ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2019 року

м. Київ

Справа № 923/436/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Катеринчук Л.Й. - головуючий, Білоус В.В., Пєсков В.Г.

за участі секретаря судового засідання Лавринчук О.Ю.

учасники справи:

ініціюючий кредитор - Публічне акціонерне товариство "Перший Український Міжнародний Банк",

боржник - Приватне акціонерне товариство "ТММ-ЕНЕРГОБУД",

представник - адвокат Хромченко О.С. (довіреність від 10.09.2018)

кредитор - Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України",

представник - адвокат Коцюба О.В. (довіреність №19/3-02/286 від 28.12.2018)

розпорядник майна - арбітражний керуючий Алексюк Микола Ігорович

розглянув касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ТММ-ЕНЕРГОБУД"

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду

від 29.11.2018

у складі колегії суддів: Лавриненко Л.В. (головуючий), Аленін О.Ю., Філінюк І.Г.

та на ухвалу Господарського суду Херсонської області (в частині розгляду грошових вимог Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України")

від 24.04.2018

у складі судді Пінтеліної Т.Г.

у справі №923/436/17

за заявою Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк"

про банкрутство Приватного акціонерного товариства "ТММ-ЕНЕРГОБУД"

ПРОЦЕДУРА КАСАЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ У ВЕРХОВНОМУ СУДІ

1. 26.12.2018 поштовим відправленням, направленим на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду, Приватне акціонерне товариство "ТММ-ЕНЕРГОБУД" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.11.2018 та ухвалу Господарського суду Херсонської області від 24.04.2018 (в частині розгляду грошових вимог Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України") у справі №923/436/17 в порядку статей 286-289 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та клопотало про поновлення строку на касаційне оскарження.

2. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №923/436/17 визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: головуючий суддя - Катеринчук Л.Й., суддя - Білоус В.В., суддя - Пєсков В.Г., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.01.2019.

3. Ухвалою Верховного Суду від 04.02.2019 відкрито касаційне провадження у справі №923/436/17 за касаційною скаргою Приватного акціонерного товариства "ТММ-ЕНЕРГОБУД" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.11.2018 та ухвалу Господарського суду Херсонської області від 24.04.2018 (в частині розгляду грошових вимог Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України") та призначено її розгляд на 02.04.2019 о 09 год. 45 хв.

4. Ухвалою Верховного Суду від 25.03.2019 у справі №923/436/17 у зв'язку з відрядженням суддів Катеринчук Л.Й. та Пєскова В.Г. розгляд касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "ТММ-ЕНЕРГОБУД" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.11.2018 та ухвалу Господарського суду Херсонської області від 24.04.2018 (в частині розгляду грошових вимог Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України") відкладено на 09.04.2019 о 09 год. 30 хв.

5. Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" подало відзив на касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ТММ-ЕНЕРГОБУД".

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Розгляд справи в суді першої інстанції та прийняте ним рішення

6. Провадження у справі №923/436/17 про банкрутство Приватного акціонерного товариства "ТММ-ЕНЕРГОБУД" (далі - ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД", боржник) порушено ухвалою Господарського суду Херсонської області від 19.06.2017 за заявою Публічного акціонерного товариства "Перший Український Міжнародний Банк" (далі -ініціюючий кредитор) за загальною процедурою відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011 (далі - Закон про банкрутство) із введенням щодо боржника процедури розпорядження майном та призначенням розпорядником майна арбітражного керуючого Алексюка М.І.; цією ж ухвалою визнано грошові вимоги ініціюючого кредитора до боржника на суму 185 820 914, 93 грн. основного боргу, введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

7. 21.06.2017 здійснено офіційне оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД" на веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

8. 20.07.2017 поштовим відправленням Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" (далі - ПАТ "Державний ощадний банк України") звернулося до місцевого господарського суду із заявою з грошовими вимогами до ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД" на суму 699 600 681, 96 грн., що становить заборгованість боржника за договорами кредитної лінії №289/31/6-1 від 30.07.2009, №289/31/6-6 від 27.08.2009 та №386/31/6 від 23.09.2010.

