2018 року справі № 911/1077/18 позов задоволено повністю (а.с.246-253).

1.3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги;
1.3.1 ФОП Старчий Р.М. звернувся з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Київської області від 21.11.2018 р. у справі № 911/1077/18, в якій просить призначити судову будівельно-технічну експертизу орендованої будівлі, оскаржуване рішення скасувати та постановити нове рішення, а також здійснити розподіл судових витрат.

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ:
2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання:
2.1.1 Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 лютого 2019 року, апеляційна скарга ФОП Старчого Р.М. у судовій справі №911/1077/18 передана на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Чорногуз М.Г., судді Агрикова О.В., Хрипун О.О.
2.1.2 Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2019 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Старчого Р.М. на рішення Господарського суду Київської області від 21 листопада 2018 року у справі №911/1077/18, яку вирішено розглядати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

2.2. Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу;
2.2.1 У апеляційній скарзі позивач зазначає, що судом допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
2.2.2 Судом розглянуто справу у порядку спрощеного позовного провадження з порушенням встановленого ст. 248 ГПК України строку.
2.2.3 Судом не взято до уваги те, що позивач не є стороною договору оренди №1871, що за доводами відповідача свідчить про відсутність у позивача права пред`явлення вимог по стягненню заборгованості з орендної плати, основної заборгованості з орендної плати, пені за несвоєчасну сплату орендної плати. Належним позивачем є Регіональне відділення Фонду державного майна України.
2.2.4 Відповідач вказує, що позивачем та третьою особою приховано від відповідача реальний стан орендованого приміщення. Також зазначено про неможливість використання приміщення з огляду на аварійність його стану та неможливість усунення пошкоджень шляхом простого поточного чи капітального ремонту.
2.2.5 Відповідач вказує, що після підписання Договору оренди не використовував орендоване приміщення за призначенням, тому що об`єкт оренди потребує капітального ремонту та те, що він був вимушений припинити вносити орендну плату з огляду на невиконання балансоутримувачем передбачених договором про відшкодування витрат зобов`язань та не надання орендодавцем можливості щодо узгодження для здійснення невід`ємних поліпшень орендованого приміщення. Для встановлення факту неналежного виконання балансоутримувачем своїх обов`язків відповідач просив призначити експертизу.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
2.3.1 Позивач вказує, що оскаржуване рішення винесене без порушень норм матеріального та процесуального права із повним дослідженням всіх доказів та обставин, які мали значення для справи.

