ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2019м. ДніпроСправа № 904/396/19
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна група "Трансстройінвест",

м. Дніпро

про стягнення заборгованості за надані послуги у розмірі 252 169, 75 грн.

Суддя Суховаров А.В.

За участю секретаря судового засідання Сулими Д.В.

Представники:

від позивача ОСОБА_1 довіреність №533 від 11.01.2019 адвокат;

від відповідача не з'явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" (далі - позивач) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна група "Трансстройінвест" (далі - відповідач) про стягнення суми 201 200,00 грн. основного боргу, 36 491,62 грн. пені, 4 216,93 грн. 3% річних, 10 261,02 грн. інфляційних, а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 3 782,55 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов'язань за договором №23ТЕО/18 від 28.03.2018 в частині повної та своєчасної оплати наданих позивачем транспортно-експедиторських послуг.

Ухвалою суду від 06.02.2019 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 28.02.2019.

25.02.2019 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, за змістом якої позивач просить суд стягнути з відповідача 201 200, 00 грн. основного боргу, 35 598, 48 грн. пені, 4 625, 19 грн. 3% річних, 14 049, 88 грн. інфляційних, а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 3 832, 10 грн.

Ухвалою суду від 28.02.2019 підготовче засідання відкладено на 19.03.2019.

15.03.2019 відповідач подав до суду відзив на позов, в якому заперечує проти позову, мотивуючи тим, що прострочення виконання грошового зобов'язання почалось з 19.05.2018 та саме з цього дня позивач мав рахувати шість місяців, за які має нараховуватись пеня, відповідно до ч. 6 ст. 232 ГК України, у той час як позивач нарахував пеню за період з 29.07.2018 по 29.01.2019.

18.03.2019 відповідач подав відзив на заяву про збільшення позовних вимог, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що позивачем у заяві про збільшення позовних вимог під час нарахування інфляційних втрат було вибірково обрано період нарахування останніх, а саме лише ті місяці, в яких мала місце інфляція (без урахування місяців в яких була дефляція).

Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Про дату, місце та час судового засідання повідомлений належним чином.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 09.04.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, оцінивши надані докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.03.2018 між Товариством з обмеженою відповідальністю "МЕТАЛУРТРАНС" (далі - позивач, експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ТРАНССТРОЙІНВЕСТ" (далі - відповідач, клієнт) укладено Договір №23ТЕО/18 (далі - Договір).

Відповідно до п.1.1. Договору ОСОБА_2 здійснює транспортно-експедиторське обслуговування ОСОБА_3 (далі по тексту - ТЕО), в рамках якого ОСОБА_2 надає ОСОБА_3 за плату транспортно-експедиторські послуги з організації перевезення вантажів ОСОБА_3 в залізничному рухомому складі (далі по тексту - Послуги ОСОБА_2).

Відносини, що виникли між сторонами на підставі зазначеного вище Договору, є господарськими зобов'язаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до статті 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу.

Згідно з п.2.1.9. Договору ОСОБА_3 зобов'язаний приймати від ОСОБА_2 рахунки і проводити розрахунки з ОСОБА_2 відповідно до вимог цього Договору. Здійснювати оплату вартості послуг, що нараховується ОСОБА_2 в період призупинення здійснення ТЕО згідно п.п. 2.4.4. цього Договору.

Пунктом 2.1.10. Договору встановлено обов'язок ОСОБА_3 приймати і затверджувати ОСОБА_3 наданих послуг протягом 3 банківських днів з моменту отримання від ОСОБА_2 наданих послуг. У разі виникнення розбіжностей по ОСОБА_2 наданих послуг ОСОБА_3 зобов'язаний затвердити (підписати) ОСОБА_3 наданих послуг (у цей же термін) з розбіжностями і обов'язковим письмовим обґрунтуванням розбіжностей. У разі порушення ОСОБА_3 терміну затвердження ОСОБА_3 наданих послуг, такий ОСОБА_3 вважається затвердженим (підписаним) ОСОБА_3 без розбіжностей та зауважень, у повному обсязі. При цьому, датою затвердження (підписання) ОСОБА_3 наданих послуг є останній день терміну, зазначеного в абзаці 1 цього пункту.

Відповідно до п. 3.1 Договору валюта ціни за цим Договором - українська гривня. Валюта платежу за цим Договором - українська гривня.

Загальна сума цього Договору визначається на підставі всіх ОСОБА_3 наданих послуг, оформлених Сторонами порядком, передбаченим цим Договором (п.3.2. Договору).

Згідно з п. 3.3. Договору ОСОБА_3 здійснює попередню оплату вартості здійснення ТЕО та Плати послуг ОСОБА_2 шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок ОСОБА_2 в розмірі 100% від розрахункової вартості до початку перевезення на підставі рахунку ОСОБА_2.