9. 24.04.2018 ухвалою Господарського суду Херсонської області за результатами розгляду по суті конкурсних кредиторських вимог визнано вимоги кредиторів та затверджено реєстр вимог кредиторів ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД" з вимогами щодо виплати заборгованості із заробітної плати на суму 3 461 865, 14 грн. у першу чергу; вимогами Фірми "Т.М.М." - Товариства з обмеженою відповідальністю на суму 1 243 517 770, 67 грн. основного боргу у четверту чергу, на суму 119 475 158, 29 грн. неустойки (пені, штрафу) у шосту чергу та судові витрати у першу чергу; вимогами ОСОБА_11 на суму 4 649 950, 50 грн. у четверту чергу та судовий збір у першу чергу; вимогами Херсонської ОДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області на суму 905 448, 56 грн. у другу чергу та судовий збір у першу чергу; вимогами Головного управління ДФС у місті Києві на суму 38 620 094, 60 грн. у третю чергу та судовий збір у першу чергу; вимогами ПАТ "Державний ощадний банк України" на суму 582 033 689, 07 грн. у четверту чергу, на суму 117 566 992, 89 грн. у шосту чергу та судовий збір у першу чергу; вимогами Центральної ОДПІ міста Харкова Головного управління ДФС у Харківській області на суму 6 551, 35 грн. у шосту чергу.

10. Розглядаючи в процедурі розпорядження майном ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД" кредиторські вимоги ПАТ "Державний ощадний банк України" на суму 699 600 681, 96 грн., місцевий суд встановив, що заявлені ПАТ "Державний ощадний банк України" грошові вимоги є заборгованістю боржника за договором кредитної лінії №289/31/6-1 від 30.07.2009 на суму 239 989 931, 60 грн., за договором кредитної лінії №289/31/6-6 від 27.08.2009 на суму 54 943 957, 31 грн. та за договором кредитної лінії №386/31/6 від 23.09.2010 на суму 404 666 793, 05 грн.; грошові вимоги банку становлять прострочені суми тіла кредиту та процентів, а також пеню, 3% річних та інфляційні втрати за несвоєчасне погашення кредиту та сплату процентів.

Суд першої інстанції встановив, що розпорядником майна боржника в порядку частини 5 статті 23 Закону про банкрутство розглянуто, визнано та включено до реєстру вимог кредиторів ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД" грошові вимоги ПАТ "Державний ощадний банк України" відповідно на суму 582 033 689, 07 грн. основного боргу у четверту чергу, на суму 117 566 992, 89 грн. неустойки (штрафу, пені) у шосту чергу та судовий збір у першу чергу; в судовому засіданні 24.04.2018 представник боржника відкликав свої заперечення проти кредиторських вимог ПАТ "Державний ощадний банк України" як помилково подані та необґрунтовані.

За таких обставин, місцевий суд визнав ПАТ "Державний ощадний банк України" кредитором ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД" з вимогами на суму 582 033 689, 07 грн. основного боргу у четверту чергу та на суму 117 566 992, 89 грн. неустойки (штрафу, пені) у шосту чергу, що є конкурсними та пред'явлені в межах строку, встановленого частиною 4 статті 23 Закону про банкрутство, а також відніс витрати кредитора зі сплати судового збору у першу чергу задоволення реєстру вимог кредиторів.

Провадження в суді апеляційної інстанції та обґрунтування прийнятої ним постанови

11. ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД" подало апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Херсонської області від 24.04.2018 та просило суд апеляційної інстанції скасувати її в частині розгляду грошових вимог ПАТ "Державний ощадний банк України" та відмовити у визнанні спірних кредиторських вимог в повному обсязі. Скаржник зауважив, що у заяві з грошовими вимогами до боржника ПАТ "Державний ощадний банк України" не зазначило про факт укладення між банком та боржником договору застави обладнання №289/31/6-7 від 19.11.2009 та іпотечного договору №825/31/6-3 від 16.06.2014 на забезпечення виконання зобов'язань боржника за Генеральним кредитним договором №289/31/6 від 30.07.2009 та про обставини звернення ПАТ "Державний ощадний банк України" стягнення на предмети застави та іпотеки ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД" на підставі рішення суду від 23.09.2016 у господарській справі №910/7367/16 з подальшим відчуженням банком-заставодержателем заставного та іпотечного майна боржника-заставодавця відповідно до укладених 09.12.2016 з ТОВ "ІНТЕРЕ ПРЕМ'ЄР" договорів купівлі-продажу за ціною 124 799 999, 99 грн. Скаржник доводив, що реалізація ПАТ "Державний ощадний банк України" предмета іпотеки від свого імені свідчить про те, що кредитор застосував позасудовий порядок звернення стягнення на майно боржника, передбачений підпунктом 4.1.4 пункту 4.1 статті 4, підпункту 7.3.3 пункту 7.3, підпунктів 7.4.1, 7.4.3 пункту 7.4 статті 7 іпотечного договору №825/31/6-3 від 16.06.2014, тому в силу частини 4 статті 36 Закону України "Про іпотеку" всі наступні вимоги ПАТ "Державний ощадний банк України" щодо виконання боржником основного (кредитного) зобов'язання є недійсними. Отже, на думку боржника, його зобов'язання перед спірним кредитором за Генеральним кредитним договором №289/31/6 від 30.07.2009 є припиненим в повному обсязі, тому заявлені ПАТ "Державний ощадний банк України" кредиторські вимоги безпідставні.

