ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"24" квітня 2019 р.

м. Одеса

Справа № 916/1127/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “ Енгельхарт СТП (Україна)” про забезпечення позову за вх. №2-1857/19 від 22.04.2019р.

у справі №916/1127/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ Енгельхарт СТП (Україна)”

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “Білгород-Дністровський елеватор”

про зобов’язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В:

22.04.2019р. ТОВ “Енгельхарт СТП (Україна)” звернулося до господарського суду Одеської області із заявою про забезпечення позову в порядку ст. 139 ГПК України за вх. № 2-1857/19, в якій заявник просить:

- застосувати до ТОВ “Білгород-Дністровський елеватор” захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на наступний товар вартістю 26 293 229,60 гривень, що перебуває на зберіганні у ТОВ “Білгород-Дністровський елеватор” на зернових складах (зерносховищах) за адресою: Одеська область, місто Білгород-Дністровський, вулиця Маршала Бірюзова, 16 відповідно до Договорів складського зберігання зерна №10/Т/18 від 12 липня 2018 року:

- пшениця м’яка (3 класу) – 2 500 000 кг (загальна вартість 16 000 000 грн.);

- пшениця м’яка (6 класу) – 257 407 кг (загальна вартість 1 570 182,70 грн.).

В обґрунтування заяви ТОВ “Енгельхарт СТП (Україна)” посилається на те, що між ним та ТОВ “Білгород-Дністровський елеватор” укладено договір складського зберігання зерна № 10/Т/18 від 12.07.2018р., на виконання умов якого заявник передав на зберігання ТОВ “Білгород-Дністровський елеватор” наступний товар: пшениця м’яка (3 класу) – 2 500 000 кг (загальна вартість 16 000 000 грн.) та пшениця м’яка (6 класу) – 257 407 кг (загальна вартість 1 570 182,70 грн.), що підтверджується відповідними складськими квитанціями та витягами з Реєстру складських документів на зерно. Заявник вказує, що він звертався із вимогами до ТОВ “Білгород-Дністровський елеватор” про повернення (відвантаження) товару, однак всупереч умов договору ТОВ “Білгород-Дністровський елеватор” не було повернуто товар за першою вимогою.

Також заявник посилається на те, що ТОВ “Енгельхарт СТП (Україна)” зверталося до Національної поліції із заявою за фактом вчинення посадовими особами ТОВ “Білгород-Дністровський елеватор” дій, що містять ознаки складу злочину; що за повідомленням авторитетного аграрного порталу: охорона елеваторів не допустила співробітників ПАТ “Аграрний фонд” на територію підприємств для перевірки стану зберігання зерна, керівники елеваторів та групи не виходять на зв'язок, припинено розрахунки за контрактами, а працівники товариства були звільнені.

Окрім того, заявник звертає увагу, що наприкінці січня 2019р. у ТОВ “Білгород-Дністровський елеватор” було змінено власника, що на думку заявника, свідчить про намір приховати реальних (бенефіціарних) власників підприємств групи “Агроінвестгруп”, а відтак значно ускладнить або унеможливить повернення товару.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.138 ГПК України заява про забезпечення позову подається одночасно з пред'явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно зі ст.136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями ч.1 ст.137 ГПК України визначені види заходів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з ч.1 ст.140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з’ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою обов’язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов’язується застосування певного заходу до забезпечення позову. У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв’язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв’язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов'язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов'язання після пред’явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу (пункт 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 № 16).

Судом встановлено, що на підставі укладеного з ТОВ “Білгород-Дністровський елеватор” /зерновий склад/ договору складського зберігання зерна №10/Т/18 від 12.07.2018р. ТОВ “Енгельхарт СТП (Україна)” /поклажодавець/ передало на зернові склади ТОВ “Білгород-Дністровський елеватор” на зберігання наступний товар: пшениця м’яка (3 класу) – 2 500 000 кг (загальна вартість 16 000 000 грн.) та пшениця м’яка (6 класу) – 257 407 кг (загальна вартість 1 570 182,70 грн.), що підтверджується наданими до матеріалів заяви та дослідженими судом складськими квитанціями №№ 543, 544 від 31.07.2018р. та витягами із Реєстру складських документів на зерно №№ 14153 від 06.02.2019р., 14218 від 15.02.2019р.

