РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

19.04.2019Справа № 910/890/19

За позовом доГоловного управління Держгеокадастру у Сумській області Антимонопольного комітету України
провизнання недійсним рішення.
Суддя Підченко Ю.О. Секретар судового засідання Лемішко Д.А.
Представники сторін:
від позивача:Лях Ю.М. - представник за довіреністю;
від відповідача:Малікова В.І. - представник за довіреністю; Кондрашова А.О. - представник за довіреністю.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Головне управління Держгеокадастру у Сумській області (надалі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Антимонопольного комітету України (надалі - відповідач, Комітет) та у прохальній частині позову просить:

- визнати недійсним рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 38-р/тк від 28.12.2018;

- зупинити виконання рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 38-р/тк від 28.12.2018 на час розгляду справи в суді.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 38-р/тк від 28.12.2018 має бути визнано недійсним, оскільки позивач не погоджується з твердженнями про вчинення ним анти конкурентних дій, які призвели до усунення конкуренції.

Окрім того, у позовній заяві також заявлено клопотання про призначення судового розгляду в режимі відеоконференції, у задоволені якого судом відмовлено, про що зазначено у відповідній ухвалі суду від 30.01.2019.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.01.2019 відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

20.02.2019 через канцелярію суду позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог відповідно до якої заявник просить суд:

- визнати недійсним та скасувати рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 38-р/тк від 28.12.2018;

- зупинити виконання рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 38-р/тк від 28.12.2018 на час розгляду справи в суді.

Під час підготовчого судового засідання судом встановлено, що заява про уточнення позовних вимог не направлена відповідачеві, у зв'язку з чим останній позбавлений можливості ознайомитися зі змістом заяви та надати свої заперечення.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 20.02.2019 відкладено підготовче судове засідання на 29.03.2019.

27.02.2019 від Комітету до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому він зазначив, що затвердження та застосування позивачем пункту 3.6 Порядку визначення виконавця земельних торгів на конкурентних засадах, затвердженим наказом Головного управління від 23.11.2016 № 220 призвело до обмеження конкуренції під час визначення виконавця земельних торгів та зазначені дії кваліфіковано Комітетом, як порушення передбачене першої статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції і при цьому, Комітет не зобов'язаний керуватись виключно частиною другою статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції", оскільки перелік, передбачений вищевказаною нормою, не є вичерпним, а відтак, при оцінці дій позивача, які полягали у визначенні виконавців земельних торгів без проведення конкурсу та з порушенням конкурсних процедур, Комітетом було правильно застосовано норми матеріального права. Окрім того, щодо зупинення дії спірного рішення, Комітет зазначив, що оскарження такого рішення Комітету в судовому порядку передбачає автоматичне зупинення його виконання час розгляду справи в суді, тому підстави для повторного зупинення дії рішення - відсутні.

04.03.2019 позивачем подано ще одну заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просить:

- визнати недійсним та скасувати рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 38-р/тк від 28.12.2018 по справі № 02-06/09-2018 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції";

- зупинити виконання рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 38-р/тк від 28.12.2018 на час розгляду справи в суді по справі 02-06/09-2018 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції".

Разом із тим, виходячи із приписів ст. ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), в разі надходження до суду заяв (клопотань) про уточнення позовних вимог останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як:

- подання іншого (ще одного) позову, чи

- збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи

- об'єднання позовних вимог, чи

- зміну предмета або підстав позову.

При цьому, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Відтак зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача.

Таким чином, виходячи зі змісту наданих позивачем заяв про уточнення позовних вимог, що надійшли до суду 20.02.2019 та 04.03.2019 відповідно, суд приходить до висновку, що вказані заяви є, по суті, заявами про зміну предмету позову та з урахуванням обставин справи вважає їх обґрунтованими і дані заяви приймаються судом, у зв'язку із чим вимоги позивача розглядаються судом у реакції вимог останньої за надходженням заяви про уточнення позовних вимог, що надійшла до суду 04.03.2019.

Окрім того, 18.03.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача.