12. 29.11.2018 постановою Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД" залишено без задоволення, ухвалу Господарського суду Херсонської області від 24.04.2018 в частині визнання грошових вимог ПАТ "Державний ощадний банк України" у справі №923/436/17 - без змін.

12.1. Апеляційний суд встановив, що підставою для виникнення кредиторських вимог ПАТ "Державний ощадний банк України" до ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД" на суму 699 600 681, 96 грн. став Генеральний кредитний договір №289/31/6 від 30.07.2009, в межах якого боржником-позичальником та банком-кредитором укладено три договори кредитної лінії, а саме:

- №289/31/6-1 від 30.07.2009, за яким заборгованість за простроченим кредитом - 116 398 350, 45 грн.; заборгованість за простроченими процентами - 14 956 420, 24 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 31 864 629, 47 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів - 8 778 115, 10 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту - 7 742 130, 87 грн.; 3% річних за несвоєчасну сплату процентів - 1 303 298, 71 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасне погашення кредиту - 49 686 186, 51 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасну сплату процентів - 9 260 800, 25 грн., а всього заборгованість на суму 239 989 931, 60 грн.;

- №289/31/6-6 від 27.08.2009, за яким заборгованість за простроченим кредитом - 26 905 594, 48 грн.; заборгованість за простроченими процентами - 3 310 690, 64 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 7 353 462, 99 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів - 2 019 031, 52 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту - 1 628 438, 84 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасне погашення кредиту - 11 269 630, 59 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасну сплату процентів - 2 125 728, 47 грн., а всього заборгованість на суму 54 943 957, 31 грн.;

- №386/31/6 від 23.09.2010, за яким заборгованість за простроченим кредитом - 199 999 948, 30 грн.; заборгованість за простроченими процентами - 26 135 533, 19 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 52 431 801, 67 грн.; пеня за несвоєчасну сплату процентів - 15 119 952, 14 грн.; 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту - 12 316 216, 84 грн.; 3% річних за несвоєчасну сплату процентів - 2 800 313, 25 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасне погашення кредиту - 78 643 406, 94 грн.; інфляційні втрати за несвоєчасну сплату процентів - 17 219 620, 72 грн., а всього заборгованість на суму 404 666 793, 05 грн.

12.2. Судом апеляційної інстанції встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за Генеральним кредитним договором №289/31/6 від 30.07.2009 між ПАТ "Державний ощадний банк України" та ПрАТ "ТММ-Енергобуд" укладено:

- договір застави обладнання №289/31/6-7 від 19.11.2009, відповідно до якого в заставу передано виробниче обладнання (кран мостовий двобалочний КМ20/5-28 (1 шт.), кран мостовий двобалочний КМ30 (30/5+30)-28 (1 шт.), трансформаторна підстанція КТП-1 1600 кВа 6/04 кВ (1 комплект), трансформаторна підстанція КТП-2 1600 кВа 6/04 кВ (1 комплект), трансформаторна підстанція КТП-3 1600 кВа 6/04 кВ (1 комплект), трансформаторна підстанція КТП-4 400 кВа 6/04 кВ (1 комплект), ячейки високовольтні РП 6 кВ РУ-1 (генераторів) (1 комплект), ячейки високовольтні РП 6 кВ РУ-2 (мережевий) (1 комплект), ячейки високовольтні РП 6 кВ РУ-3 (трансформаторів) (1 комплект), що знаходиться за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт Малинівка, вул. Гетьмана Якова Острянина;

- іпотечний договір №825/31/6-3 від 16.06.2014, відповідно до якого в іпотеку передано майнові права на будівлю адміністративно-побутового корпусу з підвалом і ганками (літ. А, А1, а, а1), загальною площею 7 235,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт Малинівка, вул. Гетьмана Якова Острянина, 2-А; комплекс будівель і споруд перша черга вводу в експлуатацію 1-го пускового комплексу "Заводу енергетичного машинобудування", який складається з: будівлі виробничого корпусу №138 (літ. Б,Б1,б,б1,б2,б3,б4,б5,б6), загальною площею 32 090,0 кв.м., будівлі котельної (літ. Г) загальною площею 108,6 кв.м., будівлі розподільчої станції (літ. Д) загальною площею 315,6 кв.м., що знаходиться за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт Малинівка, вул. Гетьмана Якова Острянина, 2; майнові права на будівлю корпусу №137 (літ. В), загальною площею 2 979,8 кв.м., який знаходиться за адресою: Харківська область, Чугуївський район, смт Малинівка, вул. Гетьмана Якова Острянина, 2-Б.

