СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2019 р. Справа № Б-39/64-10

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Бородіна Л.І., суддя Геза Т.Д. , суддя Мартюхіна Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Черкас В.М.,

за участю учасників судового процесу:

ліквідатор боржника: арбітражний керуючий Сорокін М.І. (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора від 26.03.2013 НОМЕР_7);

від кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Поліс»: Кобук Р.А., адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 19.10.2018 серія НОМЕР_8) - на підставі довіреності від 20.12.2018;

від боржника ФОП Колядинського А.О.: Бєлокриницький А.О., адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 08.04.2011 НОМЕР_9) - на підставі довіреності від 14.07.2014;

від ТОВ «Приватофіс»: Лященко С.С., адвокат (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 23.05.2005 НОМЕР_10) - на підставі довіреності від 29.03.2019 №29/03-7;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Поліс», м. Київ,

та апеляційну скаргу арбітражного керуючого Сорокіна М.І.,

на ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.02.2019 (суддя Усатий В.О.), постановлену в м. Харкові о 17 год. 17хв., повний текст якої складений 11.02.2019,

у справі №Б-39/64-10

за заявою: Фізичної особи-підприємця Колядинського Андрія Олеговича, м. Харків,

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИЛА:

ФОП Колядинський А.О. звернувся до Господарського суду Харківської області з заявою про порушення провадження у справі про банкрутство в порядку статей 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон про банкрутство) (т.1,а.с.5-9).

Постановою Господарського суду Харківської області від 28.07.2010 у даній справі визнано ФОП Колядинського А.О. банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; встановлено строк у 40 днів для пред'явлення вимог кредиторів до банкрута.

18.04.2016 ліквідатором подано заяву на дії учасників ліквідаційної процедури, у якій він просив:

- визнати дії ліквідатора Ніколенко М.О. та інших учасників ліквідаційної процедури щодо продажу майна неправомірними;

- визнати недійсними результати відкритих торгів з продажу майна банкрута ФОП Колядинського А.О., який проводився Товарною біржою "Правопорядок" 24.01.2011;

- визнати недійсними протоколи відкритих торгів №№1, 2, 3, 4, 5, 6 від 24.01.2011;

- визнати недійсними договори купівлі - продажу, укладені за результатами проведених відкритих торгів 24.01.2011, а саме:

- договір купівлі - продажу від 03.09.2011 нежитлових приміщень АДРЕСА_1. Покупець: ОСОБА_7, код НОМЕР_1, АДРЕСА_2;

- договір купівлі - продажу від 04.02.2011 на нежитлові приміщення АДРЕСА_3, які є предметом застави ПАТ "ВТБ Банк". Покупець: ОСОБА_9, код НОМЕР_2, АДРЕСА_4;

- договір купівлі - продажу від 04.02.2011 на нежитлові приміщення АДРЕСА_5, які є предметом застави ПАТ "ВТБ Банк". Покупець: ОСОБА_10, код НОМЕР_3, АДРЕСА_6;

- договір купівлі - продажу від 04.02.2011 на нежитлові приміщення АДРЕСА_7, які є предметом застави ПАТ "ВТБ Банк". Покупець: ОСОБА_11, код НОМЕР_4, АДРЕСА_8;

- договір купівлі - продажу від 04.02.2011 на нежитлові приміщення підвалу АДРЕСА_9, які є предметом застави ПАТ "ВТБ Банк". Покупець: ОСОБА_12, код НОМЕР_5, АДРЕСА_10;

- договір купівлі - продажу від 04.02.2011 на нежитлові приміщення АДРЕСА_11, які є предметом застави ПАТ "ВТБ Банк". Покупець: ОСОБА_13, код НОМЕР_6, АДРЕСА_12;

- застосувати до сторін вказаних договорів купівлі - продажу правові наслідки недійсності правочинів згідно ст.216 ЦК України (т. 29, а.с.72-77).

28.01.2019 ліквідатором боржника арбітражним керуючим Сорокіним М.І. подані доповнення до скарги ліквідатора (в частині визнання недійсними результатів аукціону від 24.01.2011 та договорів купівлі-продажу, укладених за їх результатами), у яких він просив:

- визнати недійсними результати аукціону від 24.01.2011, який проводився Товарною біржою "Правопорядок", з продажу майна ФОП Колядинського А.О.;

- визнати недійсними договори купівлі-продажу, укладені за результатами проведених відкритих торгів 24.01.2011 (т.38б, а.с.61-67).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.02.2019 відмовлено ТОВ "Приватофіс" в задоволенні клопотання про встановлення додаткового строку для подання доказів (вх.№3234 від 05.02.2019); відмовлено ліквідатору та ТОВ "ФК "Поліс" у задоволенні клопотань про визнання причин пропущення строку позовної давності поважними; відмовлено ліквідатору в задоволенні скарги (вх. №12936 від 18.04.2016) з урахуванням уточнень (вх. №42217 від 09.12.2016) та доповнень (вх. №2311 від 28.01.2019) (т.38б, а.с.137-157).

Ухвала місцевого господарського суду з посиланням на статті 11, 12,15,16,20, 52, 202,215, 509, 656 ЦК України, статті 1, 3-1, 17, 25, 26, 29, 31, 41, 47- 49 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", статті 3,12,30 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", статтю 15 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств" мотивована тим, що матеріали справи №Б-39/171-10 та справи №Б-39/64-10 не містять доказів проведення ліквідатором Ніколенко М.О. інвентаризації майна банкрута, що є обов'язковою передумовою продажу майна в ліквідаційній процедурі. При цьому суд зазначив, що ліквідатором проведена оцінка заставного майна банкрута, яка виконана ПП "Агентство оцінки майна та землі", що має сертифікат Фонду Держмайна України №1645 від 08.04.2000. За результатами проведеної оцінки складено відповідні звіти про оцінку нерухомого майна від 22.12.2010 на загальну суму 1857400,00 грн. Крім того, суд зазначив, що в матеріалах даної справи відсутні докази, які підтверджують факт виконання переможцями аукціону своїх зобов'язань щодо повної оплати придбаного майна, що призвело до незадоволення вимог заставних кредиторів за рахунок реалізації предмета застави, як завершальної стадії проведення аукціону, що свідчить про проведення його з порушенням вимог Закону про банкрутство та є підставою для визнання його недійсним.

Разом з тим, посилаючись на статті 256,257, 260,261,267 ЦК України, суд першої інстанції зазначив, що оскаржувані аукціони відбулися 24.01.2011, спірні договори укладені 04.02.2011, а отже строк, у межах якого особа могла звернутись з вимогою про захист свого цивільного права сплив ще у 2014 році. Проте, арбітражний керуючий Сорокін М.І., якого призначено ліквідатором боржника 12.03.2014, звернувся до суду із заявою про визнання недійсним спірного аукціону та лише одного договору купівлі-продажу тільки через півроку з моменту призначення його ліквідатором, яку було залишено без розгляду, оскільки на той час вже розглядалась заява ПАТ «Укрсосбанк» про визнання недійсними результатів аукціону, проведеного ТБ «Правопорядок» 24.01.2011, в задоволенні якої, в свою чергу судом відмовлено та ця відмова підтримана апеляційною інстанцією та до касаційного суду ні банком, ні ліквідатором Сорокіним М.І. не була оскаржена, що свідчить про його погодження з прийнятими судами двох інстанцій судовими рішеннями. Із скаргою, яка є предметом розгляду, ліквідатор звернувся до суду лише через два роки виконання своїх обов'язків, тобто зі спливом позовної давності, та без поважних причин пропуску позовної давності, про застування якої подані заяви власниками спірного майна. Крім того, місцевий господарський суд вказав на те, що ліквідатором та ТОВ "ФК "Поліс" не доведено в порядку статті 35 ГПК України того факту, що вони не могли дізнатися про порушення цивільного права, у зв'язку з чим відмовив у задоволенні клопотання ліквідатора та ТОВ "ФК "Поліс" про визнання причин пропуску позовної давності поважними.

ТОВ «ФК «Поліс» із вказаною ухвалою не погодилось та 18.02.2019 звернулось до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 05.02.2019 у справі №Б-39/64-10 та прийняти нове рішення, яким визнати недійсними результати аукціону від 24.01.2011, який проводився ТБ "Правопорядок" з продажу майна банкрута ФОП Колядинського А.О., а саме: нежитлових приміщень АДРЕСА_1; нежитлових приміщень АДРЕСА_3; нежитлових приміщень АДРЕСА_5; нежитлових приміщень АДРЕСА_9; нежитлових приміщень підвалу АДРЕСА_9; нежитлових приміщень АДРЕСА_9; визнати недійсними договори купівлі-продажу, укладені за результатами проведених відкритих торгів від 24.01.2011 (т.41,а.с.149-157).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом неповно з'ясовано всі підстави, які наведені ліквідатором боржника стосовно недійсності аукціону, проведеного 24.01.2011, а саме:

- проведений аукціон та спірні договори купівлі-продажу не відповідають вимогам Закону про банкрутство, оскільки провадження у справі №Б-39/171-10 про банкрутство ФОП Колядинського А.О. було припинено як незаконно порушене, постанова про визнання боржника банкрутом не породжує жодних правових наслідків, а отже у ліквідатора Ніколенка М.О. не виникло права управляти майном боржника, у тому числі права на його відчуження на аукціоні;

- реалізація майна банкрута ФОП Колядинського А.О. проводилася до закінчення встановленого судом строку на звернення кредиторів з грошовими вимогами до боржника, що свідчить про порушення ст. 48 Закону про банкрутство;

- проведення незалежної оцінки об'єктів, які були предметом спірного аукціону, здійснено лише 22.12.2010, тобто після публікації оголошення про проведення торгів, в порушення статті 15 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств»;

- торги проведено без погодження з комітетом кредиторів ФОП Колядинського А.О. в порушення статті 30 Закону про банкрутство.

