РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.04.2019Справа № 910/2244/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., за участю секретаря судового засідання Дьогтяр О.О., розглянув матеріали господарської справи

за позовом державного підприємства «Український державний центр радіочастот»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Ведекон»

про стягнення 42 148,32 грн.

за участю представників сторін:

від позивача Ізюмська І.В. - представник (довіреність № 80/07.1-09/15750 від 29.12.2018)

від відповідача не з'явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У лютому 2018 року державне підприємство «Український державний центр радіочастот» (далі - позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Ведекон» (далі - відповідач) про стягнення 42 148,32 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов'язку своєчасно та в повному обсязі оплатити послуги, надані позивачем за договором на роботи, пов'язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів № 3216/241м-15 від 01.02.2016.

Вважаючи, що його права порушені, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача борг у розмірі 42 148,32 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.02.2019 вищевказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення її недоліків у п'ять днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 11.03.2019 після усунення позивачем недоліків позовної заяви відкрито провадження у справі № 910/2244/19 та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 11.04.2019.

У судовому засіданні 11.04.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав, вважав їх обґрунтованими та правомірними, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Зважаючи на відсутність підстав для відкладення розгляду справи та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважав за можливе розглянути справу без участі представника відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ч. 9 ст. 165, ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 11.04.2019 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

01.02.2016 між державним підприємством «Український державний центр радіочастот» (виконавцем) та товариством з обмеженою відповідальністю «Ведекон» (замовником) був укладений договір на роботи, пов'язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності радіоелектронних засобів № 3216/241м-15 (далі - договір).

Відповідно до п. 1.1 договору його предметом є проведення виконавцем робіт, пов'язаних з радіочастотним моніторингом та забезпеченням електромагнітної сумісності (ЕМС) радіоелектронних засобів (РЕЗ), згідно з виданими дозволами, а також виявлення та усунення дії джерел радіозавад роботі РЕЗ замовника на території України.

Згідно з п. 2.1 виконавець зобов'язується протягом всього строку дії цього договору проводити заходи щодо забезпечення ЕМС РЕЗ, які використовує замовник, згідно з дозволами на експлуатацію РЕЗ, для чого:

- виконувати роботи, пов'язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням ЕМС РЕЗ у смугах радіочастот, що використовує замовник згідно отриманих ліцензій та/або дозволів на експлуатацію РЕЗ (пп. 2.1.1);

- інформувати замовника про радіозавади, що виникають з його вини, для своєчасного вжиття передбачених законодавством заходів з метою усунення їх дії (пп. 2.1.2);

- своєчасно вживати необхідних заходів щодо виявлення та усунення дії джерел радіозавад роботі РЕЗ замовника у смугах радіочастот, що використовує замовник згідно отриманих ліцензій та/або дозволів на експлуатацію РЕЗ, у терміни та згідно порядку, що визначені законодавством і нормативно-правовими актами у сфері використання радіочастотного ресурсу (пп. 2.1.3).

Пунктом 2.2 договору передбачено, що замовник, в свою чергу, зобов'язується, в тому числі, своєчасно сплачувати на користь виконавця плату за виконання робіт (пп. 2.2.2).

Ціна виконаних робіт, пов'язаних з радіочастотним моніторингом та забезпечення ЕМС РЕЗ, визначається на підставі чинних тарифів на роботи (послуги) державного підприємства «Український державний центр радіочастот», затверджених у встановленому порядку (далі - Тарифи), за один календарний місяць, залежить від кількості РЕЗ щодо яких проводилися роботи і не включає податок на додану вартість. Податок на додану вартість нараховується згідно з законодавством України. Розрахунок ціни робіт здійснюється на підставі додатку до договору, що є його невід'ємною частиною (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 3.2 договору виконання робіт підтверджується відповідними актами виконаних робіт, підписаними обома сторонами.

Згідно з п. 3.3 договору виконавець після закінчення проведення робіт оформлює рахунки за виконані роботи та разом з актами виконаних робіт надсилає на адресу замовника до кінця місяця, протягом якого виконувались роботи:

- якщо замовник не підписує акти виконаних робіт він повинен протягом 5 (п'яти) робочих днів з моменту їх отримання надати виконавцю вмотивовану відмову (пп. 3.3.1);

- у випадку не підписання замовником актів виконаних робіт, без вмотивованої відмови у прийнятті робіт по закінченню строку, вказаного в п. 3.3.1 договору, акти вважаються підписаними, а роботи прийнятими та підлягають оплаті (пп. 3.3.2).

Судом встановлено, що позивач склав акти про виконання робіт № 18-16105 від 30.11.2018 та № 18-17357 від 29.12.2018 на суму 21 074,16 грн. кожен, а також рахунки № 16105 від 28.11.2018 та № 17357 від 22.12.2018 до вказаних актів, і направив вказані документи відповідачу, що підтверджується описами вкладення № 16105 від 10.12.2018 та № 17357 від 03.01.2019 (відповідно) з відбитками штампів підприємства поштового зв'язку.

Рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень № 182 та № 849 свідчать, що рахунок та акт про виконання робіт за листопад 2018 року відповідач отримав 12.12.2018, а рахунок та акт про виконання робіт за грудень 2018 року - 09.01.2019, проте, у порушення умов укладеного сторонами договору, відповідач не підписав вказані акти та не оплатив зазначені рахунки на загальну суму 42 148,32 грн.

Беручи до уваги положення п. 3.3 договору, а також те, що відповідач не надав вмотивовану відмову від підписання актів про виконання робіт № 18-16105 від 30.11.2018 та № 18-17357 від 29.12.2018, не долучив до матеріалів справи доказів протилежного, суд дійшов висновку, що роботи, зазначені у вказаних актах, є прийнятими та повинні бути оплачені відповідачем.

Розглядаючи даний спір та вирішуючи його по суті суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України встановлено, що господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов'язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 3.4 договору передбачено, що розрахунки між виконавцем і замовником за роботи, пов'язані з радіочастотним моніторингом та забезпеченням ЕМС РЕЗ проводяться шляхом перерахування суми, що вказана в платіжному документі, на поточний рахунок виконавця, не пізніше 25 числа місяця наступного за місяцем, у якому був виставлений (оформлений) рахунок.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги факт направлення та отримання відповідачем актів про виконання робіт № 18-16105 від 30.11.2018 та № 18-17357 від 29.12.2018, суд дійшов висновку про те, що на момент розгляду та вирішення даного спору строк виконання зобов'язання з оплати послуг, наданих позивачем у листопаді та грудні 2018 року, настав.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України господарське зобов'язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач документів, які б підтверджували оплату ним заборгованості перед позивачем в повному обсязі або спростовували доводи останнього, суду не надав.

Відтак, вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості з оплати наданих позивачем послуг в розмірі 42 148,32 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню у вказаному розмірі.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати з урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Ведекон» (01030, м. Київ, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 51-Б, кімната 4, ідентифікаційний код 32162049) на користь державного підприємства «Український державний центр радіочастот» (03179, м. Київ, проспект Перемоги, будинок 151, ідентифікаційний код 01181765) основний борг в розмірі 42 148,32 грн. (сорок дві тисячі сто сорок вісім грн. 32 коп.) та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 921,00 грн. (одна тисяча дев'ятсот двадцять одна грн. 00 коп.).

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення підписано 17.04.2019.

Суддя О.Г. Удалова