12.3. Апеляційний суд встановив обставини розгляду Господарським судом міста Києва спору у справі №910/7367/16 про стягнення з ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД" на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" заборгованості за Генеральним кредитним договором №289/31/6 від 30.07.2009 та прийняття рішення від 23.09.2016 про стягнення з боржника-позичальника на користь банку 606 307 336, 70 грн. простроченої суми кредитних коштів за договором №289/31/6 від 30.07.2009. В рахунок погашення заборгованості перед ПАТ "Державний ощадний банк України" за Генеральним кредитним договором №289/31/6 від 30.07.2009 судом звернено стягнення на предмет застави за договором застави обладнання №289/31/6-7 від 19.11.2009 та на предмет іпотеки за іпотечним договором №825/31/6-3 від 16.06.2014.

12.4. Судом апеляційної інстанції встановлено укладення 09.12.2016 договору купівлі-продажу рухомого майна б/н, договору купівлі-продажу нерухомого майна реєстровий №1278 та договору купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно реєстровий №1279, за яким ПАТ "Державний ощадний банк України" відчужило на користь ТОВ "ІНТЕРЕ ПРЕМ'ЄР" предмети застави та іпотеки та виручило від продажу майна заставного майна боржника грошові кошти на суму 124 799 999, 99 грн. Зазначене не заперечувалося представниками боржника та спірного кредитора у судовому засіданні апеляційного суду 29.11.2018.

13. Апеляційний суд зазначив, що за доводами боржника відчуження ПАТ "Державний ощадний банк України" предмета іпотеки від свого імені свідчить про задоволення його вимог шляхом позасудового врегулювання на підставі застереження в іпотечному договорі про задоволення вимог іпотекодержателя, що має наслідком припинення зобов'язань ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД" перед банком-іпотекодержателем, так як в силу частини 4 статті 36 Закону України "Про іпотеку" після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

14. Суд апеляційної інстанції, з посиланням на приписи статті 33 Закону України "Про іпотеку", зауважив, що законодавцем як спосіб захисту майнових прав іпотекодержателя визначено його право на звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Апеляційним судом під час розгляду спірних кредиторських вимог встановлено, що відповідно до резолютивної частини рішення суду від 23.09.2016 у господарській справі №910/7367/16, ПАТ "Державний ощадний банк України" надано право від свого імені продати предмет іпотеки за іпотечним договором №825/31/6-3 від 16.06.2014, що належить боржнику - ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД". Зазначене судове рішення набрало законної сили.

Апеляційний суд встановив, що зі змісту преамбул до договору купівлі-продажу нерухомого майна за реєстровим №1278 та договору купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно за реєстровим №1279 вбачається, що ПАТ "Державний ощадний банк України" при їх укладенні діяв на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2016 у справі №910/7367/16.

Зазначені обставини суд апеляційної інстанції оцінив як такі, що підтверджують реалізацію кредитором-іпотекодержателем права на звернення стягнення на предмет іпотеки саме на підставі рішення суду в порядку частини 3 статті 33 Закону України "Про іпотеку", з огляду на що передбачені частиною 4 статті 36 цього Закону наслідки позасудового врегулювання до спірних правовідносин не застосовуються.

З огляду на встановлене, апеляційний суд дійшов висновку, що кредиторські вимоги ПАТ "Державний ощадний банк України" до ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД" на суму кредитної заборгованості боржника, що не покрита вартістю предметів застави та іпотеки, які реалізовано банком на підставі рішення суду від 23.09.2016 у справі №910/7367/16 про звернення стягнення на заставне та іпотечне майно ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД", є конкурсними за своєю правовою природою, підлягають включенню до реєстру на суму 582 033 689, 07 грн. основного боргу у четверту чергу та на суму 117 566 992, 89 грн. неустойки (пені) у шосту чергу, а витрати спірного кредитора на сплату судового збору у першу чергу задоволення реєстру вимог кредиторів ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД".