Також, скаржник зазначає, що ліквідатор у справі про банкрутство має самостійний статус як особа, що за рішенням суду зобов'язана належним чином виконувати свої повноваження в ході ліквідаційної процедури, зокрема, ті, що направленні на формування ліквідаційної маси. Він є абсолютно окремим учасником провадження у справі про банкрутство, в якого відсутня наступність щодо попереднього ліквідатора у частині виконання визначених Законом про банкрутство повноважень керівника юридичної особи. За весь час ліквідаційної процедури змінилося чотири ліквідатора у даній справі, жоден з яких не досліджував будь-яких питань стосовно вибуття майна з ліквідаційної маси банкрута, не встановлював порушень, які були допущені при реалізації майна боржника, а отже подання ліквідатором заяви про визнання недійсними результатів аукціону було ускладнено в періоди виконання обов'язків ліквідатора боржника іншими арбітражними керуючими. Скаржник вважає, що місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваної ухвали проігнорував правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.10.2018 у справі №904/5978/14. Також, на думку апелянта, подання арбітражним керуючим Сорокіним М.І. заяви про визнання недійсними результатів аукціону одразу після призначення його ліквідатором боржника фактично було неможливим, оскільки в судовому порядку у справі №Б-39/64-10 розглядався спір щодо припинення процедури банкрутства боржника, а отже причини пропуску позовної давності ліквідатором є поважними. Поданню ліквідатором заяви про визнання недійсними результатів аукціону передував аналіз матеріалів справ про банкрутство, а також розроблення правової позиції щодо визнання недійсними результатів аукціону від 24.01.2011, а тому подання заяви про визнання недійсними результатів аукціону одразу після призначення ліквідатора було фізично неможливим. Скаржник вважає, що посилання суду першої інстанції на те, що ПАТ «ВТБ Банк» було заздалегідь відомо про незаконність реалізації майна банкрута на аукціоні 24.01.2011, є недоцільним, оскільки заяву про визнання недійсними результатів аукціону подано ліквідатором, а не ТОВ «ФК «Поліс», питання про застосування позовної давності стосується лише дій ліквідатора.

Ліквідатор боржника ФОП Колядинського А.О. арбітражний керуючий Сорокін М.І. також не погодився із вказаною ухвалою та 19.02.2019 звернувся до Східного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.02.2019 у справі №Б-39/64-10 та прийняти нове рішення, яким визнати недійсними результати аукціону від 24.01.2011, який проводився ТБ "Правопорядок" з продажу майна банкрута ФОП Колядинського А.О.; визнати недійсними договори купівлі-продажу, укладені за результатами проведених відкритих торгів від 24.01.2011(т.41,а.с.193-197).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник посилається на те, що арбітражний керуючий є суб'єктом незалежної професійної діяльності, і водночас з моменту винесення ухвали про призначення його арбітражним керуючим до моменту припинення ним повноважень прирівнюється до службової особи боржника. Як учасник провадження у справі про банкрутство арбітражний керуючий набуває такого статусу лише після прийняття судом відповідного процесуального документа. Під час ліквідаційної процедури ФОП Колядинського А.О. у справі №Б-39/64-10, яка триває з 29.07.2010, змінилося чотири арбітражних керуючих, які не вчиняли жодних дій, спрямованих на виконання вимог Закону про банкрутство щодо вжиття заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна боржника, що знаходиться у третіх осіб. Подання заяви про визнання недійсними результатів аукціону було утруднено в ті періоди, коли ліквідаторами банкрута були інші арбітражні керуючі. Також вказує на те, що його фактично було позбавлено можливості належним чином виконувати свої повноваження, зокрема, звертатися до судів із заявами, спрямованими на повернення майна в ліквідаційну масу, оскільки у даній справі розглядався спір щодо припинення процедури банкрутства ФОП Колядинського А.О.

У відзиві від 13.03.2019 ТОВ «Форрест ЛТД» заперечує проти вимог апеляційної скарги та просить ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.02.2019 у справі №Б-39/64-10 залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. При цьому зазначає, що товариство набуло у ОСОБА_14 на підставі договору купівлі-продажу від 14.06.2012 права власності на приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_9, яке було предметом аукціону в 2011 році в рамках ліквідаційної процедури боржника. Також вказує на те, що для юридичної особи та для фізичної особи-підприємця як сторони правочину, у відповідності до вимог статті 261 ЦК України днем початку перебігу позовної давності слід вважати день вчинення правочину, оскільки він збігається з днем, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не встановлює спеціальної позовної давності для звернення до суду арбітражного керуючого. Таким чином, відлік позовної давності для вимог щодо визнання аукціону та укладених за його результатами договорів розпочинається з дати, коли відбувся аукціон, а щодо договорів - від дати їх укладення. Крім того, вказує на те, що ліквідатор звернувся до суду після спливу більше ніж двох років з моменту його призначення ліквідатором (т.42,а.с.161-164).

У відзиві від 20.03.2018 ФОП Колядинський А.О. просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги арбітражного керуючого Сорокіна М.І., ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.02.2019 у справі №Б39/64-10 - залишити без змін. Зокрема, зазначає, що ліквідатор Сорокін М.І. звернувся до суду із заявою про визнання недійсним спірного аукціону та лише одного договору купівлі-продажу тільки через півроку з моменту призначення його ліквідатором банкрута, яку було залишено без розгляду, та лише через два роки виконання своїх обов'язків звернувся до суду із скаргою, яка є предметом розгляду, що, на думку боржника, ніяк не може слугувати поважною причиною для поновлення строку з посиланням на неналежне виконання попередніми ліквідаторами їх обов'язків. Крім того, зазначає, що всі спірні правочини вчинені у 2011 році, а отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про сплив позовної давності на момент звернення ліквідатора Сорокіна М.І. із скаргою до господарського суду у квітні 2016 року. Також зазначає, що ПАТ «ВТБ Банк» (правонаступником якого є ТОВ «ФК «Поліс») та іншим кредиторам у справі було відомо про вчинення оскаржуваних правочинів щодо майна боржника, внаслідок чого учасники процесу мали можливість оскаржити результати аукціону та зазначені договори протягом встановленого строку (т.43,а.с.16-22).

У відповіді на відзив ТОВ «Форрест ЛТД», ФОП Колядинського А.О. арбітражний керуючий зазначає, що поважними причинами пропуску позовної давності є вчинення попередніми ліквідаторами банкрута дій не в інтересах боржника та його кредиторів, що узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 23.10.2018 у справі №904/5978/14. Також вказує на те, що стаття 92 ЦК України стосується виключно юридичних осіб, до яких ФОП Колядинський А.О. не відноситься. Ліквідатор у справі про банкрутство ФОП хоча і діє від імені банкрута в силу закону, проте його статус має принципову відмінність від статусу керівника юридичної особи (т.43, а.с.148-152).

У додаткових поясненнях Колядинський А.О. погоджується з висновками місцевого господарського суду і зазначає про недоведеність факту неможливості ліквідатора та ТОВ «ФК «Поліс» дізнатися про порушення цивільних прав, а отже відсутні підстави для визнання поважними причин пропуску позовної давності (т.43,а.с.217-219).

11.04.2019 ТОВ «Приватофіс» поданий відзив на апеляційні скарги ТОВ «Фінансова компанія «Поліс» та арбітражного керуючого Сорокіна М.І. з додатками (т.43,а.с.222-236).

Враховуючи, що відзив на апеляційну скаргу ТОВ «Приватофіс» поданий без додержання вимог статті 263 ГПК України, без доказів його надсилання та доданих до нього документів іншим учасникам справи, а також поданий після закінчення строку, встановленого ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.03.2019, про що був обізнаний, оскільки його представник приймав участь у судовому засіданні 04.04.2019, суд апеляційної інстанції в порядку вимог статті 118 ГПК України залишає вказаний відзив без розгляду.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник кредитора ТОВ «ФК «Поліс» підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.02.2019 у справі №Б-39/64-10 та прийняти нове рішення, яким визнати недійсними результати аукціону від 24.01.2011, який проводився ТБ "Правопорядок" з продажу майна банкрута ФОП Колядинського А.О., та договори купівлі-продажу, укладені за результатами проведених відкритих торгів від 24.01.2011, з підстав, викладених в апеляційній скарзі. При цьому зазначив, що ліквідатором пропущений строк позовної давності з поважних причин, оскільки попередніми ліквідаторами вчинялись дії, направлені не в інтересах кредиторів, що утруднило звернення до суду.

Ліквідатор боржника арбітражний керуючий Сорокін М.І. підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив скасувати ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.02.2019 у справі №Б-39/64-10 та прийняти нове рішення, яким визнати недійсними результати аукціону від 24.01.2011, який проводився ТБ "Правопорядок" з продажу майна банкрута ФОП Колядинського А.О., та договори купівлі-продажу, укладені за результатами проведених відкритих торгів від 24.01.2011 з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Зокрема, зазначив, що представником ТОВ «ФК «Поліс» у повній мірі викладені обставини апеляційної скарги, з якими він погоджується в повному обсязі. Крім того, зазначив, що ним пропущена позовна давність тих причин, що в апеляційному та касаційному порядку оскаржувалась ухвала місцевого господарського суду про припинення провадження у справі про банкрутство.

Представники боржника та ТОВ «Приватофіс» заперечили проти вимог апеляційних скарг та просили залишити ухвалу місцевого господарського суду без змін з підстав її законності та обґрунтованості, апеляційні скарги - без задоволення.