29.03.2019 від відповідачем через канцелярію суду надано письмові заперечення на відповідь на відзив відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.03.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 19.04.2019.

У судовому засіданні 19.04.2019 відповідно до приписів ч. 1 ст. 240 ГПК України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Правовідносини, пов'язані з обмеженням монополізму та захистом суб'єктів господарювання від недобросовісної конкуренції, є предметом регулювання господарського законодавства, у тому числі й Господарського кодексу України (далі - ГК України), і відтак - господарськими, а тому справи, що виникають з відповідних правовідносин, згідно з частиною третьою статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" розглядаються господарськими судами.

До того ж відповідно до частини першої статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду.

Отже, спір у даній справі відноситься до підвідомчості господарських судів і підлягає вирішенню за правилами Господарського процесуального кодексу України.

В силу ч. 1 ст. 3 Закону України "Про захист економічної конкуренції" законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу Антимонопольного комітету України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови Антимонопольного комітету України, його заступників, державних уповноважених Антимонопольного комітету України, голів територіальних відділень Антимонопольного комітету України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Антимонопольного комітету України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників Антимонопольного комітету України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Стаття 3 зазначеного Закону до основних завдань Антимонопольного комітету України відносить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб'єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Приписами ст. 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Частиною 1 статті 7 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, в тому числі, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; перевіряти суб'єкти господарювання, об'єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб'єктів господарювання, об'єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом тощо.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, законів України "Про захист економічної конкуренції", "Про захист від недобросовісної конкуренції", "Про державну допомогу суб'єктам господарювання", цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Так, за змістом статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є, зокрема, антиконкурентні дії органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю.

Згідно ч. 1 ст. 35 Закону України "Про захист економічної конкуренції" розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

Частиною 1 статті 48 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Так, Тимчасовою адміністративною колегією Антимонопольного комітету України розглянуто справу № 02-06/09-2018, розпочату розпорядженням адміністративної колегії Сумського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 22.05.2018 № 21 за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Сумська товарна біржа "Сумиагропромбіржа" (далі - TOB "Сумиагропромбіржа") стосовно неправомірності дій Головного управління Держгеокадастру у Сумській області при визначенні виконавців земельних торгів без конкурсного відбору. За результатами розгляду справи Тимчасова адміністративна колегія Антимонопольного комітету України постановила рішення від 28.12.2018, згідно якого визнала дії Головного управління, які полягали у визначенні виконавців земельних торгів без проведення конкурсу та з порушенням конкурсних процедур, порушенням передбаченим пунктом 3 статті 50, частиною першою статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних дій органу влади, які призвели до обмеження конкуренції. Рішенням Колегії зобов'язано Головне управління у двомісячний строк припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, шляхом забезпечення визначення виконавців земельних торгів на конкурентних засадах.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що норми законодавства не містять обов'язку організатора земельних торгів визначити виконавця таких торгів на конкурсних засадах, крім випадків встановлених законодавством про здійснення державних закупівель та при цьому, визначення виконавців земельних торгів без конкурсного відбору проводиться відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України, якою визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Поряд із тим, порушення, визначені в рішенні Комісії, як такі, що полягали у визначенні виконавця земельних торгів без проведення конкурсу, не передбачені частиною 2 статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

При цьому позивач зазначає, що визначення ним виконавців земельних торгів без проведення конкурсу призвело до обмеження конкуренції на ринку надавачів таких послуг та може призвести до ущемлення конкуренції на інших ринках товарів і послуг, суб'єкти яких здійснюють господарську діяльність на території Сумської області не відповідає дійсному стану речей, а висновок, що внаслідок застосування позивачем антиконкурентних умов, обмежується дія конкурентних механізмів на ринках товарів і послуг, суб'єкти яких здійснюють господарську діяльність на території Сумської області та створюються негативні умови для конкуренції є припущенням, що не підтверджено належними та допустимими доказами. Адже, а ні під час розгляду Колегією справи, а ні в самому рішенні Колегії від 28.12.2018 не надано жодних документів на підставі яких Колегією зроблено вказані, а відтак позивач наголошує, що зазначені в рішенні Колегії факти, не можуть привести до обмеження конкуренції та не підтверджують наявність антиконкурентних дій при визначенні виконавців земельних торгів, а тому, з урахуванням вищезазначеного, рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України №38-р/тк від 28.12.2018 прийняте при неповному з'ясуванні обставин, які мають значення для справи та невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, а позивач своїми діями не порушував законодавство про захист економічної конкуренції, не вчиняло антиконкурентних дій та не обмежувало конкуренції, а при визначенні виконавця земельних торгів діяло у відповідності до норм чинного законодавства та у межах повноважень.