15. Доводи ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД" про те, що ПАТ "Державний ощадний банк України" реалізувало однин із способів позасудового врегулювання спору щодо стягнення кредитної заборгованості боржника на підставі застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, з посиланням, як на преюдиційні, обставини, встановлені Київським апеляційним господарським судом у постанові від 19.04.2018 у справі №910/20201/17, суд апеляційної інстанції відхилив, так як постановою Верховного Суду від 09.08.2018 у справі №910/20201/17 постанову Київського апеляційного господарського суду від 19.04.2018 скасовано, справу №910/20201/17 передано на новий апеляційний розгляд.

УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Доводи скаржника (ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД", боржник у справі)

16. Скаржник доводив, що судами першої та апеляційної інстанцій в порушення приписів частини 4 статті 36 Закону України "Про іпотеку" прийнято рішення про визнання кредиторських вимог ПАТ "Державний ощадний банк України" до ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД" на суму кредитної заборгованості боржника перед банком, що не покрита вартістю предметів застави та іпотеки, які було реалізовано спірним кредитором-заставодержателем на електронних торгах з укладенням 09.12.2016 з переможцем торгів - ТОВ "ІНТЕРЕ ПРЕМ'ЄР" договорів купівлі-продажу рухомого та нерухомого майна та майнових прав на нерухоме майно та виручено від продажу предметів забезпечення 124 799 999, 99 грн., які зараховано в погашення заборгованості ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД" за Генеральним кредитним договором №289/31/6 від 30.07.2009. За даними державних реєстрів речових прав на нерухоме майно, права власності та іпотек вбачається, що 04.09.2017 та 29.08.2017 покупцем ТОВ "ІНТЕРЕ ПРЕМ'ЄР" проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме та рухоме майно, що було предметом іпотеки та застави в якості забезпечення кредитних зобов'язань ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД" перед ПАТ "Державний ощадний банк України" та на яке було звернено стягнення в позасудовому порядку. Зазначене, за твердженням скаржника, виключає можливість подальшого пред'явлення банком-кредитором будь-яких вимог до боржника за договорами кредитної лінії №289/31/6-1 від 30.07.2009, №289/31/6-6 від 27.08.2009 та №386/31/6 від 23.09.2010, які було укладено в рамках Генерального кредитного договору №289/31/6 від 30.07.2009.

17. Скаржник аргументував, що при розгляді спірних вимог ПАТ "Державний ощадний банк України" місцевим та апеляційним судом в порушення частини 5 статті 38 Закону України "Про іпотеку" не враховано, що банком-кредитором вчинено дії щодо продажу належного боржнику предмета іпотеки та укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна із третьою особою-покупцем від свого імені, що свідчить про реалізацію іпотекодержателем іпотечного майна в порядку позасудового врегулювання на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя (підпункт 7.4.1. пункту 7.4. статті 7 іпотечного договору №825/31/6-3 від 16.06.2014).

18. Скаржник зауважив, що статтею 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки рішенням суду може бути визначено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу іпотечного майна іпотекодержателем в порядку статті 38 цього Закону, однак, на відміну від статті 36 Закону України "Про іпотеку", яка передбачає позасудове врегулювання, не встановлено, що відчуження предмета іпотеки на користь третіх осіб здійснює іпотекодержатель від свого імені.

19. Скаржник вважав, що на підставі рішення суду від 23.09.2016 у господарській справі №910/7367/16 ПАТ "Державний ощадний банк України", як іпотекодержателю, фактичне не було надано права на продаж предмета іпотеки будь-якій іншій особі-покупцю, оскільки на момент прийняття зазначеного судового рішення у спірного кредитора вже існувало таке право на підставі іпотечного договору №825/31/6-3 від 16.06.2014. За твердженням скаржника, звернення стягнення на іпотечне майно ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД" здійснювалося шляхом позасудового врегулювання на підставі укладеного між банком та боржником іпотечного договору, тому до спірних правовідносин застосовуються наслідки, передбачені частиною 4 статті 36 Закону України "Про іпотеку" у вигляді недійсності будь-яких наступних вимог іпотекодержателя щодо виконання боржником основного (кредитного) зобов'язання.

Доводи інших учасників справи

20. ПАТ "Державний ощадний банк України" у відзиві на касаційну скаргу заперечувало доводи боржника та просило касаційний суд залишити в силі результат розгляду місцевим та апеляційним судами його кредиторських вимог до ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД", заявлених на стадії розпорядження майном боржника.

НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

21. Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону України №4212-VI від 22.12.2011, чинній на 20.07.2017 (дата звернення ПАТ "Державний ощадний банк України" з грошовими вимогами)

Стаття 1 - кредитор - юридична або фізична особа, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов'язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Частина 1 статті 23 - конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.

Абзац 2 частини 2 статті 23 - забезпечені кредитори зобов'язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство лише в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення.

