ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2019 р. Справа№ 910/11510/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Дикунської С.Я.

суддів: Мальченко А.О.

Жук Г.А.

секретар судового засідання Добрицька В.С.

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання

розглянувши матеріали справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

на рішення Господарського суду міста Києва

від 05.11.2018 (повний текст рішення складено 05.11.2018)

у справі № 910/11510/18 (суддя Пінчук В.І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю

«Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль»

до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»

про стягнення 61 969, 60 грн.

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Транспортно-експедиторське підприємство «Вертикаль» (далі - ТОВ «ТЕП «Вертикаль», позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Українська залізниця», відповідач) про стягнення 61 969, 60 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначило про неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань в частині термінів доставки вантажу, внаслідок чого позивачу завдано збитків в заявленому до стягнення розмірі.

В наданому суду першої інстанції відзиві на позовну заяву, відповідач частково визнав позовні вимоги в розмірі 48 744,30 грн. В іншій частині щодо стягнення 13 225,30 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажів зазначив про необґрунтованість застосування штрафу в розмірі 20% від провізної плати за накладними: № 3662989, № 37227733, № 34091736 та № 34177857. Крім цього, відповідачем подано клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій на 50% , тобто до розміру 24 372,15 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.11.2018 у справі № 910/11510/18 позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «Українська залізниця» на користь ТОВ «ТЕП «Вертикаль» 61 969, 60 грн. штрафу за несвоєчасну доставку вантажу, 1762, 00 грн. судового збору.

Не погоджуючись із згаданим рішенням, ПАТ «Українська залізниця» оскаржило його в апеляційному порядку, просило скасувати частково щодо стягнення штрафних санкцій в розмірі 61 969,60 грн. за несвоєчасність доставки та прийняти нове рішення, яким стягнути з відповідача 48 744, 60 грн. штрафних санкцій. В обґрунтування своїх вимог зазначило, що оскаржуване рішення ухвалено за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, та з порушенням норм матеріального права. За твердженнями апелянта, в розрахунках позивача в деяких випадках необґрунтовано завищено відсотки суми штрафу за прострочення термінів доставки, оскільки при розрахунку термінів доставки вантажу мають бути застосовані терміни доставки, встановлені для вагонних відправок (1 доба на кожні повні та неповні 200 км), в той час як позивачем штрафи обраховані виходячи з термінів доставки, встановлених для маршрутних відправок (1 доба на кожні повні та неповні 320 км). На переконання апелянта, при ухваленні оскаржуваного рішення, судом не прийнято до уваги заперечень відповідача щодо завищення відсотків суми штрафу за прострочення термінів доставки та не враховано його розрахунку штрафу, який зменшується на 13 225, 30 грн. та становить 48 744,30 грн.

В наданих суду додаткових поясненнях до апеляційної скарги апелянт наголошував щодо Правил обчислення термінів доставки вантажу та наводив судовому практику у вигляді постанови Центрального апеляційного господарського суду у справі № 904/1594/18, відповідно до якої саме неправильне застосування позивачем діючого законодавства України в транспортній галузі (Правила обчислення термінів доставки вантажу) призвело до часткового задоволення позовних вимог.

Крім цього, в цих поясненнях апелянт посилався на додаткові підстави для відмови у позовних вимогах, які під час розгляду справи судом першої інстанції не заявляв, і які, відповідно, місцевий суд не досліджував і правову оцінку не надавав. Зокрема, посилаючись на п. 2 Порядку направлення вагонопотоків та організації їх у вантажні поїзди на залізницях України на 2017-2018, затвердженого наказом від 08.12.2017 №757/Ц, зазначив, що маршрутні відправки - це партія вантажу, оформлена за однією накладною, не менше як у 50 вагонів, завантажених на одній станції відправлення на одну станцію призначення, а тому, враховуючи, що маршрутні відправки за спірними накладними вказаному критерію не відповідають, термін доставки вантажу за ними має обчислюватись виходячи з однієї доби на кожні повні та неповні 200 км.

У відповіді на додаткові пояснення до апеляційної скарги позивач зазначив про подання апелянтом вищезазначених додаткових пояснень з пропуском строку, встановленого для цього ухвалою апеляційного суду. Крім цього, стверджував про безпідставність посилань апелянта на Порядок направлення вагонопотоків та організації їх у вантажні поїзди на залізницях України, затверджений наказом № 757/Ц від 08.12.2017, який не є нормативно-правовим актом та не встановлює порядку укладення та виконання договору перевезення вантажу, порядку оформлення перевізних документів та не стосується обчислення строків доставки вантажів тощо. Також позивач вказував, що судом першої інстанції в повній мірі досліджено доводи сторін та докази у справі, зокрема спірні накладні, в графі 29 яких відповідачем погоджено тип відправки вагонів «групова/маршрутна», відповідно термін доставки вантажів за цими накладними має обчислюватись, виходячи з однієї доби на кожні повні та неповні 320 км. При цьому, обставини даної справи є відмінними від тих, на які посилався відповідач згідно постанови Центрального апеляційного господарського суду від 06.12.2018 у справі № 904/1594/18.