Так, відповідно до Положення про Головне управління Держгеокадастру у Сумській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016 № 308 (надалі - Положення про ГУ Держгеокадастру у Сумській області), Головне управління розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством, на території Сумської області.

Зокрема, відповідно до повноважень, наданих частиною четвертою статті 122, частиною третьою статті 135 Земельного кодексу України, Положенням про ГУ Держгеокадастру у Сумській області, позивач є організатором земельних торгів у формі аукціону з продажу прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності та при цьому позивач, як організатор земельних торгів, здійснює добір земельних ділянок, права оренди яких виставляються на аукціон окремими лотами, вживає організаційних заходів, спрямованих на підготовку лотів до проведення земельних торгів, а також визначає виконавця земельних торгів.

Згідно з Положенням про Головне управління Держгеокадастру у Сумській області відповідно до покладених на нього завдань, Головне управління розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному законодавством, та здійснює державний нагляд (контроль) у частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі за:

- дотриманням вимог земельного законодавства в процесі укладання цивільно-правових договорів, передачі у власність, надання у користування, в тому числі в оренду, вилучення (викупу) земельних ділянок;

- дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю;

- дотриманням вимог земельного законодавства органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування з питань передачі земель у власність та надання у користування, у тому числі в оренду, зміни цільового призначення, вилучення, викупу, продажу земельних ділянок або прав на них на конкурентних засадах.

Згідно зі статтею 134 Земельного кодексу України, земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об'єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах). Земельні торги проводяться у формі аукціону.

Відповідно до статті 135 Земельного кодексу України організатором земельних торгів є фізична або юридична особа - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки.

Виконавцем земельних торгів є суб'єкт господарювання, який уклав з організатором земельних торгів договір про їх проведення.

Статтею 136 Земельного кодексу України передбачено, що фінансування підготовки лотів до проведення земельних торгів здійснюється організатором земельних торгів або їх виконавцем відповідно до договору між ними. Витрати, здійснені організатором земельних торгів або їх виконавцем на підготовку лотів до проведення земельних торгів, відшкодовуються переможцем земельних торгів за кожним лотом.

Частина шість зазначеної статті визначає, що закупівля послуг з виконання робіт із землеустрою, оцінки земель у процесі підготовки лотів до продажу земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них (оренди, суперфіцію, емфітевзису) на земельних торгах та визначення виконавця земельних торгів організатором земельних торгів здійснюється у порядку, визначеному законодавством про здійснення державних закупівель, (відповідно до змін, внесених Законом України від 18.02.2016 № 1012-/ТІІ "Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів").

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про публічні закупівлі" від 25.12.2015 № 922-УІІІ, сфера застосування зазначеного закону поширюється до замовників, за умови, що вартість предмета закупівлі товару (товарів), послуги (послуг) дорівнює або перевищує 200 тисяч гривень, а робіт - 1,5 мільйона гривень.

Таким чином, нормативно врегульованим є питання порядку закупівлі послуг виконавця земельних торгів, якщо їх вартість перевищує 200 тисяч гривень. В інших випадках - питання обрання такого виконавця залишається нормативно не врегульованим.

Разом з тим, пунктом 4 розділу IX Закону України "Про публічні закупівлі" замовникам дозволено використовувати електронну систему закупівель з метою відбору постачальника товару (товарів), надавача послуги (послуг) та виконавця робіт для укладення договору, у разі здійснення закупівлі товарів, робіт і послуг, вартість яких є меншою за вартість, що встановлена в абзаці першому частини першої статті 2 Закону України "Про здійснення державних закупівель".