Частина 2 статті 25 - у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, у тому числі щодо яких були заперечення боржника і які не були внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, а також ті, що визнані боржником та внесені розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, і вирішує питання про його затвердження. За результатами розгляду вимог кредиторів господарський суд виносить ухвалу, в якій зазначаються, зокрема, розмір та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, які вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів; розмір та перелік не визнаних судом вимог кредиторів. У реєстрі вимог кредиторів повинні міститися відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов'язаннями, черговість задоволення кожної вимоги.

22. Цивільний кодекс України

Частина 1 статті 575 - іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Частина 4 статті 591 - якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом.

23. Закон України "Про заставу" №2654-XII від 02.10.1992 в редакції Закону України №997-V від 27.04.2007, чинній станом на дату укладення договору застави обладнання №289/31/6-7 від 19.11.2009

Стаття 24 - у випадках, коли суми, вирученої від продажу предмета застави, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна боржника в порядку черговості, передбаченої законодавством України.

24. Закон України "Про іпотеку" №898-IV від 05.06.2003 в редакції Закону України №402-VII від 04.07.2013, чинній станом на дату укладення іпотечного договору №825/31/6-3 від 16.06.2014

Частина 1 статті 1 - іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частина 1 статті 33 - у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Частина 3 статті 33 - звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Частина 1 статті 36 - сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частина 3 статті 36 - договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Частина 4 статті 36 - після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання є недійсними.

Частина 1 статті 38 - якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір.

Частина 5 статті 38 - дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Частина 1 статті 39 - у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

А.1. Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

25. З огляду на повноваження касаційного суду при перегляді судових рішень в касаційному порядку відповідно до статті 300 ГПК України, Верховний Суд вважає, що порушені у касаційній скарзі питання правильності застосування статті 1, частин 1-3 статті 33, частини 4 статті 36, частини 5 статті 38 Закону України "Про іпотеку" при розгляді спірних кредиторських вимог можуть бути предметом касаційного розгляду.

А.2. Юридична оцінка доводів касаційної скарги і висновків судів попередніх інстанцій

26. Аналіз приписів частин 1, 4 статті 23 Закону про банкрутство свідчить про те, що з моменту офіційної публікації оголошення про порушення щодо боржника провадження у справі про банкрутство є таким, що фактично настав, строк виконання усіх зобов'язань боржника, які виникли до моменту порушення щодо нього провадження у справі про банкрутство, і незалежно від настання строку їх виконання, кредитори за такими зобов'язаннями зобов'язані заявити грошові вимоги до боржника у справу про банкрутство з додержанням тридцятиденного строку від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство, так як протилежне матиме наслідком втрату такими вимогами статусу конкурсних і їх включення до реєстру як вимог шостої черги.

Отже, під час розгляду заявлених до боржника кредиторських вимог в процедурі розпорядження майном господарському суду слід з'ясувати правову природу таких вимог як конкурсних чи поточних, надати правову оцінку доказам, поданим спірним кредитором на підтвердження його вимог до боржника, перевірити дійсність заявлених вимог, їх правову природу як грошових чи майнових вимог та з огляду на встановлене дійти висновку про наявність підстав для їх визнання та включення до реєстру вимог кредиторів у відповідній черговості.

27. За змістом статей 1, 33 Закону України "Про іпотеку" вбачається, що законодавцем передбачено право іпотекодержателя захистити свої майнові права у зв'язку з невиконанням (неналежним виконанням) боржником основного зобов'язання шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки одним із таких способів: в позасудовому порядку (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, на підставі виконавчого напису нотаріуса) або в судовому порядку за рішенням суду.

28. Статтею 36 Закону України "Про іпотеку" визначено право сторін іпотечного договору вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем й іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, та може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

За змістом частини 3 статті 36 Закону України "Про іпотеку" вбачаються два позасудові способи врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, - передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; а також продаж іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону.

Частиною 4 статті 36 Закону України "Про іпотеку" визначено правовий наслідок завершення позасудового врегулювання у вигляді недійсності будь-яких наступних вимог іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання.

Отже, позасудове врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, зумовлює недійсність будь-яких наступних вимог іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов'язання (кредитного договору) в порядку частини 4 статті 36 Закону України "Про іпотеку".

29. Аналіз приписів частин 1, 5 статті 38 Закону України "Про іпотеку" дозволяє дійти висновку про те, що право на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, поряд із договором про задоволення вимог іпотекодержателя чи застереженням в іпотечному договорі, також може бути надано іпотекодержателю на підставі рішення суду за результатами розгляду позову іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок задоволення вимог за основним зобов'язанням; дії щодо продажу предмета іпотеки та укладення договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені.