В судове засідання апеляційної інстанції 16.04.2019 з'явились представники сторін, представник відповідача надав пояснення, в яких підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити за наведених в ній підстав, оскаржуване рішення скасувати частково щодо стягнення штрафних санкцій в розмірі 61969,60 грн. за несвоєчасність доставки та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача 48 744, 60 грн. штрафних санкцій.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції надав пояснення, в яких заперечив доводи апеляційної скарги, просив не брати їх до уваги, оскаржуване рішення як законне та обґрунтоване залишити без змін.

Розглянувши наявні матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку фактичних обставин даної господарської справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції вимог процесуального та матеріального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено матеріалами справи, 07.02.2018 ПАТ «Українська залізниця» (відповідач, перевізник за договором) та ТОВ «ТЕП «Вертикаль» (позивач, замовник за договором) укладено Договір № 07244/ЦТЛ-2018 про надання послуг (далі - Договір), за умовами п. 1.1 якого предметом Договору є перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов'язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученні ( експорт, імпорт ) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Відповідно до п. 2.1 Договору перевезення - послуга, в процесі надання якої перевізник зобов'язується доставити довірений замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов'язується оплатити послуги у передбаченому Договором порядку. Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до Договору, статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457 зі змінами та доповненнями, збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, який затверджено наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 № 317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356, Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 № 873, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за № 1030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, конвенції про міжнародні залізничні перевезення відповідно.

Положеннями п. 1.3 Договору сторони погодили, що надання послуг за Договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами.

За змістом п. 5.1 Договору сторони несуть відповідальність за невиконання плану перевезень згідно із Статутом залізниць України.

Договір згідно п. 12.1 вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником Договору в електронному вигляді з накладенням ЕЦП в АС «Месплан» або АС «Клаєнт УЗ», або вчиненням замовником будь-якої дії на виконання Договору і діє з 20.02.2018 до 31.12.2018.

Підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України ( п. 2 ч. 1 ст. 193 ГК України).

Відповідно до ст. 509 ЦК України, ст. 173 ГК України, в силу господарського зобов'язання, яке виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Загальні умови перевезення (ч. 2 ст. 908 ЦК України) визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу (ст. 909 ЦК України) одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 307 ГК України визначено, що за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин на підставі ст. ст. 193 ГК України, 525, 526 ЦК України повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язань або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Як встановлено матеріалами справи та не заперечується сторонами, в межах строку дії Договору, а саме протягом лютого та березня 2018 (з 21.02.2018 по 29.03.2018), позивач передав відповідачу до перевезення вантаж (зерно кукурудзи та пшениці) у залізничних вагонах № № 95661823, 95683033, 95661781, 95019071, 95682902, 95692539, 95671038, 95153979, 95153839, 95669883, 95699484, 95191409, 95153326, 95191342, 95222287, 95694675, 95661641, 95665634, 95670865, 95660320 на адресу одержувача ТОВ «ТІС» згідно залізничних накладних №№ 36662765, 36662831, 36662971, 36662989, 37195369, 34177857 (досильні накладні № 34198259, № 34198267), 37191137, 37191343, 37227741, 37220282, 37220266, 37227733. Крім цього, вантаж було направлено на адресу ТОВ «ТЕП «Вертикаль» (позивача) у вагонах №№ 59894626, 59895060, 59895011 згідно залізничних накладних №№ 34091736, 40165599.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначав про порушення відповідачем строків доставки вагонів, встановлених п. 41 Статуту залізниці України та Правилами обчислення термінів доставки вантажів, затвердженими наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 865/5086, тому просив стягнути з відповідача встановлений законом штраф, який за розрахунком позивача становить 61 969, 60 грн.

Відповідач не спростовував факту порушення строків поставки, проте як у відзиві на позовну заяву, так і у апеляційній скарзі, посилався на застосування позивачем неправильних відсотків суми штрафу за прострочення термінів доставки по накладним № 3662989, № 37227733, № 34091736 та № 34177857 (досильні накладні № 34198259, № 34198267), вказуючи на те, що строк доставки за цими накладними має обчислюватись виходячи з однієї доби на кожні повні та неповні 200 км, а тому загальний розмір штрафу має бути зменшений на суму 13 225, 30 грн.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Перевізник зобов'язаний на підставі ч. 1 ст. 919 ЦК України доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

У разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами) (ст. 920 ЦК України).

Постановою Кабінету Міністрів України №457 від 06.04.1998 затверджено Статут залізниць України (далі - Статут), яким визначено обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Положеннями п. 6 Статуту визначено, що накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача.

Відповідно до п. 1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України № 644 від 21.11.2000 (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України № 138від 08.06.2011) та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 863/5084, на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. Накладна може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (ЕЦП). Електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

За змістом п. 41 Статуту залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни. Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць. Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення. Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки. У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата (п.п. 1.1, 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 (із змінами та доповненнями), зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 (далі - Правила,.

Відповідно до підп.1.1.1 Правил обчислення термінів доставки вантажів (ст.ст. 41, 116 Статуту залізниць України) у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі «Навантаження призначено на число місяць» (п. 2.1 Правил).