2.4. Інші процесуальні дії у справі:
2.4.1 Розглянувши викладене у апеляційній скарзі клопотання про призначення експертизи колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для його задоволення з огляду на наступне.
На вирішення експертизи відповідач просив поставити наступні питання: встановлення відповідності/невідповідності даної будівлі вимогам державних будівельних норм. При виявлені невідповідностей вимогам ДБН, зазначити, чи можливо використання даного приміщення для розміщення торгівельного об`єкта продажу продовольчих товарів(згідно п. 1.1. Договору про відшкодування витрат); чи забезпечено Балансоутримувачем обслуговування, експлуатація та ремонт будівлі для її використання за призначенням (п. 1.1. Договору про відшкодування витрат). Якщо ні, то чи можливе її використання в такому стані взагалі? який ступінь будівельної готовності даного об`єкта (будівлі)? Чи можливе використання даного приміщення за призначенням? яка ступінь капітальності (ступінь вогнестійкості) об`єкта? Чи можливе використання об`єкта в даному вигляді для безпеки для життя і здоров`я людей? чи є даний об`єкт (будівля) аварійним? Якщо так, чи можливе використання її за призначенням без загрози життя та здоров`ю людей? яке функціональне призначення даної будівлі? чи можливо використання даної будівлі за призначенням, а саме: розміщення торгівельного об`єкта (згідно п.1.1. Договору про відшкодування витрат)?
Судом першої інстанції відмовлено у задоволенні аналогічного клопотання, з підстав того, що при вирішенні спору у даній справі не є необхідним проведення судової будівельно-технічної експертизи щодо визначення якості та стану орендованого приміщення, оскільки стан орендованого приміщення зафіксований і встановлений у акті приймання-передачі орендованого майна від 26.08.2016 р., підписаному сторонами договору і не заперечується учасниками справи.
За змістом ст. 99 ГПК України, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
В силу приписів ст. 73 ГПК України висновок експерта є одним із засобів доказування в господарському процесі.
Отже, заявляючи клопотання про призначення судової експертизи позивач мав обґрунтувати неможливість надання ним експертного висновку у строки, встановлені для подання доказів, а також те, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.
Відповідачем не обґрунтовано неможливість надання ним експертного висновку у строки, встановлені для подання доказів.
У клопотанні відповідач просить призначити експертизу для встановлення факту неналежного виконання балансоутримувачем своїх обов`язків згідно Договору про відшкодування витрат та встановлення стану орендованого майна. Проте виконання/невиконання позивачем обов`язків за договором про відшкодування витрат не входить до предмету дослідження у справі про стягнення з орендаря заборгованості, а стан орендованого майна підтверджується наявним у матеріалах справи Актом приймання-передачі орендованого майна від 26.08.2016 р., що свідчить про відсутність необхідності у спеціальних знаннях для з`ясування обставин, що мають значення для справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
1. ПОЗИЦІЯ СУДУ:
1.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи;
1.1.1. 23 серпня 2016 року між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області (далі - третя особа), як орендодавцем та ФОП Старчим Р.М. (далі - відповідач), як орендарем укладено Договір оренди № 1871 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності, згідно з п. 1.1. якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування державне нерухоме майно - нежитлову (адміністративну) будівлю, загальною площею 262, 3 кв. м., реєстровий номер за ЄРОДВ 02360731.1.АААДЕЖ481 (далі - Майно), що розміщена за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Грушевського, 1 та перебуває на балансі Головного управління статистики у Київській області, (далі - Балансоутримувач) (т.І, а.с. 13-16).
1.1.2. Відповідно до п. 1.3. договору оренди, стан майна на момент укладення договору визначається в акті приймання-передачі, підписання якого сторонами є узгодженням комплектності, стану та призначення майна, відсутності потреби проведення поточного та інших видів ремонту. Орендар, підписавши акт приймання-передачі, підтверджує отримання вичерпної інформації про особливі властивості та недоліки майна, які можуть бути небезпечними для життя, здоров?я, майна орендаря або інших осіб чи призвести до пошкодження самого майна під час користування ним.
1.1.3. Пунктом 3.1. договору оренди передбачено, що орендна плата визначена за результатами конкурсу на право оренди державного майна і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку березень 2016 р. 29 600, 00 грн.