Відтак, звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду може здійснюватися у спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України "Про іпотеку", що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві від свого імені; конкретний спосіб реалізації предмета іпотеки на підставі рішення суду зазначається судом в рішенні у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, як це передбачено абзацом 4 частини 1 статті 39 Закону України "Про іпотеку".

30. За змістом частини 1 статті 575, частини 4 статті 591 ЦК України та частини 4 статті 36 Закону України "Про іпотеку", можна зробити висновок про те, що іпотека, яка є заставою нерухомого майна, як забезпечувальне зобов'язання, зумовлює право іпотекодержателя на одержання суми основного боргу, якої не вистачає після реалізації предмета іпотеки на виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, з іншого майна боржника в порядку черговості, визначеної законом.

Отже, якщо іпотекодержателем відчужено з прилюдних (електронних) торгів іпотечне майно на користь третьої особи-покупця з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу нерухомого майна на підставі рішення суду про задоволення вимог іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки і коштів, виручених від продажу іпотечного майна, є недостатньо для повного погашення основного боргу, іпотекодержатель не позбавлений права пред'явити кредиторські вимоги у справу про банкрутство боржника як такі, що ґрунтуються на основному зобов'язанні, яке не виконано в повному обсязі за рахунок вартості іпотечного майна. Таке ж право надано заставодержателю в силу статті 24 Закону України "Про заставу".

31. Розглядаючи кредиторські вимоги ПАТ "Державний ощадний банк України" на суму 699 600 681, 96 грн., заявлені в процедурі розпорядження майном ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД", апеляційний суд встановив, що спірні вимоги є конкурсними за своєю правовою природою та заявлені як вимоги за договорами кредитної лінії №289/31/6-1 від 30.07.2009, №289/31/6-6 від 27.08.2009 та №386/31/6 від 23.09.2010, укладеними в рамках Генерального кредитного договору №289/31/6 від 30.07.2009.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що факт реалізації спірним кредитором, як іпотекодержателем, права на звернення стягнення на предмет іпотеки, переданий боржником в іпотеку банку на підставі іпотечного договору №825/31/6-3 від 16.06.2014 в якості забезпечення виконання кредитних зобов'язань за Генеральним кредитним договором №289/31/6 від 30.07.2009. Так, іпотечне майно відчужено ПАТ "Державний ощадний банк України" від свого імені з електронних торгів на користь третьої особи-покупця - ТОВ "ІНТЕРЕ ПРЕМ'ЄР" на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 23.09.2016 у справі №910/7367/16, за змістом резолютивної частини якого банку-іпотекодержателю надано право від свого імені продати належний ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД" предмет іпотеки, переданий в іпотеку ПАТ "Державний ощадний банк України" за іпотечним договором №825/31/6-3 від 16.06.2014. Результати продажу оформлені договором купівлі-продажу нерухомого майна (реєстровий №1278) від 09.12.2016 та договором купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно (реєстровий №1279) від 09.12.2016, стороною яких є ПАТ "Державний ощадний банк України", як продавець, та ТОВ "ІНТЕРЕ ПРЕМ'ЄР", як покупець.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що в силу частини 3 статті 33 Закону України "Про іпотеку" спірний кредитор, як іпотекодержатель, обрав спосіб звернення стягнення на належний боржнику предмет іпотеки на підставі рішення суду, що виключає можливість застосування до спірних правовідносин передбачених частиною 4 статті 36 Закону України "Про іпотеку" наслідків позасудового врегулювання у вигляді недійсності будь-яких наступних вимог іпотекодержателя щодо виконання боржником основного (кредитного) зобов'язання.

32. Апеляційний судом встановлено обставини реалізації банком-заставодержателем з електронних торгів на користь ТОВ "ІНТЕРЕ ПРЕМ'ЄР" рухомого майна ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД", яке було предметом обтяження за договором застави обладнання №289/31/6-7 від 19.11.2009, та укладення 09.12.2016 з покупцем - ТОВ "ІНТЕРЕ ПРЕМ'ЄР" договору купівлі-продажу рухомого майна.

Суд апеляційної інстанції встановив, що загальна сума виручених ПАТ "Державний ощадний банк України" від продажу обтяженого заставою та іпотекою майна ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД" коштів становить 124 799 999, 99 грн., однак, є недостатньою для повного погашення кредитних зобов'язань ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД" за Генеральним кредитним договором №289/31/6 від 30.07.2009.

