ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2019 року

Справа № 926/354/19

Господарським судом Чернівецької області у складі головуючого судді Миронюка С.О за участю секретаря судового засідання Панкратова Р.П.

розглянуто у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу № 926/354/19

За позовом Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України»

до Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЕСКО»

про стягнення заборгованості в сумі 41 024,88 грн

Представники сторін:

Від позивача – не з’явився.

Від відповідача – не з’явився.

СУТЬ СПОРУ: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» звернулось з позовом до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЕСКО» про стягнення коштів у сумі 41 024,88 грн., у тому числі 27 143,06 грн. пені, 4 478,84 грн. 3% річних та 9 402,98 грн. інфляційних втрат, нарахованих за несвоєчасну оплату природного газу за Договором купівлі-продажу природного газу № 2632/1617-ТЕ-38 від 31.10.2016 р.

Позовні вимоги обґрунтовані простроченням виконання відповідачем зобов’язання зі своєчасної оплати поставленого природного газу на умовах договору купівлі-продажу природного газу № 2632/1617-ТЕ-38 від 31.10.2016 р.

Провадження у справі відкрито ухвалою господарського суду Чернівецької області від 20.02.2019 року, справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження призначено на 14.03.2019 року.

Ухвалою суду від 14.03.2019 р. розгляд справи відкладено на 16.04.2019 р. в зв’язку з неявкою представника позивача в судове засідання.

У судове засідання 16.04.2019 р. представники сторін не з’явились, письмового відзиву на позов відповідач до суду не надіслав.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд –

ВСТАНОВИВ:

31.10.2016 року між Публічним акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (Постачальник) та Об’єднанням співвласників багатоквартирного будинку «ЕСКО» (Споживач) було укладено Договір № 2632/1617-ТЕ-38 постачання природного газу.

До названого договору постачання природного газу сторонами було укладено низку додаткових угод, у тому числі: № 1 від 23.01.2017 р. та № 2 від 31.03.2017 р.

Згідно з Договором постачання природного газу № 2632/1617-ТЕ-38 від 31.10.2016 р. та названими вище додатковими угодами до нього сторони домовилися про наступне:

- Постачальник зобов’язується передати у власність Споживачу у 2016-2017 роках природний газ для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню, а Споживач зобов’язується прийняти та оплатити цей газ на умовах цього договору (пункти 1.1., 1.2.);

- обсяги газу, що Постачальник передає Споживачу у 2016-2017 роках, складають: у жовтні-грудні 2016 р. – 110 тис. куб.м, у січні-березні 2017 – 145 тис. куб.м (пункт 2.1.). Планований обсяг за цим договором протягом місяця поставки може змінюватися за домовленістю сторін (пункт 2.3.);

- приймання-передача газу у відповідному місяці оформлюється актом приймання-передачі газу (пункт 3.4.);

- ціна за 1000,00 куб.м газу з ПДВ складає 5 930,40 грн. (пункт 5.2.);

- оплата за газ здійснюється Споживачем грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий природний газ здійснюється до 25-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу (пункт 6.1.);

- за наявності заборгованості у Споживача Постачальник зараховує кошти, що надійшли від Споживача як погашення заборгованості за газ, поставлений в минулі періоди по цьому договору, в порядку:

1) у першу чергу відшкодовуються витрати постачальника, пов’язані з одержанням виконання;

2) у другу – сплачуються інфляційні нарахування, відсотки річних, пені, штрафи;

3) у третю – погашається основна сума заборгованості (пункт 6.3.);

- у разі прострочення споживачем оплати згідно п. 6.1. Договору він зобов’язується сплатити постачальнику пеню в розмірі 21% річних, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (пункт 8.2.);

- строк позовної давності щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних встановлюється тривалістю у п’ять років (пункт 10.3.);

- термін договору визначено в частині реалізації газу – з 01 жовтня 2016 року до 31 березня 2017 р., а в частині проведення розрахунків – до їх повного здійснення (пункт 12.1.).