Інші учасники провадження у справі про банкрутство належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про що свідчать відтиск штампу на звороті останнього аркушу ухвали суду апеляційної інстанції від 04.04.2019 та повідомлення про вручення поштових відправлень, проте не скористались своїм правом на участь у судовому засіданні.

Враховуючи належне повідомлення сторін, ліквідатора та інших учасників провадження у справі про банкрутство про час та місце засідання суду, а також те, що явка представників сторін не була визнана судом обов'язковою, приймаючи до уваги термін, встановлений ст.273 ГПК України для розгляду апеляційної скарги на судове рішення місцевого господарського суду, та відсутність правових підстав для відкладення розгляду справи, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представників інших учасників провадження у справі про банкрутство за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення ліквідатора боржника арбітражного керуючого Сорокіна М.І., представників кредитора ТОВ «ФК «Поліс», боржника Колядинського А.О. та ТОВ «Приватофіс», перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та доказів на їх підтвердження, їх юридичну силу та доводи апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.06.2010 порушено провадження у справі №Б-39/64-10 про банкрутство ФОП Колядинського А.О. в порядку статей 47-49 Закону про банкрутство (т.1, а.с.1-5).

Постановою Господарського суду Харківської області від 28.07.2010 у даній справі, визнано ФОП Колядинського А.О. банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; встановлено строк у 40 днів для пред'явлення вимог кредиторів до банкрута; призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Чернишова Б.С. та зобов'язано його до 28.01.2011 виконати ліквідаційну процедуру (т.4,а.с.8-24).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22.11.2010 у справі №Б-39/64-10 скасовано постанову Господарського суду Харківської області від 28.07.2010; провадження у справі №Б-39/64-10 припинено (т. 9,а.с.46-55).

01.12.2010 Господарським судом Харківської області за заявою ОСОБА_15 порушено провадження у справі № Б-39/171-10 про банкрутство ФОП Колядинського А.О.

Постановою господарського суду Харківської області від 21.12.2010 у справі №Б-39/171-10 ФОП Колядинського А.О. визнано банкрутом, призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Ніколенка М.О. (т.12, а.с.63-78).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 08.09.2011 у справі №Б-39/171-10 скасовано постанову господарського суду Харківської області від 21.12.2010 у справі №Б-39/171-10 ; припинено провадження у справі про банкрутство ФОП Колядинського А.О у справі №Б-39/171-10 (т.12,а.с.79-86).

Постановою Вищого господарського суду від 03.02.2011 у цій справі скасовано постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22.11.2010 у справі №Б-39/64-10; апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ «ВТБ Банк» на постанову Господарського суду Харківської області від 28.07.2010 у справі №Б-39/64-10 припинено (т.9,а.с.62-65).

Ухвалою місцевого господарського суду від 02.03.2011 у справі №Б-39/64-10, яка залишена без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04.04.2011 та постановою Вищого господарського суду України від 22.06.2011, задоволено клопотання арбітражного керуючого Чернишова Б.С. про звільнення його від виконання обов'язків ліквідатора; звільнено Чернишова Б.С. від виконання обов'язків ліквідатора ФОП Колядинського А.О. та призначено ліквідатором ФОП Колядинського А.О. Ніколенко М.О.; продовжено строк ліквідаційної процедури до 28.07.2011 (т.7,а.с.25-31, т.10,а.с.25-30, а.с.114-118).

Також у цій ухвалі зазначено, що 02.03.2011 суду надано копію договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 04.02.2011, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Словенською Д.В. за №282, та копію протоколу проведення аукціону від 24.01.2011 №282.

28.09.2011 ліквідатором боржника арбітражним керуючим Ніколенко М. О. наданий місцевому господарському суду звіт про хід ліквідаційної процедури, до якого надано, зокрема: протоколи проведення аукціону від 24.01.2011 №№1,2,3,4,5,6, копії договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень (т.12,а.с.60-62).

З матеріалів справи вбачається, що 21.12.2010 між ліквідатором ФОП Колядинського А.О. арбітражним керуючим Ніколенко М.О., який діяв на підставі постанови Господарського суду Харківської області від 21.12.2010 у справі №Б-39/171-10, (замовником) та Товарною біржою «Правопорядок» (організатором) укладений договір на організацію та проведення аукціону з продажу майна ФОП Колядинського А.О., призначеного на 24.01.2011 (т.15,а.с.112,113, т.16, а.с.145).

Так, 21.12.2010 у Всеукраїнському інформаційному виданні «Правопорядок» №28-0 (36) опубліковано інформацію про те, що Товарна біржа «Правопорядок» 24.01.2011 о 09-00год. за адресою: м. Харків, вул. Новгородська, оф. 105, проводить аукціон з продажу майна банкрута ФОП Колядинського А.О., а саме: лот №1 - нежитлові приміщення АДРЕСА_3, за початковою ціною 222600,00грн; лот №2- нежитлові приміщення АДРЕСА_1, за початковою ціною 154100,00грн; лот №3 - нежитлові приміщення АДРЕСА_5, за стартовою вартістю 194000,00грн; лот №4 - нежитлові приміщення АДРЕСА_9, за початковою вартістю 278400,00грн; лот №5 - нежитлові приміщення АДРЕСА_9, за початковою вартістю 239000,00грн ; лот. №6 - нежитлові приміщення підвалу АДРЕСА_9, за стартовою ціною 198600,00грн (т.15,а.с.116).

22.12.2010 між арбітражним керуючим Ніколенко М.О., який діяв на підставі постанови Господарського суду Харківської області від 21.12.2010 у справі №Б-39/171-10, (замовником) та ПП «Агентство оцінки майна та землі» (виконавцем) укладені договори на проведення оцінки майна №22/12/10/11, №22/12/10/06, №22/12/10/08, №22/12/10/05, №22/12/10/04 (т.15,а.с.100-111).

Згідно звітів про оцінку майна від 22.12.2010:

- ліквідаційна вартість нежитлового приміщення АДРЕСА_1, становить 154000,00грн (т.12,а.с.92);

- ліквідаційна вартість нежитлових приміщень АДРЕСА_3, становить 222600,00грн (т.13,а.с.23-94);

- ліквідаційна вартість об'єкта оцінки: нежитлових приміщень АДРЕСА_9, становить 278400,00грн (т.13,а.с.95-151);

- ліквідаційна вартість нежитлових приміщень підвалу АДРЕСА_9, становить 198600,00грн (т.14, а.с.20-101);

- ліквідаційна вартість нежитлових приміщень АДРЕСА_9, становить 239000,00грн (т.14,а.с.102-155);

- ліквідаційна вартість нежитлових приміщеньАДРЕСА_5, становить 194000,00грн (т.15, а.с.23-99).

24.01.2011 ТБ «Правопорядок» проведений аукціон з реалізації вищезазначеного нерухомого майна боржника, про що складені протоколи №№1-6 (т.15,а.с.119-124).

Згідно протоколу проведення аукціону від 24.01.2011 №1 з продажу нежитлових приміщень АДРЕСА_3, переможцем аукціону визначено ОСОБА_9, яка придбала майно оціночною вартістю 222600,00 грн за ціною 244800,00грн (т.15,а.с.121).

04.02.2011 між ліквідатором ФОП Колядинського А.О. арбітражним керуючим Ніколенко М.О. (продавцем) та ОСОБА_9 (покупцем) укладений договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, за умовами якого продавець передає у власність покупця об'єкт аукціону - нежитлові приміщення АДРЕСА_3, а покупець приймає і сплачує за нього ціну його продажу. Договір посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. та зареєстрований в реєстрі за №287.

Пунктом 4 цього договору встановлено, що продаж вчинено за 244860,00грн. Порядок розрахунків за придбаний об'єкт аукціону здійснюється таким чином: кошти у розмірі 22260,00грн, внесені переможцем як гарантійний внесок, зараховуються переможцем в рахунок оплати вартості придбаного майна і в подальшому будуть розподілені на підставі листа ліквідатора. Кошти у розмірі 222600,00грн вносяться переможцем як гарантійний внесок за придбане майно на п/р Товарної біржі «Правопорядок» протягом 30-ти календарних днів з моменту підписання протоколу та в подальшому розподіляються на підставі листа ліквідатора (т.15,а.с.139,140).

Згідно протоколу проведення аукціону від 24.01.2011 №2 з продажу нежитлових приміщень АДРЕСА_1, переможцем аукціону визнаний ОСОБА_7, який прибав майно оціночною вартістю 154100,00грн за ціною 169510,00 грн (т.15, а.с.119).

03.09.2011 між ліквідатором ФОП Колядинського А.О. арбітражним керуючим Ніколенко М.О. (продавцем) та ОСОБА_7 (покупцем) укладений договір купівлі-продажу вказаних нежитлових приміщень, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М. та зареєстрований в реєстрі за №885 (т.15, а.с.129,130).

Згідно з протоколом проведення аукціону від 24.01.2011 №3 з продажу нежитлових приміщень АДРЕСА_5, переможцем аукціону стала ОСОБА_10, яка придбала майно оціночною вартістю 194000,00грн за ціною 213400,00грн (т.15,а.с.124).

04.02.2011 між ліквідатором ФОП Колядинського А.О. арбітражним керуючим Ніколенко М.О. (продавцем) та ОСОБА_10 (покупцем) укладений договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. та зареєстрований в реєстрі за №270, за умовами якого продавець передає у власність покупця об'єкт аукціону - нежитлові приміщення АДРЕСА_5 (т.15, а.с.133,134).