1.1.4. Пунктом 3.2. договору оренди передбачено, що нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.
1.1.5. Пунктом 3.3. договору оренди передбачено, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.
1.1.6. Пунктом 3.6. договору оренди передбачено, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу у співвідношенні 50 % до 50 % щомісяця, не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.
1.1.7. Пунктом 3.7. договору оренди передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному пунктом 3.6. співвідношенні, відповідно до чинного законодавства України, з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.
1.1.8. Пунктом 5.3. договору оренди передбачено, що орендар зобов`язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу (у платіжних дорученнях, які оформлює орендар, вказується "Призначення платежу" за зразком, наведеним у розділі 11 договору).
1.1.9. Пунктом 5.11. договору оренди передбачено, що орендар зобов`язується здійснювати витрати, пов`язані з утриманням орендованого майна.
1.1.10. Пунктом 10.1. договору оренди визначено, що цей договір укладено строком на 10 років, що діє з 23.03.2016 р. до 22.08.2026 р.
1.1.11. 26 серпня 2016 року Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області, як орендодавцем передано, а ФОП Старчим Р.М., як орендарем прийнято в строкове платне користування майно нежитлову (адміністративну) будівлю, загальною площею 262, 3 кв.м, реєстровий номер за ЄРОДВ 02360731.1.АААДЕЖ481(далі - Майно), що розміщена за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Грушевського, 1 та обліковується на балансі Головного управління статистики у Київській області, , що підтверджується підписаним Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Київській області та ФОП Старчим Р.М. Актом приймання-передачі орендованого майна від 26.08.2016 р., який також погоджено Головним управлінням статистики по Київській області (далі позивач) (т.І, а.с. 18).
1.1.12. У п. 2 Акту від 26.08.2016 р. зазначено, що оглядом встановлено, що: "дах будівлі має зношений вигляд, протікає і одночасно має наскрізні діри. Більшість віконних пройомів будівлі мають зношений стан і є без скла. Дверні пройоми частково відсутні, а існуючі мають зношений стан. Частково відсутня підлога, а залишки мають зношений стан. Штукатурка стіни будівлі частково відсутня, а існуюча має чисельні тріщини. Електрообладнання будівлі разом з електричною проводкою та лічильником відсутнє. Внутрішня система опалення будівлі відсутня. Внутрішня система водопостачання та водовідведення будівлі відсутня; технічний і пожежобезпечний стан будівлі задовільний."
1.1.13. 01 вересня 2016 року між позивачем, як балансоутримувачем та відповідачем, як орендарем укладено Договір б/н про відшкодування витрат Головного управління статистики у Київській області на утримання орендованого нерухомого майна та на надання комунальних послуг орендарю (далі договір про відшкодування), згідно з п. 1.1. якого балансоутримувач забезпечує обслуговування, експлуатацію та ремонт будівлі, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Васильків, вул. Грушевського, 1, загальною площею 262,3 кв.м., а також утримання прибудинкової території, а орендар бере участь у витратах балансоутримувача на виконання вказаних робіт пропорційно до займаної ним площі в цій будівлі з урахуванням допоміжних площ. Орендар користується приміщенням згідно договору оренди № 1871 індивідуально визначеного (нерухомого) майна, що належить до державної власності від 23.08.2016 р., загальною площею 262, 3 кв.м., розміщене на 1-му поверсі будівлі (т.І, а.с. 19-20).
1.1.14. Згідно з пунктом 2.2.3. договору про відшкодування витрат орендар зобов`язується відповідно до розрахунків вносити плату на рахунок балансоутримувача за технічне обслуговування будівлі, відповідно до займаної площі на ремонт відповідно до відновної вартості приміщення; за комунальні послуги та сплачувати витрати за користування земельною ділянкою; за спеціальне використання прісних водних ресурсів. Після отримання рахунків протягом 10-ти днів необхідно вносити плату на розрахунковий рахунок балансоутримувача. Орендар зобов`язується при несвоєчасному внесенні плати на рахунок балансоутримувача сплачувати пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми наданих послуг за кожен день прострочки.
1.1.15. Пунктом 5.1. договору відшкодування витрат визначено, що цей договір вступає в силу з моменту підписання та діє до 31.12.2016 р.
1.1.16. Відповідно до п. 5.4. договору відшкодування витрат у разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну цього договору після закінчення строку його чинності протягом одного місяця, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