До внесення змін до частини шостої статті 136 Земельного кодексу України, було встановлено, що закупівля послуг з виконання робіт та визначення виконавця земельних торгів організатором земельних торгів здійснюється у порядку визначеному законодавством про здійснення державних закупівель, а у разі, якщо законодавство про здійснення державних закупівель не застосовується, - на конкурентних засадах у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Порядок закупівлі послуг з виконання робіт із землеустрою, оцінки земель та визначення виконавця земельних торгів на конкурентних засадах, що був визначений наказом Мінагрополітики від 25.09.2012 № 579 та застосовувався у разі, якщо законодавство про здійснення публічних закупівель не застосовується втратив чинність на підставі наказу Мінагрополітики від 29.11.2016 № 497.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.06.2017 № 688 «Деякі питання реалізації проекту із запровадження електронних земельних торгів і забезпечення зберігання та захисту даних під час їх проведення» передбачено реалізацію з 01.10.2017 по 20.06.2018 пілотного проекту із запровадження електронних земельних торгів територіальними органами Держгеокадастру, що забезпечують здійснення повноважень щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності.

Згідно з частиною другою пункту 6 зазначеної постанови, організатор забезпечує визначення виконавця на конкурсній основі з дотриманням принципу відкритості, прозорості та добросовісної конкуренції.

При цьому, позивач не є учасником пілотного проекту, тому не проводило відбір виконавців земельних торгів за конкурсною процедурою.

Водночас, суд приймає до уваги, що у законодавстві відсутній механізм, який забезпечував би порядок конкурентного відбору виконавців земельних торгів на прозорих недискримінаційних умовах, у випадку, якщо не застосовуються умови Закону України "Про публічні закупівлі".

Відтак, чинними є норми щодо застосування пілотного проекту з проведення електронних земельних торгів та норма Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про публічні закупівлі", відповідно до яких відбір виконавців земельних торгів здійснюється на конкурсній основі.

Відтак, укладання територіальними підрозділами Держгеокадастру, як організаторами земельних торгів, прямих договорів з виконавцями торгів, без проведення їх відбору.

Позивач зазначає про те, що ним не вчинено будь-який дій щодо звуження кола потенційних учасників, як натомість зазначено в рішенні Колегії, а керувався Порядком який діяв на час проведення конкурсу х відбору виконавців.

Так, Комітетом встановлено, що позивач в період з 23.11.2016 до кінця 2017 року керувалося власним Порядком визначення виконавця земельних торгів на конкурентних засадах, затвердженим наказом Головного управління від 23.11.2016 №220.

Тобто, в період коли вже були внесені зміни до частини шостої статті 136 Земельного кодексу України та втратив чинність загальний порядок, затверджений наказом Мінагрополітики від 25.09.2012 № 579, що визначав процедуру закупівлі послуг з виконання робіт із землеустрою на конкурентних засадах, позивачем 19.08.2017 проведено конкурс, керуючись власним наказом від 23.11.2016 №220.

При цьому пунктом 3.6 цього Порядку передбачено, що якщо надійшла конкурсна документація лише від одного учасника, комісія може прийняти рішення щодо укладення договору між ним та Головним управлінням без проведення конкурсу».

А відтак, така умова суперечить самій меті проведення такого відбору. Визначення виконавця земельних торгів на конкурентних засадах - це проведення відбору учасників з метою визначення переможця, пропозиція якого, відповідно до пункту 3.4 Порядку, набрала найбільшу кількість балів.

Таким чином, Комітет прийшов до обґрунтованого висновку про те, що затвердження та застосування пункту 3.6 Порядку в такій редакції призвело до обмеження конкуренції під час визначення виконавця земельних торгів із продажу права оренди 30 земельних ділянок загальною площею 1175,6792 га, розташованих ра території Краснопільського, Путивльського та Ямпільського районів Сумської області, яке відбулося 08.09.2017, оскільки коло потенційних учасників було звужено до одного. Зокрема, відповідно до Протоколу засідання конкурсної комісії з відбору виконавців робіт із землеустрою, оцінки земель та визначення виконавця земельних торгів на конкурентних засадах Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 08.09.2017, серед запрошених, крім членів комісії та її голови, був присутній лише директор Сумської регіональної філії Центру ДЗК та при цьому комісія вирішила вважати конкурс таким, що відбувся. Визначити переможцем конкурсу на конкурентних засадах Сумську регіональну філію ДП "Центру державного земельного кадастру".