Згідно з протоколом проведення аукціону від 24.01.2011 №4 з продажу нежитлових приміщень 1-го поверху № № 1а, 2а, 4а, 5а, 7а, 8, 8а, 12, 15, 20, 21, 21а, ХІV,ХХVІІ, в літ. "А-1", загальною площею 393,5 кв. м, розташованих за адресою: АДРЕСА_9, переможцем аукціону став ОСОБА_11, який прибав майно оціночною вартістю 278400,00грн за ціною 306240,00грн (т.15,а.с.122).

04.02.2011 між ліквідатором ФОП Колядинського А.О. арбітражним керуючим Ніколенко М.О. (продавцем) та ОСОБА_11 (покупцем) укладений договір купівлі-продажу вищевказаних нежитлових приміщень за суму 306240,00грн, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. та зареєстрований в реєстрі за № 282 (т.15, а.с.125,126).

Згідно з протоколом проведення аукціону від 24.01.2011 №5 з продажу нежитлових приміщень АДРЕСА_9, переможцем аукціону став ОСОБА_13, який прибав майно оціночною вартістю 239000,00грн за ціною 262900,00грн (т.15,а.с.123).

04.02.2011 між ліквідатором ФОП Колядинського А.О. арбітражним керуючим Ніколенко М.О. (продавцем) та ОСОБА_13 (покупцем) укладений договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. та зареєстрований в реєстрі за №273, за умовами якого продавець передає у власність покупця об'єкт аукціону - нежитлові приміщення АДРЕСА_9 (т.15, а.с.137,138).

Згідно з протоколом проведення аукціону від 24.01.2011 № 6 з продажу нежитлових приміщень підвалу АДРЕСА_9, переможцем аукціону став ОСОБА_12, який прибав майно оціночною вартістю 198600,00 грн за ціною 218460,00грн (т.15, а.с.120).

04.02.2011 між ліквідатором ФОП Колядинського А.О. арбітражним керуючим Ніколенко М.О. (продавцем) та ОСОБА_12 (покупцем) укладений договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Слоневською Д.В. та зареєстрований в реєстрі за №277, за умовами якого продавець передає у власність покупця об'єкт аукціону - нежитлові приміщення підвалу АДРЕСА_9, (т.15, а.с.127,128).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.05.2012 у справі №Б-39/64-10, яка залишена без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 02.07.2012 та постановою Вищого господарського суду України від 18.09.2012, частково задоволено заяву ПАТ «Укросбанк» з урахуванням доповнень до неї в частині усунення арбітражного керуючого Ніколенко М.О. від виконання обов'язків ліквідатора ФОП Колядинського А.О.; усунуто арбітражного керуючого Ніколенко М.О. від виконання обов'язків ліквідатора ФОП Колядинського А.О. у справі №Б-39/64-10; призначено ліквідатором ФОП Колядинського А.О. Петрова О.Ю. (т.20,а.с.116-129, т.22, а.с.21-30, т.23, а.с.62-71).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.08.2013 у даній справі задоволено скаргу ПАТ «Укрсоцбанк» на дії ліквідатора; усунуто арбітражного керуючого Петрова О.Ю. від виконання обов'язків ліквідатора ФОП Колядинського А.О.; призначено ліквідатором ФОП Колядинського А.О. арбітражного керуючого Онищенко К.С., якого зобов'язано виконати у повному обсязі вимоги постанови від 28.07.2011 (т.24,а.с.205-208).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.03.2014 усунуто ліквідатора Онищенко К.С. від виконання обов'язків ліквідатора ФОП Колядинського А.О. та призначено ліквідатором ФОП Колядинського А.О. арбітражного керуючого Сорокіна М.І. (т.25, а.с.31-35).

17.03.2014 ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до ліквідатора боржника Сорокіна М.І. з заявою, в якій просив терміново звернутися до Господарського суду Харківської області з заявою про визнання недійсним аукціону з продажу нежитлових приміщень АДРЕСА_1, в процедурі банкрутства ФОП Колядинського А.О. та визнання недійсним договору купівлі-продажу від 03.09.2011, укладеного між ліквідатором банкрута арбітражним керуючим Ніколенко М.О. та ОСОБА_7 (т.25,а.с.39-40).

В матеріалах справи наявні претензії арбітражного керуючого Соркіна М.І., які датовані липнем 2014 року та адресовані ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_22, ОСОБА_9, ОСОБА_13, в яких зазначено про несплату коштів за договорами купівлі-продажу майна банкрута та з вимогою їх сплати на розрахунковий рахунок боржника, однак без зазначення номеру такого рахунку (т.25, а.с. 139-144). При цьому відсутні докази їх надіслання адресатам.

08.08.2014 проведені загальні збори кредиторів, оформлені протоколом, на яких обрали комітет кредиторів у складі ПАТ "ВТБ Банк" та ПАТ "Укрсоцбанк" (т.25, а.с. 183).

05.08.2014 ПАТ "Укрсоцбанк" звернувся до суду першої інстанції з заявою про визнання недійсними торгів та договорів купівлі-продажу з урахуванням уточнень від 13.10.2014, у якій просив визнати недійсними результати аукціону, проведеного Товарною біржою "Правопорядок" 24.01.2011, оформленого протоколом №2 з продажу нежитлових приміщень першого поверху АДРЕСА_1; визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень першого поверху АДРЕСА_1, укладений між арбітражним керуючим Ніколенко М.О. і ОСОБА_7 від 03.09.2011, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М. за реєстровим №885 (т.26, а.с.41-44, 80-84).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.11.2014, яка залишена без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.01.2015, відмовлено ПАТ "Укрсоцбанк" в задоволенні заяви про визнання торгів від 24.01.2011 та договору купівлі-продажу від 03.09.2011 недійсними (т.26,а.с.174-179, т.27, а.с.226-231).

02.10.2014 ліквідатор боржника арбітражний керуючий Сорокін М.І. звернувся до місцевого господарського суду з заявою про визнання недійсними результатів аукціону, проведеного Товарною біржою "Правопорядок" 24.01.2011, оформленого протоколом №2, з продажу нежитлових приміщень першого поверху АДРЕСА_1; визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень першого поверху АДРЕСА_1, укладеного між арбітражним керуючим Ніколенко М.О. і ОСОБА_7 від 03.09.2011, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Купровською Я.М. за реєстровим №885; визнання права власності на спірне майно за ФОП Колядинським А.О. (т.26, а.с.3-10, 16-23).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 04.11.2014 залишено без розгляду заяву ліквідатора боржника арбітражного керуючого Сорокіна М.І. з підстав наявності спору між тими ж сторонами і з тих же підстав в межах справи про банкрутство ФОП Колядинського А.О. за заявою ПАТ «Укрсоцбанк»(т.26,а.с.36-38).

07.11.2014 ПАТ "Укрсоцбанк" звернулось до Прокуратури м. Харкова з повідомленням про злочин (т.26,а.с.163).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.11.2014 припинено провадження у справі про банкрутство ФОП Колядинського А.О. на підставі пункту 7 частини 1 статті 40 Закону про банкрутство (т.27, а.с.9-15).

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.01.2015 скасовано ухвалу суду першої інстанції від 17.11.2014 у справі №Б-39/64-10, справу направлено до Господарського суду Харківської області на стадію ліквідаційної процедури (т.27, а.с.237-242).

18.04.2016 ліквідатором ФОП Колядинського А.О. подано скаргу на дії учасників ліквідаційної процедури, у якій він просив:

1.Визнати дії ліквідатора Ніколенко М.О. та інших учасників ліквідаційної процедури щодо продажу майна неправомірними.

2. Визнати недійсними результати відкритих торгів з продажу майна банкрута ФОП Колядинського А.О., який проводився Товарною біржою "Правопорядок", від 24.01.2011.

3. Визнати недійсними протоколи відкритих торгів №№1, 2, 3, 4, 5, 6 від 24.01.2011.

4. Визнати недійсними договори купівлі - продажу, укладені за результатами проведених відкритих торгів 24.01.2011, а саме:

- договір купівлі - продажу від 03.09.2011 нежитлових приміщень АДРЕСА_1. Покупець: ОСОБА_7, код НОМЕР_1, АДРЕСА_2;

- договір купівлі - продажу від 04.02.2011 на нежитлові приміщення АДРЕСА_3, які є предметом застави ПАТ "ВТБ Банк". Покупець: ОСОБА_9, код НОМЕР_2, АДРЕСА_4;

- договір купівлі - продажу від 04.02.2011 на нежитлові приміщення АДРЕСА_5, які є предметом застави ПАТ "ВТБ Банк". Покупець: ОСОБА_10, код НОМЕР_3, АДРЕСА_6;

- договір купівлі - продажу від 04.02.2011 на нежитлові приміщення АДРЕСА_9, які є предметом застави ПАТ "ВТБ Банк". Покупець: ОСОБА_11, код НОМЕР_4, АДРЕСА_8;

- договір купівлі - продажу від 04.02.2011 на нежитлові приміщення підвалу АДРЕСА_9, які є предметом застави ПАТ "ВТБ Банк". Покупець: ОСОБА_12, код НОМЕР_5, АДРЕСА_10;

- договір купівлі - продажу від 04.02.2011 на нежитлові приміщення АДРЕСА_9, які є предметом застави ПАТ "ВТБ Банк". Покупець: ОСОБА_13, код НОМЕР_6, АДРЕСА_12;

- застосувати до сторін вказаних договорів купівлі - продажу правові наслідки недійсності правочинів згідно зі ст.216 ЦК України (т. 29, а.с.71-77).

Ухвалою суду першої інстанції від 21.04.2016 у даній справі замінено кредитора ФОП Колядинського А.О. ПАТ "ВТБ Банк" на його правонаступника ТОВ "Фінансова компанія "Поліс" (т.29, а.с.116-124).

