ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" квітня 2019 р. Справа № 909/476/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Дубник О.П.

ОСОБА_1

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Тайлон» (надалі ОСОБА_2 «Тайлон»), б/н від 11.04.2019 (вх. № ЗАГС 01-05/1393/19 від 15.04.2019)

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 19.03.2019, (суддя Грица Ю.І.)

у справі № 909/476/18

за позовом: Національного банку України, м. Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Приватофіс" (надалі ОСОБА_2 «Приватофіс»), м. Дніпро

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: публічне акціонерне товариство "Комерційний Банк "Приватбанк", (надалі ПАТ КБ «Приватбанк»), м. Київ

про звернення стягнення на предмет іпотеки в сумі 1 610 000,00 грн

ВСТАНОВИВ:

28.02.2019 ОСОБА_2 «Приватофіс» було подано до суду першої інстанції ряд заяв, зокрема: клопотання про передачу справи за підсудністю (вх.№3519/19), клопотання про призначення оціночно-будівельної експертизи (вх.№3933/19) та клопотання про зупинення провадження у справі (вх.№3936/19).

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 19.03.2019 у справі № 909/476/18 у задоволенні заяви компанії Тровелко Холдінгз Лімітет (Trowelco Holdings Limited), яка зареєстрована та діє за законодавством Республіки Кіпр, (вх.№3058/19 від 18.02.2019) про вступ у справу в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - відмовлено. У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 "Приватофіс" (вх.№3519/19 від 28.02.2019) про передачу справи за підсудністю - відмовлено. У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 "Приватофіс" (вх.№3933/19 від 28.02.2019) про призначення оціночно-будівельної експертизи -відмовлено. У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 "Приватофіс" (вх.№3936/19 від 28.02.2019) про зупинення провадження у справі - відмовлено. У задоволенні усного клопотання представника відповідача ОСОБА_2 "Приватофіс" про колегіальний розгляд справи - відмовлено. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.04.2019 о 10:40 год.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_2 «Тайлон» звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині відмови в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 «Приватофіс» про призначення оціночно-будівельної експертизи. В цій частині прийняти нове судове рішення, яким зупинити провадження у справі та призначити судову оціночно-будівельної експертизу.

При цьому товариство зазначає, що він, як учасник ОСОБА_2 «Приватофіс», має право на апеляційне оскарження ухвали про відмову в зупиненні провадження у справі та про відмову в призначенні судової оціночно-будівельної експертизи, що передбачено ст. 129 Конституції України, яка гарантує рівність учасників справи та право на апеляційне оскарження, а також ст. 2 ГПК України. Звертає увагу на висновки Конституційного Суду України, викладені у рішеннях від 22.04.2014 у справі № 4-рп/2014 (апеляційному оскарженню окремо від рішення суду підлягають ухвали суду першої інстанції як про внесення виправлень у рішення, так і про відмову у внесенні виправлень у рішення), від 28.04.2010 у справі № 12-рп/2010 (апеляційному оскарженню окремо від рішення суду підлягають ухвали суду першої інстанції як про забезпечення позову і щодо скасування забезпечення позову, так і ухвали про відмову в забезпеченні позову і скасуванні забезпечення позову), від 27.01.2010 у справі № 3-рп/2010 (апеляційному оскарженню окремо від рішення суду підлягають ухвали суду першої інстанції як про видачу дубліката виконавчого листа, так і про відмову у його видачі), від 25.04.2012 у справі № 11-рп/2012 (апеляційному оскарженню окремо від рішення суду підлягають ухвали суду першої інстанції як про зміну способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови, так і про відмову у змінах способу та порядку їх виконання). А також посилається на численну практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою відмова в доступі до оскарження, означає відмову в доступі до правосуддя.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та додані до неї документи, апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається, виходячи з наступного.

У статті 129 Конституції України у числі основних засад судочинства зазначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід'ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з ч. 2 ст. 254 ГПК України ухвали суду першої інстанції оскаржуються в апеляційному порядку окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених ст. 255 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені ст. 255 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Отже, перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, наведений у ст. 255 ГПК України, є вичерпним.

