ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22.04.2019р. Справа № 914/235/19
про відшкодування судових витрат, повязаних з правничою допомогою
у справі № 914/235/19
за позовом: ОСОБА_1 з обмеженою відповіданістю «КРОБАТ УКРАЇНА»,
с. Тростянець Миколаївського району Львівської області,
до відповідача: Комунальне некомерційне підприємство «Жидачівська центральна районна лікарня» Жидачівської районної ради Львівської області,
про стягнення заборгованості у сумі 741 024,66 грн.
представники сторін: не викликались,
Рішенням Господарського суду Львівської області від 18.04.2019 р. позов ОСОБА_1 з обмеженою відповіданістю «КРОБАТ УКРАЇНА» задоволено частково та стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Жидачівська центральна районна лікарня» Жидачівської районної ради Львівської області 188 569,66 грн інфляційних втрат, 526 005,10 грн 30% річних, 10 718,62 грн судового збору.

В судовому засіданні 18.04.2019 р. позивач зазначив, що відповідно до ч.1, ч.3 ст.124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у звязку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Позивач скористався таким своїм правом та подав попередній розрахунок судових витрат, які він очікує понести, а саме 40 000,00 грн на професійно правничу допомогу, згідно Договору про надання правової допомоги від 23.05.2018 р. Цей розрахунок є лише приблизним та не остаточним, тому не обмежує позивача в доведенні іншого розміру судових витрат. В той же час, позивач повідомив суд про те, що сума, яка ним зазначена в орієнтовному розрахунку, не була повністю сплачена представнику, оскільки між позивачем та його представником досягнуто згоди про виплату усіх судових витрат представника, після підписання між сторонами актів приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг). Тобто моментом завершення надання послуг адвокатським обєднанням буде ухвалення рішення господарським судом львівської області. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.126 ГПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України (у редакції з 15.12.2017) передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

В судовому засіданні 18.04.2019 р., до закінчення судових дебатів, представник позивача - ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «КРОБАТ УКРАЇНА» зробила заяву у відповідності до вимог ч. 8 ст. 129 ГПК України.

19.04.2019 р. за вх. № 16523/19 представник позивача подав клопотання про відшкодування судових витрат, повязаних з правничою допомогою у справі № 914/235/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

В додатковій постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18 зроблено наступні правові висновки:

«(1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність");

(2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність";

(6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності ввід конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.»

Відповідно ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Представником позивача до клопотання від 19.04.2019 р. за вх. № 16523/19 подано наступні докази судових витрат, повязаних з правничою допомогою у справі № 914/235/19:

- Договір №2305/18-1 про надання правової допомоги від 23.05.2018 р. та Додаткову угоду від 01.02.2019 р. до Договору від 23.05.2018 р.

- рахунок №17/03/18 від 17.04.2019 р.,

-Акт №18/03/18 від 18.04.2019 р. приймання-передачі послуг з надання правової (правничої) допомоги згідно Договору про надання правової допомоги №2305/18-1 від 23.05.2018р. та Додаткової угоди від 01.02.2019р.;

- Мінімальні ставки адвокатського гонорару Адвокатського обєднання «АЙЕМПАРТНЕРС» на 2019 рік» від 02.01.2019р.,

- Протокол №0201/19 від 02.01.2019 року засідання Ради партнерів Адвокатського обєднання «АЙЕМПАРТНЕРС».

- Платіжне доручення №4429 від 07.02.2019 р. на суму 20 000,00 грн, платіжне доручення № 33839894 від 17.04.2019 р. на суму 20 000,00 грн,

- Ордер серії ЛВ №155307 від 07.02.2019 р.

Згідно з п. 3. Додаткової угоди від 01.02.2019 р. до Договору від 23.05.2018 р. оплата гонорару в розмірі 40 000,00 грн, здійснюється клієнтом в наступному порядку:

- 20 000,00 грн клієнт сплачує адвокатському обєднанню в день надання йому проекту позовної заяви з додатками;

- Решту гонорару у сумі 20 000,00 грн клієнт сплачує адвокатському обєднанню до початку судових дебатів у судовій справі за позовом, визначеним в п. 1 цієї Додаткової угоди, протягом двох календарних днів з моменту отримання відповідного рахунку від адвокатського обєднання.

Згідно з п. 2 Акту №18/03/18 від 18.04.2019 р. приймання-передачі послуг з надання правової (правничої) допомоги згідно Договору від 23.05.2018 р. та Додаткової угоди від 01.02.2019 р. вартість правової допомоги (гонорар), наданої клієнту у судовій справі №914/235/19, визначеній в п. 1 цього Акту, становить 40 000,00 грн, які на момент складання цього акту сплачені клієнтом повністю, що підтверджується платіжним дорученням №4429 від 07.02.2019 р. на суму 20 000,00 грн, платіжним дорученням № 33839894 від 17.04.2019 р. на суму 20 000,00 грн.

Згідно з ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Суд, розподіляючи витрати, понесені ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «КРОБАТ УКРАЇНА» на професійну правничу допомогу адвоката, приходить до висновку, що розмір судових витрат у розмірі 40 000,00 грн доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 120, 123, 129, 178, 233, 238, 239, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання позивача від 19.04.2019 р. за вх. № 16523/19 про відшкодування судових витрат, повязаних з правничою допомогою у справі № 914/235/19 - задовольнити.

2. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Жидачівська центральна районна лікарня» Жидачівської районної ради Львівської області (81700, Львівська область, м. Жидачів, вул. Я.Мудрого, 29, ідентифікаційний код 01996208) на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «КРОБАТ УКРАЇНА» (81614, Львівська область, Миколаївський район, с. Тростянець, вул. Зелена, 1, ідентифікаційний код 33839872) втрати на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн.

3. Наказ видати, в порядку ст. 327 ГПК України, після набрання рішенням законної сили.

Додаткове рішення підписано 22.04.2019 р.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Синчук М.М.