11.06.2016 ліквідатором подані додаткові пояснення до скарги на дії учасників ліквідаційної процедури (т.29, а.с.214-220).

У відзиві на заяву ліквідатора ОСОБА_7 вказує на сплив позовної давності щодо вирішення питань, поставлених ліквідатором у заяві (т.30, а.с.60,61).

05.07.2016 ОСОБА_23 подано заяву про застосування до вимог арбітражного керуючого Сорокіна М.І., викладених у скарзі від 15.04.2016 №01-17/09, позовної давності та відмовити у задоволенні скарги (т.30,а.с.197).

Ухвалою місцевого господарського суду від 06.07.2016 у справі №Б-39/64-10, яка залишена без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 04.08.2016, відмовлено у задоволенні скарги ліквідатора ФОП Колядинського А.О. арбітражного керуючого Сорокіна М.І. (т.30 , а.с.225-236, т. 31, а.с.202-211).

Постановою Вищого господарського суду України від 19.10.2016 у даній справі задоволено касаційну скаргу ліквідатора ФОП Колядинського А.О., скасовано постанову Харківського апеляційного господарського суду від 04.08.2016 та ухвалу господарського суду Харківської області від 06.07.2016 у справі №Б-39/64-10, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Харківської області (т.32, а.с.115-121). При цьому, суд касаційної інстанції, зокрема, зазначив, що судом першої інстанції взагалі не розглянуто заяву ОСОБА_23 про застосування позовної давності, а судом апеляційної інстанції зроблено суперечливі висновки про необхідність застосування позовної давності до спірних правовідносин та необґрунтованість скарги ліквідатора.

09.12.2016 ліквідатором боржника подані додаткові пояснення до скарги на дії учасників ліквідаційної процедури (т.33,а.с.30-34).

20.02.2017 ОСОБА_24 подано заяву про застосування позовної давності, у зв'язку з чим відмовити арбітражному керуючому Сорокіну М.І. у задоволенні скарги на дії учасників процедури у повному обсязі (т.33,а.с.171-173).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.07.2017, яка залишена без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 20.11.2017 у даній справі, відмовлено ліквідатору в задоволенні скарги на дії учасників ліквідаційної процедури (з урахуванням уточнень); заяви ОСОБА_7, ОСОБА_23 про застосування позовної давності залишено без розгляду (т.34, 79-86, т.35,а.с.126-136).

Постановою Верховного Суду від 15.05.2018 у цій справі касаційну скаргу ТОВ "Фінансова компанія "Поліс" задоволено частково; ухвалу Господарського суду Харківської області від 19.07.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20.11.2017 у справі №Б-39/64-10 в частині відмови у задоволенні скарги ліквідатора ФОП Колядинського А.О. арбітражного керуючого Сорокіна М.І. про визнання недійсними результатів аукціону від 24.01.2011, який проводився Товарною біржою "Правопорядок" з продажу майна банкрута ФОП Колядинського А.О. (оформлених протоколами відкритих торгів № № 1, 2, 3, 4, 5, 6 від 24.01.2011), та відмови у визнанні недійсними договорів купівлі-продажу, укладених за результатами проведених відкритих торгів 24.01.2011 (а саме: договір купівлі-продажу від 03.09.2011, укладений з ОСОБА_7; договір купівлі-продажу від 04.02.2011, укладений з ОСОБА_9; договір купівлі-продажу від 04.02.2011, укладений з ОСОБА_10; договір купівлі-продажу від 04.02.2011, укладений з ОСОБА_11; договір купівлі-продажу від 04.02.2011, укладений з ОСОБА_12; договір купівлі-продажу від 04.02.2011, укладений з ОСОБА_13.), скасовано; справу №Б-39/64-10 у скасованій частині передано на новий розгляд до Господарського суду Харківської області; в іншій частині ухвалу Господарського суду Харківської області від 19.07.2017 та постанову Харківського апеляційного господарського суду від 20.11.2017 у справі №Б-39/64-10 залишено без змін (т.37, а.с. 132-155).

11.10.2018 ліквідатором боржника арбітражним керуючим Сорокіним М.І. подані пояснення щодо позовної давності, в яких він зазначає, що: по-перше, до ОСОБА_23 жодних вимог не заявлялось, а тому він не є стороною за поданою ліквідатором заявою; по-друге, до ОСОБА_7 фактично заявлені вимоги про визнання недійсним одного з шести договорів купівлі-продажу, а отже його заява про застосування позовної давності до всіх вимог по скарзі не відповідає вимогам чинного законодавства; по-третє, ОСОБА_24 станом на момент нового розгляду справи не є особою, залученою до розгляду справи, оскільки 19.10.2016 ОСОБА_24 відчужено нерухоме майно, яке є предметом розгляду, ОСОБА_25; по-четверте, до ТОВ «Приватофіс» жодних вимог не заявлялось, а тому воно не є стороною за заявою ліквідатора. Також зазначив, що саме з моменту, коли ліквідатор Сорокін М.І. довідався про покупців майна боржника за оскаржуваними договорами і починається перебіг позовної давності щодо заявлених ліквідатором вимог, оскільки саме в цей момент у ліквідатора виникла можливість реалізувати право на звернення за захистом порушених прав учасників у справі про банкрутство. Крім того вказує на те, що ліквідатор був позбавлений можливості належним чином захищати порушені права кредиторів та банкрута у зв'язку з вчиненням попередніми арбітражними керуючими недобросовісних дій по відношенню до кредиторів та банкрута в цілому (т.38-а, а.с.36-40).

10.12.2018 ОСОБА_7, ОСОБА_26, ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_13, Колядинським А.О. подані заяви про застосування позовної давності (т. 38-а, а.с. 146-151, 224).

26.12.2018 ОСОБА_23 також подано заяву про застосування позовної давності (т.40, а.с.177).

05.04.2019 місцевим господарським судом прийнято оскаржувану ухвалу з підстав, зазначених вище (т.38б, а.с.137-157).

Перевіривши матеріали справи, правильність їх юридичної оцінки та застосування місцевим господарським судом норм законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частини 1 статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Враховуючи вимоги процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції здійснює перегляд ухвали Господарського суду Харківської області від 05.02.2019 у справі №Б-39/64-10 виключно у межах доводів та вимог апеляційних скарг ліквідатора та кредитора ТОВ «ФК «Поліс».

Згідно із частиною 1 статті 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

19.01.2013 набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" № 4212-VI від 22.12.2011.

Відповідно до п. 11 розділу Х Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 22.12.2011 №4212-VI положення цього Закону застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження в яких порушено після набрання чинності цим Законом. Положення цього Закону, що регулюють ліквідаційну процедуру, застосовуються господарськими судами під час розгляду справ про банкрутство, провадження у яких порушено до набрання чинності цим Законом, якщо на момент набрання ним чинності господарським судом не було прийнято постанову про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури.

Як вбачається з матеріалів справи, постанову про визнання ФОП Колядинського А.О. банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури у справі №Б-39/64-10 прийнято 28.07.2010, а у справі Б-39/171-10 - 21.12.2010.

Враховуючи вимоги перехідних положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 22.12.2011, як про це також було зазначено Верховним Судом у постанові від 15.05.2018 у цій справі, до спірних правовідносин слід застосовувати норми Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» в редакції від 14.05.1992 до набрання чинності змін, внесених Законом України від 22.12.2011 №4212-VІ (далі - Закон про банкрутство).

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону про банкрутство провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, ГПК України та іншими законодавчими актами України.

Розділом VI «Особливості банкрутства окремих категорій суб'єктів підприємницької діяльності» Закону про банкрутство передбачено, що відносини, пов'язані з банкрутством окремих категорій суб'єктів підприємницької діяльності регулюються цим Законом з урахуванням особливостей, передбачених цим розділом.

Так, частиною 7 статті 48 Закону про банкрутство встановлено, що постанова господарського суду про визнання громадянина-підприємця банкрутом та виконавчий лист про звернення стягнення на майно громадянина-підприємця направляються судовому виконавцю для здійснення реалізації майна банкрута. Продажу підлягає все майно громадянина-підприємця, за винятком майна, що не включається до складу ліквідаційної маси згідно з цим Законом. У разі необхідності постійного управління нерухомим майном або цінним рухомим майном громадянина-підприємця, визнаного банкрутом, господарський суд призначає для цієї мети ліквідатора та визначає розмір його винагороди. У цьому разі продаж майна громадянина-підприємця здійснюється ліквідатором. Кошти, отримані від продажу майна громадянина-підприємця, визнаного банкрутом, а також наявні у нього кошти у готівковій формі вносяться на депозитний рахунок нотаріальної контори або приватного нотаріуса та використовуються за рішенням господарського суду, який визнав громадянина-підприємця банкрутом.

Відповідно до статті 1 Закону про банкрутство ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення визнаних судом вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку.

Згідно з частиною 1 статті 25 Закону про банкрутство ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження: приймає до свого відання майно боржника, вживає заходів по забезпеченню його збереження виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; здійснює інвентаризацію та оцінку майна банкрута згідно з законодавством; аналізує фінансове становище банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; пред'являє до третіх осіб вимоги щодо повернення дебіторської заборгованості банкруту; з підстав, передбачених частиною десятою статті 17 цього Закону, подає до господарського суду заяви про визнання недійсними угод боржника; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; реалізує майно банкрута для задоволення вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом, а також здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом.