За таких обставин, апеляційний суд погодився з висновками місцевого суду про обґрунтованість вимог ПАТ "Державний ощадний банк України" до ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД" на суму 582 033 689, 07 грн. основного боргу у четверту чергу задоволення та на суму 117 566 992, 89 грн. неустойки (пені) у шосту чергу задоволення, та їх включення до реєстру вимог кредиторів ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД" на стадії розпорядження майном у справі про банкрутство №923/436/17.

33. Колегія суддів Верховного Суду погоджується із здійсненою апеляційним судом оцінкою доказів на предмет обґрунтованості кредиторських вимог ПАТ "Державний ощадний банк України" до ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД" на суму кредитної заборгованості за договорами кредитної лінії №289/31/6-1 від 30.07.2009, №289/31/6-6 від 27.08.2009 та №386/31/6 від 23.09.2010, укладеними в рамках Генерального кредитного договору №289/31/6 від 30.07.2009, яка не покрита грошовими коштами, вирученими банком від продажу третій особі рухомого та нерухомого майна боржника, що було предметом забезпечення вимог ПАТ "Державний ощадний банк України" до ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД" щодо виконання кредитного зобов'язання за такими договорами, та зазначає про дійсність вимог спірного кредитора, виходячи з приписів статті 24 Закону України "Про заставу", частини 1 статті 575 та частини 5 статті 591 ЦК України.

34. Верховний Суд зазначає, що за результатами розгляду спору у справі №910/20201/17 за позовом ПАТ "Перший український міжнародний банк" (ініціюючий кредитор у справі №923/436/17) до ПАТ "Державний ощадний банк України" про визнання припиненим зобов'язання ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД" за Генеральним кредитним договором №289/31/6 від 30.07.2009 та укладеними в його рамках договорами кредитної лінії №289/31/6-1 від 30.07.2009, №289/31/6-6 від 27.08.2009 та №386/31/6 від 23.09.2010, Північним апеляційним господарським судом постановою від 10.12.2018 залишено без змін рішення Господарського суду міста Києва від 06.12.2017 про відмову в позові. Зазначена постанова апеляційного суду набрала законної сили, що підтверджує єдність судової практики на предмет застосування частини 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку».

35. В рішенні ЄСПЛ "Кузнєцов та інші проти Росії" від 11.01.2007, аналізуючи право особи на справедливий розгляд її справи відповідно до статті 6 Конвенції, зазначено, що обов'язок національних судів щодо викладу мотивів своїх рішень полягає не тільки у зазначенні підстав, на яких такі рішення ґрунтуються, але й у демонстрації справедливого та однакового підходу до заслуховування сторін.

Аналізуючи мотивацію постановлених судами рішень крізь призму статті 6 Конвенції та зазначеної практики ЄСПЛ, Суд зазначає про належне виконання покладеного на місцевий та апеляційний суди обов'язку щодо мотивації прийнятих ними рішень за результатами розгляду спірних кредиторських вимог ПАТ "Державний ощадний банк України" до ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД", оскільки суди приділили достатньо уваги обґрунтуванням щодо відхилення доводів боржника, правильно застосували норми матеріального права, не допустили порушення принципів господарського судочинства при застосуванні норм процесуального права, продемонструвавши справедливий та однаковий підхід до заслуховування доводів учасників справи, прийняли рішення з дотриманням справедливого балансу інтересів боржника та спірного кредитора у даній справі.

А.3. Мотиви відхилення (прийняття) доводів касаційної скарги

36. Суд вважає необґрунтованими доводи боржника відповідно до пунктів 16-19 описової частини даної постанови, що підтверджується висновками пунктів 26-35 мотивувальної частини цієї постанови.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

37. На підставі викладеного Суд дійшов висновку про залишення без задоволення касаційної скарги ПрАТ "ТММ-ЕНЕРГОБУД" та залишення без змін оскаржуваної постанови апеляційного суду від 29.11.2018 та ухвали суду першої інстанції від 24.04.2018 у справі №923/436/17 в частині розгляду грошових вимог Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" як такої, що прийнята з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

В. Судові витрати

38. У зв'язку з тим, що Суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги боржника та залишає без змін оскаржувані судові рішення, Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

На підставі викладеного та керуючись статтями 240, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ТММ-ЕНЕРГОБУД" залишити без задоволення.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.11.2018 та ухвалу Господарського суду Херсонської області від 24.04.2018 (в частині розгляду грошових вимог Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України") у справі №923/436/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Л.Й. Катеринчук

Судді В.В. Білоус

В.Г. Пєсков