Згідно з умовами п.7.1 договору строк зберігання зерна становить до 30.04.2019р., а відповідно до умов п. 3.3 договору, поклажожавець зобов’язаний, зокрема, забрати зерно у зернового складу до закінчення строку зберігання зерна, своєчасно, не пізніше ніж за 7 календарних днів повідомити зерновий склад про необхідність відпуску чи відвантаження зерна, яке знаходиться на зберіганні та вид транспорту, на який буде відвантажуватись зерно.

У п. 3.4 договору встановлено, що поклажодавець має право, зокрема, проводити огляд зерна протягом строку його зберігання, а відповідно до умов п.3.1. договору зерновий склад зобов’язаний забезпечити доступ поклажедавцю та вказаним ним у відповідному листі до елеватора сюрвеєрським компаніям з переліком конкретних представників до зерна для проведення огляду протягом строку його зберігання.

Також судом встановлено, що ТОВ “Енгельхарт СТП (Україна)” зверталося ТОВ “Білгород-Дністровський елеватор” з вимогами відвантаження переданого на зберігання зерна, про що ТОВ “Білгород-Дністровський елеватор” було направлено відповідні листи від 13.09.2018р. вих.№13-09/18-4, від 21.01.2019р. вих. 21-01/19-1,31.01.2019р. вих. 31-01/19-2.

Водночас 04.02.2019р. інспектором CISS Group Ukraine, який діє на підставі договору № 21/07 про надання послуг щодо перевірки товарів від 21.07.2017р., складено акт про не допуск до здійснення перевірки за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16.

За повідомленнями аграрного порталу Latifundist.com: охорона елеваторів групи 1 лютого 2019 року не допустила співробітників ПАТ "Аграрний фонд" на територію підприємств для перевірки стану зберігання зерна, керівники елеваторів та групи не виходять на зв'язок, а на деяких елеваторах відбувається завантаження машин, група припинила розраховуватися за контрактами, а власники і керівництво підприємств групи переховуються; працівники Агроінвестгруп були звільнені.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК           України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, господарський суд вважає, що сукупність встановлених судом обставин, в т.ч. і таких, які свідчать про невиконання ТОВ “Білгород-Дністровський елеватор” своїх зобов’язань щодо повернення зерна поклажедавцю на вимогу останнього, а також щодо забезпечення поклажедавцю доступу до зерна для проведення огляду протягом строку його зберігання надають суду можливість дійти висновку, що вказане зерно на момент прийняття рішення за відповідним позовом ТОВ “Енгельхарт СТП (Україна)” може зникнути, зменшитися за кількістю, або погіршитися за якістю, а відтак і про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту 2 500 000 кг пшениці м’якої (3 класу) – загальна вартість 16 000 000 грн. та 257 407 кг пшениці м’якої (6 класу) – загальна вартість 1 570 182,70 грн.

При цьому, господарським судом враховується довідка ТОВ “Центр УкргАгроКонсалт” № 25/1/19 від 26.03.2019р., згідно з якою вартість 2 500 000 кг. пшениці м’якої (3 класу) в регіоні Одеської області станом на 25.03.2019р. становить 16 000 000,00 грн. /6400 грн. х 2,5 т / та вартість 257 407 кг пшениці м’якої (6 класу) в регіоні Одеської області станом на 25.03.2019 року становить 1 570 182,70 грн. /6100 грн. х 257 407 кг/.

Також суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ’я сторін, оскільки мета забезпечення позову – це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер і зберігають свою дію до вирішення спору по суті.

Керуючись ч.6 ст.140, ст.234 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “ Енгельхарт СТП (Україна)” про забезпечення позову в порядку ст. 139 ГПК України за вх. № 2-1857/19 від 22.04.2019р. задовольнити.

2. Накласти арешт на 2 500 000 кг пшениці м’якої (3 класу) вартістю 16 000 000 /шістнадцять мільйонів / грн. 00 коп. та 257 407 кг пшениці м’якої (6 класу) вартістю 1 570 182 /один мільйон п’ятсот сімдесят тисяч сто вісімдесят два/ грн. 70 коп., що перебуває на зберіганні у Товаристві з обмеженою відповідальністю “Білгород-Дністровський елеватор” на зернових складах (зерносховищах) за адресою: Одеська обл., м. Білгород-Дністровський, вул. Маршала Бірюзова, 16, відповідно до договору складського зберігання зерна №10/Т/18 від 12.07.2018р.

Ухвала дійсна для пред’явлення до виконання у строк, встановлений ст.12 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала набирає чинності 23.04.2019р. та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повної ухвали.

Суддя Смелянець Ганна Євгенівна