Датою початку організації перевезення вантажів є дата прибуття порожніх вагонів на адресу ОСОБА_3 (вантажоодержувачів ОСОБА_3). У разі, якщо на дату отримання ОСОБА_2 Відомостей або Оперативних відомостей від ОСОБА_3 вагони знаходились на станції навантаження, датою початку організації перевезень є дата надсилання ОСОБА_2 повідомлення ОСОБА_3 про початок організації перевезень з вказівкою номерів вагонів (п.3.4. Договору).

Пунктом 1. Додаткової угоди №1 від 28.03.2018 до Договору №23ТЕО/18 від 28.03.2018 (далі - Додаткова угода №1) визначено, що відповідно до умов п. 3.5. Договору №23ТЕО/18 від 28.03.2018. Сторони прийшли до взаємної згоди встановити наступну вартість здійснення ТЕО в приватних залізничних напіввагонах та Плату послуг ОСОБА_2.

Вартість здійснення ТЕО включає Плату послуг ОСОБА_2 та складається з:

1.1. Суми вартостей одного вагоно-перевезення. Вартість одного вагоно-перевезення в залежності від напрямку перевезень складає: станція відправлення Правда (код 451701), Нікополь (код 466001) - станція призначення Крейда (код 435906), Белгород (434509) - шлак, руда - 11 500,00 грн. без ПДВ. ПДВ нараховується відповідно до чинного законодавства України.

Відповідно до п. 1.2. Додаткової угоди №1 плата за час знаходження приватних вагонів на під'їзній колії підприємства-вантажовідправника нараховується з 25-ї години з моменту передачі вагону на під'їзну колію підприємства-вантажовідправника до моменту повернення вагону залізниці. Плата за час знаходження приватних вагонів на під'їзній колії підприємства-вантажоодержувача нараховується з 49-ї години з моменту передачі вагону на під'їзну колію підприємства-вантажоодержувача до моменту повернення вагону залізниці. Зазначені моменти визначаються згідно до даних електронної бази ГІОЦ Укрзалізниці. Плата за час знаходження приватних вагонів на під'їзній колії підприємства-вантажовідправника/вантажоодержувача нараховується в розмірі 750,00 грн. без ПДВ, ПДВ - 150,00 грн., всього з ПДВ - 900,00 грн. за кожну добу за кожен вагон. При цьому неповна доба приймається за повну.

31.05.2018 сторонами укладено Додаткову угоду №2 до Договору № 23ТЕО/18 від 28.03.2018 (далі - Додаткова угода №2), за п.1 якої, відповідно до умов п. 3.5. Договору №23ТЕО/18 від 28.03.2018 Сторони прийшли до взаємної згоди встановити в травні 2018 року наступний розмір плати за час знаходження приватних вагонів на під'їзній колії підприємства-вантажовідправника по ст. Правда (код 451701) для вагонів, за наступним номерним переліком вагонів:

- № вагону 52716578, розмір плати 1 750, 00 грн. без ПДВ;

- № вагону 52716602, розмір плати 1 750, 00 грн. без ПДВ;

- № вагону 52733532, розмір плати 1 750, 00 грн. без ПДВ;

- № вагону 52877867, розмір плати 1 750, 00 грн. без ПДВ;

- № вагону 53569109, розмір плати 1 750, 00 грн. без ПДВ;

- № вагону 54040159, розмір плати 1 750, 00 грн. без ПДВ;

- № вагону 55175574, розмір плати 1 750, 00 грн. без ПДВ;

- № вагону 57599987, розмір плати 1 750, 00 грн. без ПДВ;

- № вагону 58335357, розмір плати 1 750, 00 грн. без ПДВ;

- № вагону 59955294, розмір плати 1 750, 00 грн. без ПДВ;

- № вагону 61603809, розмір плати 1 750, 00 грн. без ПДВ;

- № вагону 61603940, розмір плати 1 750, 00 грн. без ПДВ;

- № вагону 61604039, розмір плати 1 750, 00 грн. без ПДВ;

- № вагону 6163311, розмір плати 1 750, 00 грн. без ПДВ.

Всього без ПДВ 24 500,00 грн., з ПДВ 29 400,00 грн.

При цьому в травні 2018 року умови пункту 1.2. Додаткової угоди №1 від 28.03.2018 в частині нарахування плати за час знаходження приватних вагонів на під'їзній колії підприємства-вантажовідправника по ст. Правда (код 451701) для вагонів, пономерний перелік яких зазначено, Сторонами не застосовується.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, суд зазначає, що на виконання умов Договору позивачем на підставі заявки відповідача №3 від 20.04.2018, №3 від 23.04.2018, №5 від 23.04.2018 надано відповідачеві транспортно-експедиторські послуги в приватних залізничних вагонах, що підтверджується залізничними накладними, що знаходяться в матеріалах справи.