1.2. Обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначені відповідно до них правовідносини:
1.2.1 Відповідно до п. 2.1.2 Договору про відшкодування витрат балансоутримувача, стороною за яким є позивач, розмір плати за обслуговування та утримання будівлі, яка залежить від складу робіт і послуг, які надаються балансоутримувачу житлово-експлуатаційними, ремонтно-будівельними організаціями та іншими суб`єктами господарювання і визначається розрахунком щомісячних платежів (кошторисом витрат) за обслуговування та утримання будівлі, землекористування, комунальні та інші послуги балансоутримувача.
1.2.2 У розділі 11. Договору № 1871 зазначено реквізити для сплати платежів за договором, а саме: "ГУ ДКСУ у Київській області/Одержувач/МФО 821018, код установи 37955989, код доходу 22080200, р/р 0001, символ звітності банку: 093".
1.2.3 Позивачем надано до матеріалів справи адресовану відповідачу претензію від 02.04.2018 р. №20-06/713 про стягнення заборгованості в сумі 9646,05 грн. станом на 02.04.2018 р., яку обґрунтовано наявністю за відповідачем заборгованості за договором оренди у розмірі 9418,23 грн. та договором про відшкодування у сумі 227,82 грн. (т.І, а.с. 25).

1.3. доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції;
1.3.1. Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції вірно звернув увагу на відсутність у матеріалах справи доказів виконання відповідачем обов`язків за договором оренди і договором про відшкодування та, разом з тим, допустив неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до прийняття неправильного рішення.
1.3.2. Спір у справі виник за договором оренди щодо стягнення орендної плати з відповідача, як орендаря та за договором про відшкодування щодо стягнення з відповідача сум, які підлягають оплаті відповідно до цього договору.
1.3.3. Орендарем за договором оренди №1871 є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області. Положення договору оренди не містять реквізитів для оплати орендної плати на користь позивача, який при цьому не є стороною цього договору.
Отже належним позивачем за вимогами щодо стягнення заборгованості за договором оренди є Регіональне відділення Фонду державного майна України по Київській області, яке у даній справі має статус третьої особи.
Вказані обставини залишені поза увагою суду першої інстанції.
Вказане свідчить про те, що пред`явлені позивачем вимоги в частині стягнення на його користь заборгованості за договором оренди та нарахованої на неї пені є такими, що не підлягають задоволенню.
1.3.4. Надана позивачем претензія від 02.04.2018 р. №20-06/713 містить реквізити (р/р 4744), відмінні від зазначених у договорі оренди реквізитів (р/р 0001) для сплати орендної плати та не містить складових заборгованості за договором про відшкодування.
Доказів направлення цієї претензії відповідачу, як і доказів виставлення та направлення відповідачу рахунків, як за договором оренди №1871 так і за договором про відшкодування (з фактом отримання яких положення п. 2.2.3 договору про відшкодування пов`язує необхідність внесення плати на розрахунковий рахунок балансоутримувача) - матеріали справи не містять.
Таким чином, строк виконання зобов`язання щодо здійснення оплати за договором про відшкодування не є таким, що настав, з огляду на що у колегії суддів відсутні підстави вважати невиконання відповідачем зобов`язань за даним договором його порушенням.
1.3.5. Надані позивачем Акти приймання-передачі послуг за вересень-листопад 2016 р. та березень-червень, вересень, жовтень, грудень 2017 р. (а.с. 215-224) стосуються іншого періоду нарахування та не є підставою для здійснення оплати за укладеним з позивачем договором про відшкодування у період березень-травень 2018 року, заборгованість за яку позивачем пред`явлено до стягнення в межах даного позову.
1.3.6. Надана позивачем податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) (т.І, а.с. 211-214) також не є доказом понесення позивачем витрат, які відповідно до договору про відшкодування підлягають оплаті відповідачем.
Пунктами 1.1 та 2.2.3 договору про відшкодування передбачено обов`язок відповідача пропорційно до займаної ним площі у будівлі (262,3 м.кв.) відповідно до розрахунків вносити плату на рахунок балансоутримувача в т.ч. за користування земельною ділянкою.
У декларації зазначено, що площа земельної ділянки складає 0,320 га та визначено розрахунок податкового зобов`язання у розрізі місяців.
Отже, надана податкова декларація свідчить лише про взяття позивачем податкового зобов`язання, доказів виконання якого матеріали справи не містять.
1.3.7. Таким чином, позивачем не надано доказів наявності у нього витрат на утримання орендованого майна (за користування земельною ділянкою) у заявлений позивачем період з березня 2018 р. по травень 2018 р., які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача на підставі договору про відшкодування від 01.09.2016 р., на що суд першої інстанції також уваги не вернув та прийняв у вказаній частині невідповідне обставинам справи рішення.

1.4. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду;
1.4.1. Позивач не є стороною договору оренди, ним не надано доказів понесення витрат та виставлення рахунків за договором про відшкодування, тому колегія суддів дійшла висновку про те, що права позивача не порушені.

2. ДЖЕРЕЛА ПРАВА:
2.1. Посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;
2.1.1. У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
2.1.2. Апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч.10 ст.270 ГПК України).
2.1.3. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін матеріали справи не містять.
2.1.4. За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться
2.1.5. Враховуючи положення зазначених правових норм з урахуванням відсутності клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, перегляд оскаржуваного рішення підлягає здійсненню без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
2.1.6. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
2.1.7. Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина 1 статті 16 ЦК України).
2.1.8. Суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
2.1.9. Згідно з ч. 1 ст. 41 ГПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.
2.1.10. За змістом ч. 2 ст. 45 ГПК України позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.
2.1.11. Отже позивачем у господарській справі є особа, яка вважає, що у спірних правовідносинах її право або охоронюваний законом інтерес порушується, оспорюється чи не визнається.
2.1.12. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
2.1.13. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
2.1.14. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
2.1.15. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
2.1.16. Частинами 1, 2 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
2.1.17. Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
2.1.18. Згідно з ч. 1 ст. 283 ГК України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.
2.1.19. Частиною 1 ст. 286 ГК України передбачено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.
2.1.20. Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
2.1.21. У спорі, який виник з орендних правовідносин (за договором оренди), сторонами у справі за цим спором (позивачем та належним відповідачем) можуть бути лише власник орендованого майна (або особа, якій майно належить на іншому праві, яке передбачає також право передавати майно в оренду та вимагати повернення майна) та орендар, а у випадках, передбачених частиною 1 статті 774 ЦК України - також інша особа, якій наймач передав орендовану річ у піднайм. Аналогічна правова позиція викладена п. 19 постанови Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 910/20154/16 та у п.п. 8.1.-8.4. постанови Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 910/22422/17.
2.1.22. Сторонами договору найму (оренди) з відповідними правами та обов`язками є наймодавець (орендодавець) та наймач (орендар). Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 07.06.2017 у справі №910/9480/16, в постанові Верховного Суду від 15.03.2018 у справі № 910/20128/16.
2.1.23. Відповідно до п. 286.2 Податкового кодексу, платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями.
Отже податкова декларація свідчить лише про взяття позивачем податкового зобов`язання.
За змістом п. 287.3 Податкового кодексу України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

3. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:
3.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу
3.1.1. З огляду на те, що провадження у даній справі судом першої інстанції відкрито ухвалою від 25.05.2018 р. та прийнято оскаржуване рішення 21.11.2018 р. колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції встановленого ст. 248 ГПК України строку розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження. Разом з тим, вказане не є самостійною підставою для скасування оскаржуваного рішення.
3.1.2. Колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції вірно відхилено доводи відповідача (які також вказано у апеляційній скарзі) про відсутність у нього обов`язку щодо сплати у повному обсязі орендної плати та щодо відшкодування у повному обсязі витрат на утримання орендованого майна (за користування земельною ділянкою) за договорами у заявлений позивачем період у зв`язку із тим, що орендоване приміщення знаходиться у стані непридатному для користування і відповідач фактично ним не користувався, з огляду на те, що відповідач погодився без будь-яких заперечень на прийняття орендованого приміщення за договором у незадовільному стані на вказаних умовах, що підтверджується підписаним обома сторонами без будь-яких заперечень актом б/н приймання-передачі орендованого майна від 26.08.2016 р., у якому зафіксовано стан орендованого приміщення. Доказів розірвання договору оренди або визнання його недійсним до матеріалів справи не надано.
3.1.3. Разом з тим, колегія суддів зазначає про обґрунтованість доводів відповідача про те, що судом першої інстанції залишено поза увагою те, що позивач не є стороною договору оренди №1871, що свідчить про відсутність у нього права щодо пред`явлення вимог по стягненню заборгованості з орендної плати, основної заборгованості з орендної плати, пені за несвоєчасну сплату орендної плати, оскільки належним позивачем є Регіональне відділення Фонду державного майна України.

4. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:
4.1.1. Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду прийнято з неповним з`ясуванням обставин, та недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.
4.1.2. Рішення Господарського суду Київської області від 09 січня 2019 року у справі №911/2290/18 підлягає скасуванню з одночасним прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.
4.1.3. Апеляційна скарга Фізичної особи - підприємця Старчого Романа Миколайовича на рішення Господарського суду Київської області від 21 листопада 2018 року у справі № 911/1077/18 підлягає задоволенню.

5. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:
5.1.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд апеляційної скарги, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України покласти на позивача.
Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст. 277, 282, 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Фізичної особи - підприємця Старчого Романа Миколайовича на рішення Господарського суду Київської області від 21 листопада 2018 року у справі №911/1077/18 задовольнити.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 21 листопада 2018 року у справі № 911/1077/18 скасувати та прийняти нове рішення: "У задоволенні позову відмовити."
3. Стягнути з Головного управління статистики у Київській області (04050, вул. Тургенєвська, 71, м. Київ, ) на користь Фізичної особи - підприємця Старчого Романа Миколайовича 08606, військова частина НОМЕР_1 , м. Васильків, Васильківський район, Київська область; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 2643 (дві тисячі шістсот сорок три) грн. 00 коп.
4. Доручити Господарському суду Київської області видати відповідний наказ.
5. Справу №911/1077/18 повернути до Господарського суду Київської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.
Дата складення повного тексту 16 квітня 2019 р.

Головуючий суддя М.Г. Чорногуз

Судді О.О. Хрипун

О.В. Агрикова