Верховний Суд у постанові від 15.05.2018 у цій справі зазначив, що підстави для визнання угод боржника недійсними містяться у ч. 11 ст. 17 Закону про банкрутство, положення останньої і підлягають застосуванню у випадку подання ліквідатором заяви про визнання угоди недійсною. Поряд з цим, застосування у ліквідаційній процедурі підстав визнання недійсними договорів боржника, встановлених ч. 10 ст. 17 Закону про банкрутство для розірвання договорів боржника, є юридично неспроможним.

Відповідно до вимог частини 11 статті 17 Закону про банкрутство угода боржника, у тому числі та, що укладена до винесення господарським судом ухвали про санацію, може бути визнана господарським судом за заявою керуючого санацією відповідно до цивільного законодавства недійсною, якщо: угода укладена боржником із заінтересованими особами і в результаті якої кредиторам завдані чи можуть бути завдані збитки; угода укладена боржником з окремим кредитором чи іншою особою протягом шести місяців, що передували дню винесення ухвали про санацію, і надає перевагу одному кредитору перед іншими або пов'язана з виплатою (видачею) частки (паю) в майні боржника у зв'язку з його виходом зі складу учасників боржника. Все отримане за такою угодою повертається сторонам. При визнанні договорів боржника недійсними завдання ліквідатора полягає у поверненні майна боржника до ліквідаційної маси завдяки використанню засобів процедури банкрутства.

Також, Верховний Суд у постанові від 15.05.2018 у цій справі зазначив, що виходячи з приписів Закону про банкрутство, у справі про банкрутство аукціон та угоди, укладені за його результатами, можуть бути визнані недійсними відповідно до цивільного законодавства України.

Підставою для визнання результатів аукціону недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення аукціону, визначених Законом про банкрутство, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення аукціону; правил, які регулюють сам порядок проведення аукціону; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів аукціону.

До предмету дослідження з питань розгляду недійсності результатів аукціону, входять встановлення обставин підготовки до проведення аукціону (інвентаризація та оцінка майна банкрута), дотримання організатором аукціону вимог, які ставляться Законом про банкрутство до його проведення. При вирішенні спорів про визнання прилюдних торгів або аукціону недійсними, слід встановити таке: чи мало місце порушення вимог законодавства при проведенні прилюдних торгів або аукціону; чи вплинули ці порушення на результати торгів та аукціону; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача, який оспорює результати торгів або аукціону.

Суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу місцевого господарського суду від 05.02.2019 у справі №Б-39/64-10 виключно у межах доводів апеляційних скарг.

Так, щодо доводів скаржників:

- про проведення спірних торгів без здійснення оцінки майна банкрута, оскільки проведення незалежної оцінки об'єктів, які були предметом спірного аукціону, здійснено лише 22.12.2010, тобто після публікації оголошення про проведення торгів, в порушення статті 15 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств»;

- без проведення інвентаризації;

- проведення торгів до закінчення строку на заявлення вимог кредиторів, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до статті 22 Закону про банкрутство у випадках, передбачених цим Законом, господарський суд приймає постанову про визнання боржника банкрутом і відкриває ліквідаційну процедуру.

Згідно із частиною 3 статтею 23 Закону про банкрутство опублікування відомостей про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури здійснюється ліквідатором у офіційних друкованих органах за рахунок банкрута у п'ятиденний строк з дня прийняття постанови про визнання боржника банкрутом.

Частиною 6 статті 48 Закону про банкрутство встановлено, що копію постанови про визнання громадянина-підприємця банкрутом і інформацію про відкриття ліквідаційної процедури господарський суд направляє всім відомим кредиторам із зазначенням строку пред'явлення кредиторами вимог, який не може перевищувати два місяці.

Постановою Господарського суду Харківської області від 21.12.2010 у справі №Б-39/171-10 визнано ФОП Колядинського А.О. банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, встановлено строк у сорок днів для пред'явлення вимог кредиторів. Копії постанови суду направлені, зокрема, ПАТ «ВТБ Банк» (правонаступником якого є ТОВ «ФК «Поліс») та ПАТ «Укрсоцбанк» (т.12,а.с.63-78).

З матеріалів справи вбачається, що прилюдні торги з продажу майна банкрута проведені 24.01.2011, тоді як строк для пред'явлення вимог кредиторів спливав 31.01.2011, а отже доводи ТОВ «ФК «Поліс» про те, що реалізація майна банкрута ФОП Колядинського А.О. проводилася до закінчення встановленого судом строку на звернення кредиторів з грошовими вимогами до боржника, є обґрунтованими.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи ТОВ «ФК «Поліс» про необхідність продажу майна фізичної - особи підприємця за погодженням з комітетом кредиторів, оскільки процедура банкрутства здійснюється на підставі статей 47-49 Закону про банкрутство, за вимогами яких не є обов'язковим формування комітету кредиторів, а отже продаж майна банкрута міг проводитися ліквідатором з урахуванням особливостей, встановлених вимогами Закону про банкрутство щодо банкрутства фізичних осіб-підприємців.

Згідно зі статтею 26 Закону про банкрутство, усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або повного господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, які в разі банкрутства підприємства передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

За приписами частини 1 статті 29 Закону про банкрутство майно, на яке звертається стягнення у ліквідаційній процедурі, оцінюється арбітражним керуючим у порядку, встановленому законодавством про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність. У разі продажу майна на аукціоні вартість майна, що визначається шляхом його оцінки, є початковою вартістю.

Відповідно до статті 30 Закону про банкрутство після проведення інвентаризації та оцінки майна банкрута ліквідатор розпочинає продаж майна банкрута на відкритих торгах, якщо комітетом кредиторів не встановлено інший порядок продажу майна банкрута. Ліквідатор забезпечує через засоби масової інформації оповіщення про порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна. Порядок продажу майна банкрута, склад, умови та строки придбання майна погоджуються з комітетом кредиторів. У разі надходження двох і більше пропозицій щодо придбання майна банкрута ліквідатор проводить конкурс (аукціон). Порядок проведення конкурсу (аукціону) визначається згідно із Законом України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)".

Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами скаржників та висновком місцевого господарського суду про відсутність в матеріалах справи доказів проведення ліквідатором Ніколенко М.О. інвентаризації майна боржника, що свідчить про порушення ним вимог статті 30 Закону про банкрутство.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) інформація про об'єкти, що підлягають продажу на аукціоні, за конкурсом, повинна містити такі відомості: назву об'єкта приватизації, його місцезнаходження; обсяг та основну номенклатуру продукції (робіт, послуг), у тому числі експортної; кількість та склад робочих місць; баланс активів і пасивів, рентабельність за останні три роки; відомості про будівлі (споруди, приміщення) та земельну ділянку, на якій розташований об'єкт, умови користування ними; обсяги викидів та скидів забруднюючих речовин у навколишнє природне середовище, утворення і розміщення відходів, стан земельної ділянки, стан природоохоронного обладнання та споруд, сплату екологічних зборів та платежів (у разі їх наявності), інші екологічні відомості; початкову вартість продажу, умови продажу та експлуатації об'єкта; суму грошових коштів, що має вноситися покупцями, у розмірі 10 відсотків початкової вартості продажу об'єкта; назву банку, адресу та номер рахунку, відкритого для розрахунків за придбані об'єкти приватизації; кінцевий термін прийняття заяви на участь в аукціоні, конкурсі; час та місце особистого ознайомлення з об'єктом; час та місце проведення аукціону, конкурсу; адресу, номер телефону, час роботи служби по організації аукціону, конкурсу; іншу інформацію, яку визначає орган приватизації. Зазначена інформація публікується не пізніш як за 30 календарних днів до дати проведення аукціону, конкурсу в інформаційних бюлетенях органів приватизації, місцевій пресі, інших друкованих виданнях, визначених органами приватизації.

21.12.2010 у Всеукраїнському інформаційному виданні «Правопорядок» №28-0 (36) опубліковано інформацію про те, що Товарна біржа «Правопорядок» 24.01.2011 о 09-00год. за адресою: м. Харків, вул. Новгородська, оф. 105 проводить аукціон з продажу майна банкрута ФОП Колядинського А.О., а саме: лот №1 - нежитлові приміщення АДРЕСА_3, за початковою ціною 222600,00грн; лот №2- нежитлові приміщення АДРЕСА_1, за початковою ціною 154100,00грн; лот №3 - нежитлові приміщення АДРЕСА_5, за стартовою вартістю 194000,00грн; лот №4 - нежитлові приміщення АДРЕСА_9, за початковою вартістю 278400,00грн; лот.№5 - нежитлові приміщення АДРЕСА_9, за початковою вартістю 239000,00грн ; лот №6 - нежитлові приміщення підвалу АДРЕСА_9, за стартовою ціною 198600,00грн (т.15,а.с.116).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (в редакції, чинній на момент виникнення правовідносин) звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб'єкта оціночної діяльності.

В матеріалах справи наявні звіти про оцінку майна від 22.12.2010, з яких вбачається, що:

- ліквідаційна вартість нежитлового приміщення АДРЕСА_1, становить 15400грн (т.12,а.с.92);

- ліквідаційна вартість нежитлових приміщень АДРЕСА_3, становить 222600,00грн (т.13,а.с.23-94);

- ліквідаційна вартість об'єкта оцінки: нежитлових приміщень АДРЕСА_9, становить 278400грн (т.13,а.с.95-151);

- ліквідаційна вартість нежитлових приміщень підвалу АДРЕСА_9, становить 198600,00грн (т.14, а.с.20-101);

- ліквідаційна вартість нежитлових приміщень АДРЕСА_9 становить 239000,00грн (т.14,а.с.102-155);

- ліквідаційна вартість нежитлових приміщеньАДРЕСА_5, становить 194000,00грн (т.15, а.с.23-99).