У зв'язку з виконання послуг за Договором, позивачем складено та направлено відповідачеві супровідним листом за вих. №12184 від 14.05.18р. акт наданих послуг №01/856 від 30.04.2018 на суму 2 043 000,00 грн., яка складається з: Додатку 1 на суму 1 697 400,00 грн. - вартість операцій по залученню вагонів при перевезенні, Додатку 2 на суму 345 600,00 грн. - вартість операцій по задіянню вагонів в очікуванні навантаження/розвантаження на під'їзні колії та рахунок №918 від 30.04.2018 на суму 401 200,00 грн. (з урахуванням передплати відповідача у розмірі 1 641 800, 00 грн., який отримано відповідачем 15.05.18р., що підтверджується матеріалами справи.

На дату звернення позивачем з позовом до суду, ОСОБА_2 відповідачем не повернуто та жодних розбіжностей відповідачем позивачеві не направлено, у зв'язку з чим, на підставі п. 2.1.10 Договору, Акт вважається прийнятим і затвердженим відповідачем в повному обсязі. Таким чином, строк оплати рахунку 18.05.2018.

Відповідач частково сплатив рахунок у розмірі 200 000, 00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №537 від 18.05.2018, у зв'язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 201 200,00 грн.

З метою досудового врегулювання спору, позивачем направлено відповідачеві вимогу вих. №17102 від 24.07.2018, яка отримана відповідачем 27.07.2018 та лист вих. №17944 від 07.08.2018, який отримано відповідачем 10.08.2018, однак відповіді відповідачем не надано.

На час розгляду спору відповідач не надав господарському суду доказів добровільної сплати спірної суми заборгованості, обставин наведених позивачем в обґрунтування позовних вимог не спростував.

Положеннями ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до приписів ст.ст. 525, 526, ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, цивільні та господарські зобов'язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобов'язання, а ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Виходячи з викладеного, оскільки господарським судом встановлено, що відповідачем допущено порушення строків оплати послуг, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 201 200,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею).

Пунктом 4.4. Договору передбачено, що у разі прострочення оплати рахунків ОСОБА_2 ОСОБА_3 сплачує ОСОБА_2 пеню, нараховану виходячи з розміру подвійної облікової ставки, встановленої НБУ, що діє на період прострочення оплати рахунків ОСОБА_2, за кожен день прострочення.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі п. 4.4 Договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню у загальному розмірі за період з

Так, позивач нарахував до сплати відповідачеві пеню за період з 19.05.2018 по 18.11.2018 у розмірі 35 598,48 грн., 3% річних за період з 19.05.2018 по 22.02.2019 у розмірі 4 625,19 грн., а також інфляційні втрати за період вересень 2018 - січень 2019 у розмірі 14 049,88 грн.

Перевіривши здійснені позивачем нарахування, суд визнає їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стосовно заперечень відповідача щодо здійсненого позивачем розрахунку інфляційних, суд зазначає, що зміст та обєм позовних вимог визначає позивач, а тому у суду відсутні підстави для визначення судом періодів, за які позивач має здійснювати відповідні нарахування інфляційних в межах періоду часу, за який має місце прострочення оплати відповідачем наданих послуг, у зв'язку з чим заперечення відповідача в цій частині відхиляються судом.

Відповідно до вимог частин 1 і 7 ст. 193 Господарського кодексу України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів; одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається крім випадків, передбачених законом.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов'язку в натурі та застосування штрафних санкцій.

Викладене є підставою для задоволення позовних вимог.

Згідно ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 185, 191, 233, 238, 240, 241, 251, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" ( 49000, м. Дніпро, пл. Героїв Майдану, 1, кімн. 524, ідентифікаційний код юридичної особи 33074226) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна група "Трансстройінвест" (49112, м.Дніпро, вул. Космонавта Волкова, буд. 6К, ідентифікаційний код юридичної особи 35201169) про стягнення суми 201 200,00 грн. основного боргу, 35 598,48 грн. пені, 4 625,19 грн. 3% річних, 14 049, 88 грн. інфляційних та 3 832,10 грн. витрат зі сплати судового збору задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвестиційна група "Трансстройінвест" (49112, м. Дніпро, вул. Космонавта Волкова, буд. 6К, ідентифікаційний код юридичної особи 35201169) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Металургтранс" (49000, м. Дніпро, пл. Героїв Майдану, 1, кімн. 524, ідентифікаційний код юридичної особи 33074226) суми 201 200,00 грн. основного боргу, 35 598,48 грн. пені, 4 625,19 грн. 3% річних, 14 049, 88 грн. інфляційних, 3 832,10 грн. витрат зі сплати судового збору

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскарженим протягом цього строку до Центрального апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням пп. 17.5 п.17 ч.1 розділу ХІ ГПК України.

Повне рішення складено 18.04.2019

Суддя А.В. Суховаров