В той же час, за схожих (аналогічних) обставин, норми законодавства про публічні закупівлі (стаття 31 Закону України "Про публічні закупівлі") передбачають, що замовник зобов'язаний відмінити торги в разі подання для участі в них менше двох пропозицій конкурсних торгів; у разі допущення до оцінки менше двох учасників; у разі відхилення всіх тендерних пропозицій

Враховуючи мету проведення конкурсних процедур під час здійснення закупівлі товарів (послуг), оптимальна схема проведення процедури закупівель передбачає створення замовником таких умов проведення конкурсу, які б забезпечили найбільш широке коло учасників конкурсу та їх добросовісну конкуренцію.

Умови конкурсу мають забезпечувати реальну конкуренцію між учасниками, а стати переможцем конкурсу можна тільки за умови представлення найбільш економічно привабливої для замовника пропозиції. При цьому замовник може отримати товар (послугу) за звичайною ринковою ціною, або навіть нижчою (оскільки для забезпечення перемоги учасник має пропонувати більш дешеві товари (послуги), ніж в інших учасників).

Відтак, обґрунтованими є доводи Комітету про те, що визначення позивачем виконавців земельних торгів без проведення конкурсу призвело до обмеження конкуренції на ринку надавачів таких послуг та може призвести до ущемлення конкуренції на інших ринках товарів і послуг, суб'єкти яких здійснюють господарську діяльність на території Сумської області.

Під обмеженням конкуренції розуміється поведінка органу влади, яка обмежує чи взагалі не дає можливості учасникам ринку конкурувати між собою на відповідному ринку. Внаслідок змін стану конкуренції створюються більш або менш сприятливі умови конкуренції для окремих суб'єктів господарювання, у той час як для інших суб'єктів господарювання ці умови залишаються незмінними.

Отже, окремі суб'єкти господарювання здобувають переваги над іншими не завдяки власним досягненням, а внаслідок дії зовнішніх ринкових факторів, одним із яких є вплив органу влади, а саме, визначення виконавців земельних торгів без конкурсу, що у свою чергу негативно впливає на конкуренцію, оскільки суб'єкти господарювання, які надають аналогічні послуги, не мають змоги вступити на цей ринок

Таким чином, Комітет дійшов обґрунтованого висновку, про те, що дії позивача, які полягали у визначенні виконавців земельних торгів за участю одного учасника (фактично без проведення конкурсу), не відповідають вимогам частини другої статті 4 Закону України «Про захист економічної конкуренції», якою встановлено, що органи влади зобов'язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію.

Поряд із тим позивач вказує на відсутність бюджетних асигнувань та такі цілі та на те, що витрати організатора земельних торгів або їх виконавця на підготовку лотів до проведення земельних торгів, відшкодовуються переможцем земельних торгів за кожним лотом.

Разом з тим, не проведення конкурсного відбору за наявності положень в нормативно-правових актах, за якими такий відбір має проводитись, може призводити до понесення необґрунтованих витрат переможцями земельних торгів.

Відповідно до частини першої статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції" антиконкурентними діями органів влади є прийняття будь-яких актів (рішень, наказів, розпоряджень, постанов тощо), надання письмових чи усних вказівок, укладення угод або будь-які інші дії чи бездіяльність органів влади, які призвели або можуть призвести до недопущення, усунення, обмеження чи спотворення конкуренції.