З доданих до позовної заяви актів приймання-передачі природного газу вбачається, що на виконання Договору постачання природного газу № 2632/1617-ТЕ-38 від 31.10.2016 р. позивач у 2016-2017 роках передав, а відповідач прийняв природний газ у кількості 317,051 тис. куб.м на загальну суму 1880239,23 грн., у тому числі помісячно:

- у листопаді 2016 р. 70,707 тис. куб.м на суму 419 320,79 грн.,

- у грудні 2016 р. 53,357 тис. куб.м на суму 316 428,35 грн.,

- у січні 2017 р. 68,976 тис. куб.м на суму 409 055,27 грн.,

- у лютому 2017 р. 53,027 тис. куб.м на суму 314 471,32 грн.,

- у березні 2017 р. 31,990 тис. куб.м на суму 189 713,50 грн.,

- у квітні 2017 р. 8,016 тис. куб.м на суму 47 538,08 грн.,

- у травні 2017 р. 8,248 тис. куб.м на суму 48 913,94 грн.,

- у червні 2017 р. 5,730 тис. куб.м на суму 33 981,19 грн.,

- у липні 2017 р. 5,430 тис. куб.м на суму 32 202,07 грн.,

- у серпні 2017 р. 5,273 тис. куб.м на суму 31 271,00 грн.,

- у вересні 2017 р. 6,297 тис. куб.м на суму 37 343,72 грн.,

Строки і розміри платежів відповідача за поставлений природний газ відображені в наданих позивачем виписках АТ «Ощадбанк» по рахунках НАТ «Нафтогаз України» за період з 28.11.2016 р. по 15.12.2017 р.

З указаних виписок видно, що відповідачем допущено несвоєчасну оплату місячних обсягів поставленого природного газу у розмірах і протягом періодів, зазначених у Розрахунку штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних нарахувань, виконаному позивачем.

У судовому засіданні 14.03.2019 р. представник відповідача не наводив доводів на спростування позовних вимог в частині обсягів поставленого позивачем природного газу та строків і розмірів здійснених відповідачем платежів з оплати цього газу.

Згідно з частиною 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов’язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов’язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статі 626 Цивільного кодексу України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов’язків.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона – постачальник, зобов’язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні – покупцеві, товар (товари), а покупець зобов’язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини 6 статті 265 Господарського кодексу України до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

Згідно норми статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов’язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов’язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов’язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов’язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов’язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов’язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (частини 1 статті 692 ЦК України).

Згідно з приписом частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов’язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 526 Цивільного кодексу України та 193 Господарського кодексу України унормовано, що зобов’язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов’язання не допускається.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов’язковості договору для виконання сторонами.

Нормою статті 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов’язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов’язання (неналежне виконання).

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов’язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема – сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов’язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов’язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов’язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності.

За загальним правилом згідно з частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов’язання, якщо інше не встановлено законом або договором припиняється через шість місяців від дня, коли зобов’язання мало бути виконане.

Відповідно до Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов’язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов’язання, на вимогу кредитора зобов’язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У позовній заяві і доданому до неї розрахунку позивач просить стягнути з відповідача 27 143,06 грн. пені, 4 478,84 грн. 3% річних за період з 27.12.2016 р. по 15.12.2017 р., та 9402,98 грн. інфляційних втрат за період з 01.02.2017 р. по 15.12.2017 р.

Перевіривши виконаний позивачем розрахунок пені інфляційних втрат та 3 % річних, суд встановив, що позивачем правильно визначені періоди і розміри прострочених платежів відповідно до умов Договору постачання природного газу № 2632/1617-ТЕ-38 від 31.10.2016 р. та додаткових угод до нього, а також застосовано передбачені цими правочинами ставки пені в різні періоди в залежності від дати, з якої вступають в дію внесені відповідними додатковими угодами зміни в основний договір.

При цьому, використана позивачем ставка пені не перевищує подвійну облікову ставку Національного банку України, що застосовується протягом періоду прострочення, а період нарахування пені обмежений 6-ма місяцями від дня, коли відповідне зобов’язання мало бути виконане.

Згідно п. 4 частини третьої статті 129 Конституції України та ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, відповідач не надав доказів зменшення або погашення суми заборгованості.

За приписами статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд оцінює доказ за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вказані обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги засновані на договірних відносинах між сторонами та підлягають задоволенню.

Судові витрати віднести на відповідача, з вини якого спір безпідставно доведено до розгляду судом.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 4, 5, 129, 130, 194, 196, 219, 222, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, ст.. 526, 625 Цивільного кодексу України, суд, –

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Об’єднання співвласників багатоквартирного будинку «ЕСКО» (58023, м. Чернівці, вул. Руська, 219-Е, ) на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) 27 143,06 грн. пені, 4 478,84 грн. 3% річних, 9402,98 грн., а також 1921,00 грн. судового збору.

3. З набранням рішення законної сили видати наказ.

Повний текст рішення складено та підписано 17.04.2019 року

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Західного апеляційного господарського суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/.

Суддя           С.О. Миронюк