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками скаржника про те, що оцінка майна здійснена після публікації оголошення про його продаж, однак при цьому зазначає, що у Всеукраїнському інформаційному виданні «Правопорядок» №28-0 (36) опублікована інформація, у тому числі про вартість майна боржника, яка не є нижчою за ту, що визначена у звітах про оцінку майна від 22.12.2010.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що за змістом статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов'язків законодавцем передбачено рішення суду. Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення, відповідного правового висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 24.06.2015 у справі 907/544/14 та Верховний Суд у постановах від 16.02.2018 у справі 911/3614/16, від 08.10.2018 у справі №922/2621/17.

Наведені вище норми права та правові позиції Верховного Суду України, які підтримує Верховний Суд, дають підстави для висновку про обґрунтованість доводів скаржників, що проведений аукціон та спірні договори купівлі-продажу не відповідають вимогам Закону про банкрутство.

Відповідно до частини 1 статті 31 Закону про банкрутство кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цією статтею, зокрема, у першу чергу задовольняються вимоги, забезпечені заставою.

Відповідно до статті 48 Закону про банкрутство, кошти отримані від продажу майна громадянина підприємця, визнаного банкрутом, а також наявні у нього кошти у готівковій формі вносяться на депозитний рахунок нотаріальної контори або приватного нотаріуса та використовуються за рішенням господарського суду, який визнав громадянина підприємця банкрутом.

Порядок реалізації майна банкрута визначений Законом про банкрутство та Законом України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)», а отже є спеціальною процедурою продажу такого майна, за результатами якої власником майна стає покупець, який у ході аукціону запропонував за нього найвищу ціну .

Законом України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та Законом про банкрутство передбачені певні правила проведення аукціону з продажу майна банкрута, зокрема, правила, які стосуються оформлення кінцевих результатів аукціону.

У пунктах 4 спірних договорів купівлі-продажу та протоколах проведення аукціону №№1-6 визначений порядок розрахунків за придбане майно, згідно з яким кошти, внесені переможцем як гарантійний внесок, зараховуються переможцем в рахунок оплати вартості придбаного майна і в подальшому будуть розподілені на підставі листа ліквідатора. Решта коштів вноситься переможцем як гарантійний внесок за придбане майно на п/р Товарної біржі «Правопорядок» протягом 30-ти календарних днів з моменту підписання протоколу та в подальшому розподіляються на підставі листа ліквідатора.

Місцевим господарським судом встановлено, що матеріали справи не містять доказів перерахування грошових коштів покупцями за придбане на аукціоні майно, що є порушенням приписів статті 22 Закону України "Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)" та свідчить про незадоволення вимог заставних кредиторів за рахунок реалізації предметів застави, що є порушенням, яке стосується оформлення кінцевих результатів аукціону.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочин - це дія особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах (аукціоні), яка полягає в процедурі підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмових повідомлень про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна), продажу майна (забезпеченні переходу права власності на майно боржника до покупця - учасника прилюдних торгів (аукціону)), та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів (аукціонів), складання за результатами їх проведення акту про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, аукціон є правочином.

Наведене узгоджується з нормами частини четвертої статті 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Верховний Суд у постанові від 15.05.2018 у цій справі зазначив, що правова природа продажу майна з публічних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема, на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 203 Цивільного кодексу України визначені загальні підстави недійсності правочину, а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно з частиною 10 статті 30 Закону про банкрутство продаж майна банкрута оформляється договорами купівлі-продажу, які укладаються між ліквідатором і покупцем відповідно до законів України.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, місцевий господарський суд хоч і не надав в оскаржуваній ухвалі відповідь на кожний з доводів ліквідатора та ТОВ «ФК «Поліс», але дійшов обґрунтованого висновку про проведення аукціону з продажу майна банкрута, оформленого протоколами №№1-6 від 24.01.2011, з порушенням вимог Закону про банкрутство та Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» та, відповідно, укладання спірних договорів купівлі-продажу від 04.02.2011, посвідчених приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за реєстровими №287, №282, №273, №277, №270 від 03.09.2011, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу за реєстровими №885, з порушенням вимог статті 203 ЦК України, що свідчить про порушення прав кредиторів.

10.12.2018 ОСОБА_7, ОСОБА_26, ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_13, які є сторонами спірних правочинів та яких ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.04.2016 у даній справі залучено до участі у справі №Б-39/64-10 про банкрутство ФОП Колядинського А.О. (т.29,а.с.94-98), ТОВ Колядинським А.О. (боржником у справі про банкрутство) ТОВ "Приватофіс" (власником частини спірного майна), подані заяви про застосування позовної давності (т. 38-а, а.с. 146-151, 224).

26.12.2018 ОСОБА_23 (власник нежитлових приміщень 1-го поверху №№4-1-:-4-7,4-7а, 4-8, загальною площею 153,2кв.м, в літ. «А-16» згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (т.29, а.с.200), якого ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.05.2016 залучено до участі у справі №Б-39/64-10 про банкрутство ФОП Колядинського А.О. (т.29,а.с.225-231), також подано заяву про застосування позовної давності (т.40, а.с.177).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Тобто позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав.

Згідно з частинами 1,2 статті 258 Цивільного кодексу України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

Загальна позовна давність (строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Частиною 1 статті 261 ЦК Кодексу передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає, що перш ніж застосувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Розглянувши матеріали справи та докази на їх підтвердження судом апеляційної інстанції встановлено наявність порушеного права кредиторів, оскільки аукціон з продажу майна банкрута, оформлений протоколами від 24.01.2011 №№1-6, проведений з порушенням вимог законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, та, відповідно, договори купівлі-продажу, укладені на підставі проведеного аукціону, укладено без додержання загальних вимог цивільного законодавства, додержання яких є необхідним для чинності правочину, що свідчить про порушення прав кредиторів.

Позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п'ятої статті 267 ЦК України позивач вправі отримати судовий захист у разі визнання поважними причин пропуску позовної давності.

Відповідно до частин 3,4 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що сплив позовної давності, про застосування якої було заявлено стороною у справі, є самостійною підставою для відмови в позові.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасниць Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитися у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішення від 20.09.2011 за заявою № 14902/04 у справі «Відкрите акціонерне товариство «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 .10.1996 за заявами №№ 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Законом про банкрутство передбачений комплекс особливостей провадження у справі про банкрутство, у тому числі і щодо суб'єктного складу відносин, що виникають з приводу відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом.

Відповідно до статті 1 Закону про банкрутство ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення визнаних судом вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку; учасники провадження у справі про банкрутство - сторони, арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор), власник майна (орган, уповноважений управляти майном) боржника, а також у випадках, передбачених цим Законом, інші особи, які беруть участь у провадженні у справі про банкрутство, Фонд державного майна України, державний орган з питань банкрутства, представник органу місцевого самоврядування, представник працівників боржника, уповноважена особа акціонерів або учасників товариств з обмеженою чи додатковою відповідальністю.

Відповідно до цього Закону щодо боржника застосовуються, зокрема, така судова процедура банкрутства, як ліквідація банкрута (ст.4 Закону про банкрутство).

Згідно з частиною 2 статті 25 Закону про банкрутство з дня прийняття господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, керівник банкрута звільняється з роботи у зв'язку з банкрутством підприємства, про що робиться запис у його трудовій книжці, а також припиняються повноваження власника (власників) майна банкрута, якщо цього не було зроблено раніше.

Частиною 1 статті 25 Закону про банкрутство встановлено, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює, зокрема, такі повноваження: виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута.

Відповідно до частини 7 статті 48 Закону про банкрутство у разі необхідності постійного управління нерухомим майном або цінним рухомим майном громадянина-підприємця, визнаного банкрутом, господарський суд призначає для цієї мети ліквідатора та визначає розмір його винагороди. У цьому разі продаж майна громадянина-підприємця здійснюється ліквідатором.

Відповідно до статті 1 Закону про банкрутство ліквідація - припинення діяльності суб'єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом, з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів шляхом продажу його майна.

Отже, метою ліквідаційної процедури є здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів шляхом продажу майна банкрута ліквідатором, який виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута та діє в інтересах кредиторів.

За загальним правилом, сформованим у тому числі й у постанові Великої Палати Верховного суду від 22.05.2018 у справі №469/1203/15-ц, як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене (у правовідносинах, що склались - це кредитори), так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою (ліквідатором), відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 45 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Велика Палата Верховного Суду у визначених законом випадках здійснює перегляд судових рішень у касаційному порядку з метою забезпечення однакового застосування судами норм права.

Частиною 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", яка кореспондується з частиною 4 статті 236 ГПК України, встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

За таких обставин, з метою дотримання принципу правової визначеності, та формування сталої судової практики суд апеляційної інстанції враховує висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування конкретних норм права до спірних правовідносин

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.11.2018 у справі №372/1036/15-ц зазначила, що позовна давність є строком пред'явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб'єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу). При цьому як у випадку пред'явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред'явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» не встановлює спеціальної позовної давності для звернення до суду арбітражного керуючого (ліквідатора).

Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення ліквідатора до суду із заявою про захист інтересів кредиторів, зокрема, щодо визнання недійсними результатів аукціону та угод, укладених за результатами проведеного аукціону.

Як правильно встановлено місцевим господарським судом, оскаржуваний аукціон з продажу майна банкрута відбувся 24.01.2011, а спірні договори купівлі-продажу укладені за результатами проведеного аукціону 04.02.2011 та 03.09.2011. Отже, початок перебігу позовної давності розпочався з моменту проведення аукціону та укладення спірних правочинів та сплив, відповідно, через три роки.