Відтак, суд вважає, що Комітет дійшов обґрунтованого висновку про те, що затвердження та застосування пункту 3.6 Порядку визначення виконавця земельних торгів на конкурентних засадах, затвердженим наказом Головного управління від 23.11.2016 № 220 призвело до обмеження конкуренції під час визначення виконавця земельних торгів. Зазначені дії кваліфіковано Комітетом, як порушення передбачене першої статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Між тим, частиною другою статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначені типові види антиконкурентних дій органів влади, які імперативно вважаються порушеннями (презумпція їх антиконкурентного характеру). Однак, зазначений перелік не є вичерпним, та антиконкурентними діями може бути визнано будь-яке інше рішення, дії або бездіяльність, які мають відповідні ознаки, а кваліфікація тоді відбувається за частиною 1 зазначеної статті.

Так, в пункті 1 резолютивної частини Рішенні № 38-р/тк, дії позивача, визнано правопорушенням передбаченим пунктом 3 статті 50, частиною першою статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Доводи позивача про те, що при кваліфікації дій органів влади, як антиконкурентних, Комітет зобов'язаний керуватись виключно частиною другою статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції" є необґрунтованими, оскільки перелік, передбачений вищевказаною нормою, не є вичерпним, а відтак, при оцінці дій позивача, які полягали у визначенні виконавців земельних торгів без проведення конкурсу та з порушенням конкурсних процедур та Комітетом було правильно застосовано норми матеріального права.

Суд приймає до уваги посилання на принцип свободи договору, передбачений статтею 627 Цивільного кодексу України, що застосовувались при визначенні виконавців земельних торгів без конкурсного відбору.

Водночас, закріпивши принцип свободи договору, Цивільний кодекс України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абзацу другого частини третьої статті 6 та статті 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів законодавства.

Відтак, дії позивача, які полягали у визначенні виконавців земельних торгів за участю одного учасника (фактично без проведення конкурсу), не відповідають вимогам частини другої статті 4 Закону України "Про захист економічної конкуренції", якою встановлено, що органи влади зобов'язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію, а тому, посилання позивача на принцип свободи договору не приймаються судом, оскільки дія зазначеного принципу в даному випадку обмежується законодавством про захист економічної конкуренції.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що Підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з'ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України "Про санкції" ;порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За таких обставин, оскільки оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог Закону України "Про захист економічної конкуренції", Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затверджених розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 № 5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 06.05.1994 за № 90299, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено того, що його права, за захистом яких він звернувся до суду - порушені відповідачем, а відтак - вимоги позивача про визнання недійсним та скасуваннярішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 38-р/тк від 28.12.2018 по справі № 02-06/09-2018 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" є необґрунтованими та у задоволенні позову в зазначеній частині вимог слід відмовити.

Стосовно вимог позивача про зупинення виконання рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 38-р/тк від 28.12.2018 на час розгляду справи в суді по справі 02-06/09-2018 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції", суд зазначає, що частиною четвертою статті 60 Закону України "Про захист економічної конкуренції" встановлено, що порушення господарським судом провадження у справі про визнання недійсним рішення Комітету за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції зупиняє виконання зазначеного рішення Комітету на час розгляду цієї справи, якщо Комітетом чи господарським судом не визначено інше.

Тобто, оскарження рішення Комітету в судовому порядку передбачає автоматичне зупинення його виконання час розгляду справи в суді, а тому у вимоги позивача про зупинення виконання рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 38-р/тк від 28.12.2018 на час розгляду справи в суді по справі 02-06/09-2018 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" є безпідставними та у задоволенні позову у зазначеній частині вимог також слід відмовити.

Відповідно до положень статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 232, 233, 237, п. 2. ч. 5. ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1. ст. 256, Господарського процесуального кодексу України та ст. ст. 15, 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції", ст. ст. 134, 135, 136 Земельного кодексу України суд,-

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про визнання недійсним та скасування рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 38-р/тк від 28.12.2018 по справі № 02-06/09-2018 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" відмовити у повному обсязі.

2. У задоволенні позовних вимог Головного управління Держгеокадастру у Сумській області про зупинення виконання рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 38-р/тк від 28.12.2018 на час розгляду справи в суді по справі 02-06/09-2018 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції" відмовити у повному обсязі.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 24.04.2019 року.

Суддя Ю.О. Підченко