Системне тлумачення ст. 255 ГПК України свідчить про те, що законодавець свідомо виокремив випадки, в яких може бути оскаржена або конкретна процесуальна дія, або така конкретна дія і відмова в її вчиненні.

Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого господарського суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких проміжних ухвал місцевого господарського суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення у справі.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі та про відмову в призначенні судової оціночно-будівельної експертизи, яка не передбачена переліком, наведеним у ст. 255 ГПК України.

При цьому відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 918/361/18, від 18.10.2018 у справі № 912/1398/18.

Приписами п. 4 ч. 5 ст. 260 ГПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, зокрема, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

З врахуванням наведеного, колегія суддів зазначає, що оскільки предметом апеляційного оскарження у даному випадку є ухвала Господарського суду Івано-Франківської області від 19.03.2019 у справі №909/476/18 про відмову у зупиненні провадження у справі та про відмову в призначенні судової оціночно-будівельної експертизи, оскарження якої окремо від рішення суду першої інстанції не передбачено ст. 255 ГПК України, то відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 260 ГПК України така апеляційна скарга не приймається до розгляду.

Щодо посилання скаржника на норми Конституції України та ст. 2 ГПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Водночас право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").

Конвенція покликана гарантувати не теоретичні або примарні права, а права, які є практичними і ефективними. Це особливо стосується права на доступ до суду, зважаючи на помітне місце, відведене у демократичному суспільстві праву на справедливий суд (див. рішення у справі "ОСОБА_3 проти Іспанії", заява № 38695/97, п.43, ECHR 2000-II).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "ОСОБА_3 проти Іспанії" від 15.02.2000 зазначалося, що спосіб, у який стаття 6 застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них (див., наприклад, Monnel and Morris v. the United Kingdom, рішення від 02.03.1987, серія A, N 115, с. 22, п. 56, а також Helmers v. Sweden, рішення від 29.10.1996, серія A, N 212-A, с. 15, п. 31).

Посилання ОСОБА_2 «Тайлон» на правову позицію, викладену в постанові ОСОБА_4 Верховного Суду від 19.06.2018 зі справи № 18/1544-10, колегією суддів відхиляється з огляду на таке. Так, проаналізувавши цю постанову, суд апеляційної інстанції зазначає, що названу справу на розгляд ОСОБА_4 Верховного Суду було передано у зв'язку з конфліктом приписів статей 255 і 331 ГПК України. За результатами розгляду в названій постанові від 19.06.2018 викладено висновок про те, що відсутність у переліку ч. 1 ст. 255 ГПК України ухвали про відмову в зміні способу виконання рішення не позбавляє особу права, визначеного ч.7 ст. 331 ГПК України, оскаржити в апеляційному порядку відповідну ухвалу суду першої інстанції. Водночас у справі, що розглядається, не вбачається відповідного конфлікту норм процесуального права.

Посилання ОСОБА_2 «Тайлон» на рішення Конституційного Суду України колегією суддів також відхиляються, оскільки у загаданих рішеннях надано тлумачення норм Цивільного процесуального кодексу України та Господарського процесуального кодексу України в редакціях, які були чинними до 15.12.2017. Разом з тим Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017 № 2147-VIII внесено зміни, зокрема й до Господарського процесуального кодексу України, викладено його у новій редакції, яка набрала чинності з 15.12.2017. Господарським процесуальним кодексом України в новій редакції передбачено інший порядок та випадки апеляційного оскарження ухвал суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 255, 260 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Повернути апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Тайлон» б/н від 11.04.2019 (вх. № ЗАГС 01-05/1393/19 від 15.04.2019) на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 19.03.2019 у справі №909/476/18 скаржнику разом з доданими до неї матеріалами - всього на 17 арк. з поштовим конвертом.

2. Ухвалу надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст. ст. 286-291 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

ОСОБА_5 Кравчук

Судді О.П. Дубник

ОСОБА_1