В судовому засіданні апеляційної інстанції ліквідатор та кредитор ТОВ «ФК «Поліс» підтвердили факт пропуску ліквідатором Сорокіним М.І. позовної давності щодо визнання недійсними результатів аукціону від 04.02.2011 та договорів, укладених за результатами проведеного аукціону.

При цьому ліквідатор та кредитор ТОВ «ФК «Поліс» посилаються на поважність пропуску позовної давності з тих підстав, що:

по-перше, за весь час ліквідаційної процедури змінилося чотири ліквідатора у даній справі, жоден з попередніх ліквідаторів не досліджував будь-яких питань стосовно вибуття майна з ліквідаційної маси банкрута, не встановлював порушень, які були допущені при реалізації майна боржника, а отже подання заяви про визнання недійсними результатів аукціону ліквідатором Сорокіним М.І. було ускладнено в періоди виконання обов'язків ліквідатора боржника іншими арбітражними керуючими;

по-друге, ліквідатора фактично було позбавлено можливості належним чином виконувати свої повноваження, зокрема, звертатися до судів із заявами, спрямованими на повернення майна в ліквідаційну масу, оскільки у даній справі розглядався спір щодо припинення процедури банкрутства ФОП Колядинського А.О.

Частиною 5 статті 267 ЦК України встановлено, що якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту.

При цьому закон не передбачає переліку причин, які можуть бути визнані поважними для захисту порушеного права у випадку подання позову з пропуском позовної давності, тому дане питання віднесено до компетенції суду, який безпосередньо розглядає спір. Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об'єктивних, незалежних від особи (позивача, ліквідатора, кредитора) підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Надаючи правову оцінку пропуску позовної давності та обставинам, на які посилаються заявники апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що:

по-перше, заміна ліквідатора у справі про банкрутство та призначення нового не є підставою для поновлення позовної давності. Стороною у справі є ФОП Колядинський А.О. як суб'єкт підприємницької діяльності (який згідно з вимогами статті 58 ГК України є суб'єктом господарювання ), а дії арбітражного керуючого (ліквідатора, прирівняного до службової особи боржника) у цій справі є здійсненням прав і обов'язків цього суб'єкта господарювання відповідно до положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та норм Глави 17 Цивільного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі № Б3/081-12/24, від 10.07.2018 у справі № 904/8293/17 та від 07.11.2018 у справі № 111/14б-03/3-06/11, висновки яких, відповідно до вимог статті 236 ГПК України та статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховані судом апеляційної інстанції при прийнятті судового рішення;

по-друге, арбітражного керуючого Сорокіна М.І. призначено ліквідатором ФОП Колядинського А.О. ухвалою Господарського суду Харківської області від 12.03.2014 у даній справі (т.25, а.с.31-35), тобто після спливу позовної давності щодо заявлених ним вимог.

Відповідно до частини 2 статті 22 Закону про банкрутство строк ліквідаційної процедури не може перевищувати дванадцяти місяців.

Ліквідатор боржника Сорокін М.І. звернувся до Господарського суду Харківської області зі скаргою на дії учасників ліквідаційної процедури, у якій просив, у тому числі визнати недійсним результати відкритих торгів з продажу майна банкрута ФОП Колядинського А.О., який проводився Товарною біржою "Правопорядок", та визнати недійсними договори купівлі - продажу, укладені за результатами проведених відкритих торгів, 18.04.2016, тобто через двадцять п'ять місяців, тоді як вся ліквідаційна процедура не в залежності від кількості разів усунення (зміни) ліквідатора у відповідності до вимоги статті 22 Закону про банкрутство повинна тривати не більше дванадцяти місяців та може бути продовжена лише на шість місяців.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Агрокомплекс проти України» Судом встановлено кілька порушень статті 6 Конвенції, зокрема, тривалість провадження у справі про банкрутство була визнана надмірною.

Отже, звернення арбітражного керуючого зі спливом такого значного строку з моменту його призначення ліквідатором боржника не може вважатися поважною причиною пропуску позовної давності.

Доводи ліквідатора про те, що його фактично було позбавлено можливості належним чином виконувати свої повноваження, зокрема, звертатися до судів із заявами, спрямованими на повернення майна в ліквідаційну масу, оскільки у даній справі розглядався спір щодо припинення процедури банкрутства ФОП Колядинського А.О., суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими з тих підстав, що постановою Харківського апеляційного господарського суду від 19.01.2015 скасовано ухвалу суду першої інстанції від 17.11.2014 у справі №Б-39/64-10 (якою припинено провадження у справі про банкрутство), справу направлено до Господарського суду Харківської області на стадію ліквідаційної процедури (т.27, а.с.237-242).

Відповідно до вимог статті 105 ГПК України (в редакції, чинній на момент її прийняття) постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Отже, як до 17.11.2014 так і з 19.01.2015 ліквідатор не був позбавлений права звернутися до місцевого господарського суду з відповідними вимогами.

Також, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими доводи скаржників про те, що поданню ліквідатором заяви про визнання недійсними результатів аукціону передував аналіз матеріалів справ про банкрутство, а також розроблення правової позиції щодо визнання недійсними результатів аукціону від 24.01.2011, а тому подання заяви про визнання недійсними результатів аукціону одразу після призначення ліквідатора було фізично неможливим, та не приймаються судом апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на розгляд справи упродовж розумного строку.

Отже, з урахуванням законодавчо визначених строків ліквідаційної процедури суд апеляційної інстанції вважає, що ліквідатор, який згідно вимог Закону про банкрутство отримує грошову винагороду за здійснення своїх повноважень під час ліквідаційної процедури, при цьому зобов'язаний мати необхідний рівень кваліфікації та знань у галузі права на рівні законодавчо визначених норм, позбавлений права аналізувати матеріали справи про банкрутство для звернення в відповідними заявами більше ніж через два роки з моменту його призначення, оскільки такі дії затягують ліквідаційну процедуру та призводять до порушення прав, у тому числі кредиторів, за захистом прав яких він звернувся, та не можуть вважатися поважними причинами пропуску позовної давності.

Також суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що кредитори, права яких порушені, неодноразово протягом 2011 року звертались за захистом своїх порушених прав шляхом подання відповідних позовів до боржника, покупців та власників спірного майна, які бути розглянуті в судовому порядку та прийняті відповідні рішення, які наявні в матеріалах справи. Тобто вчиняли дії на захист свого порушеного права, а отже з метою дотримання балансу інтересів усіх учасників судового розгляду, забезпечення юридичної визначеності та остаточності і запобіганню надання дискримінаційної переваги кредиторам та зважаючи на те, що ліквідатор звернувся з відповідною скаргою через два роки з моменту його призначення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність поважних причин пропуску ним позовної давності.

Щодо доводів скаржника про те, що місцевий господарський суд при прийнятті оскаржуваної ухвали проігнорував правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 23.10.2018 у справі №904/5978/14, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що у цій справі розглядався позов, поданий ліквідатором щодо стягнення дебіторської заборгованості боржника, про наявність якої кредитори боржника не могли знати, у зв'язку з вчиненням ліквідатором дій не в інтересах боржника та його кредиторів. Окрім того, кредитори боржника не наділені правом звертатися до суду з відповідними позовами (про стягнення дебіторської заборгованості) навіть у межах справи про банкрутство. Тоді як у даній справі кредитори боржника були обізнані про обставини справи, у тому числі про проведення аукціону та укладення спірних правочинів, також вони наділені правом захищати свої права та інтереси шляхом подання позовів про визнання недійсним результатів аукціону та договорів купівлі-продажу, укладених за результатами їх проведення у межах провадження у справі про банкрутство, а отже правовідносини у цих справах не є тотожними. Крім того, слід зазначити, що питання щодо поважності причин пропуску позовної давності вирішується господарським судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Відповідно до статті 75 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За таких обставин, враховуючи межі перегляду ухвали місцевого господарського суду, визначені частиною 1 статті 269 ГПК України, імперативні вимоги статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та статті 236 Господарського процесуального кодексу щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, та врахувавши висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 22.05.2018 у справі №469/1203/15-ц, від 07.11.2018 у справі №372/1036/15-ц, Верховного Суду, викладені у постановах від 24.04.2018 у справі № Б3/081-12/24, від 10.07.2018 у справі № 904/8293/17 та від 07.11.2018 у справі № 111/14б-03/3-06/11, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що при прийнятті оскаржуваного рішення Господарський суд Харківської області забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об'єктивного дослідження всіх фактичних обставин справи, дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, через що підстави для його скасування відсутні.

Доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження при перегляді оскаржуваної ухвали в апеляційному порядку та відхиляються судовою колегією апеляційної інстанції за необґрунтованістю, у зв'язку з чим апеляційні скарги ліквідатора боржника арбітражного керуючого Сорокіна М.І. та ТОВ «ФК «Поліс» не підлягають задоволенню, ухвалу Господарського суду Харківськоїї області від 05.02.2019 у справі №Б-39/64-10 з урахуванням меж її перегляду, визначених частиною 1 статті 269 ГПК України, слід залишити без змін.

Відповідно статті 129 ГПК України судові витрати за подання апеляційних скарг покладаються на заявників апеляційних скарг.

Керуючись ст. ст.129, 269, 270, п.1 ч.1 ст.275, ст.ст. 276, 281- 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційні скарги ТОВ «ФК «Поліс» та ліквідатора ФОП Колядинського А.О. арбітражного керуючого Сорокіна М.І. залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Харківської області від 05.02.2019 у справі №Б-39/64-10 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Повний текст постанови складений 25.04.2019.

Головуючий суддя Л.І. Бородіна

Суддя Т.Д. Геза

Суддя Н.О. Мартюхіна