Відповідно до п. 2.4 наведених Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу.

За змістом п. 2.10 Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

За одним перевізним документом згідно п.п. 6.1, 6.6 Правил приймаються до перевезення вантажі маршрутом або групою вагонів із дотриманням таких умов: вантажі мають бути одного найменування; вантажі приймаються до перевезення від одного відправника з однієї станції відправлення і адресуються на одну станцію призначення одному одержувачу. Заповнення накладної на маршрут або групу вагонів здійснюється на підставі додатку 3 до цих Правил.

Згідно додатку 3 до Правил оформлення перевізних документів, у графі 29, яка визначає тип відправки: «Відправка вагонна, контейнерна, групова/маршрутна, контрейлерна, дрібна/збірна», у відповідному місці проставляється позначка «х» і заповнюється ця графа відправником.

Як встановлено матеріалами справи, в графі 29 вищезгаданих накладних, розмір штрафу за якими відповідач вважає завищеним, відправником відмічено тип відправки «групова/маршрутна», відповідно, термін доставки вагонів за вказаними накладними має обчислюватись виходячи з однієї доби за кожні повні та неповні 320 км.

Відповідно до п. 28 Правил договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній.

За змістом п. 24 Статуту залізниць України залізниця має право перевірити правильність відомостей про вантаж, зазначених відправником у накладній, на станції відправлення, під час перевезення та на станції призначення.

Станція відправлення відповідача здійснила перевірку відомостей у вказаних накладних (у тому числі графи 29 «Відправка»), підтвердила правильність їх заповнення відправником та проставила електронні цифрові підписи у графах 38 «Підпис» даних накладних, тобто, підтвердила приймання вантажу до перевезення та укладення договору перевезення.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає правомірними висновки суду першої інстанції про те, що будь-яких помилок позивача при заповненні графи 29 «Відправка» в частині визначення типу відправки «групова/маршрутна» відповідачем не виявлено, тобто останній погодився з типом відправки, а відтак, термін доставки має бути обчислений виходячи саме з типу відправки, визначеного у згаданих раніше накладних, що й враховано позивачем в розрахунку, доданому до позову, при визначенні розміру позовних вимог.

Посилання відповідача (апелянта) на те, що позивачем невірно визначено строки прострочення доставки вантажів по визначених позивачем накладних через невірне визначення термінів доставки за ними, не підтверджуються матеріалами справи.

За приписами ст. 23 Закону України «Про залізничний транспорт» у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до ст.116 Статуту залізниць України за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Зазначений штраф не сплачується, якщо вантаж не було вивезено одержувачем із станції впродовж доби після одержання повідомлення про прибуття вантажу або якщо в цей же термін одержувач не розкредитує перевізні документи на вантаж, що прибув.

Нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений ст.116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої ст. 116 Статуту штрафу відсутні.

За змістом п. 8 Правил видачі вантажів, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції у разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

З огляду на зміст накладних, а саме, дати відправлення вагонів зі станції відправлення (графа 56) та дати прибуття вагонів на станцію призначення (графа 51), вагони за всіма накладними доставлено відповідачем з порушенням строків, встановлених Статутом залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажив.

Відповідно до п. 2.9 Правил обчислення термінів доставки вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №865/5086, про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки та тривалість цієї затримки, повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, які завіряється підписом працівника станції.

Проте на зазначених залізничних накладних вказані відмітки відсутні, отже, порушення термінів доставки вагонів сталося з вини відповідача.

Таким чином, апеляційний господарський суд вважає, що висновки суду першої інстанції про правильність розрахунку позивачем вимог, відповідно наявність правових підстав для стягнення з відповідача штрафу в розмірі 61 969,60 грн. за порушення термінів доставки вантажу, відповідають обставинам та матеріалам справи.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 269 ГПК України, відповідно до яких в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, в тому числі й додаткові обставини, на які відповідач (апелянт) послався в додаткових поясненнях до апеляційної скарги, та які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, зокрема, щодо застосування Порядку направлення вагонопотоків та організації їх у вантажні поїзди на залізницях України на 2017-2018, затвердженого наказом від 08.12.2017 № 757/Ц, який відсутній в матеріалах справи та не є нормативно-правовим актом, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України, оскільки не виявлений у загальнодоступних нормативних базах, не приймаються судом апеляційної інстанції та не розглядуються при перегляді оскаржуваного рішення.

З приводу клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій на 50%, слід зазначити, що відповідачем не доведено наявності виняткових обставин, передбачених ст. 233 ГК України, з наявністю яких законодавець пов'язує виникнення підстав для зменшення розміру штрафних санкцій судом, тому вказане клопотання задоволенню не підлягає.

Доводи апелянта з приводу неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом першої інстанції вимог матеріального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

За таких обставин, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Керуючись ст.ст. 269-270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. ст. 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 05.11.2018 у справі № 910/11510/18 - без змін.

Матеріали справи № 910/11510/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Повний текст постанови складено 22.04.2019

Головуючий суддя С.Я. Дикунська

Судді А.О. Мальченко

Г.А. Жук