ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

"18" квітня 2019 р. Справа № 924/337/19

м. Хмельницький

Суддя господарського суду Хмельницької області Музика М.В., розглянувши заяву про забезпечення позову у справі №924/337/19

за позовом приватного підприємства "Експрес", м. Ізяслав Хмельницької області

до приватного підприємства "Врожай Агро-1", с. Судилків Шепетівського району Хмельницької області

про стягнення 190984,51 грн. заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

18.04.2019 року на адресу господарського суду Хмельницької області надійшла заява про забезпечення позову у справі за позовом приватного підприємства "Експрес", м. Ізяслав Хмельницької області до приватного підприємства "Врожай Агро-1", с. Судилків Шепетівського району Хмельницької області про стягнення 190984,51 грн. заборгованості.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18.04.2019 року, вказану заяву передано для розгляду судді Музиці М.В.

У поданій заяві позивач просить суд накласти арешт на грошові кошти, що належать або підлягають сплаті приватному підприємству "Врожай-Агро-1", , місцезнаходження: 30350, Хмельницька область, Шепетівський район, с. Судилків, вул. Гагаріна, 2Є) в межах суми 219982,21 грн. і знаходяться у нього чи в інших осіб.

В обґрунтування вимог вказує, що у відповідача перед позивачем існує значна сума заборгованості за отримані послуги, що протягом тривалого часу безпідставно не оплачується, що наносить збитки позивачу (останнім днем оплати наданих та прийнятих послуг є 19.11.2018 року). Окрім того, відповідач на заходи досудового реагування спору не реагує.

Наголошує, що грошові кошти є активом, який легко може зникнути з банківських рахунків, а наявне нерухоме майно може бути відчужене.

З викладеного позивач робить висновок, що тривала несплата заборгованості відповідачем свідчить про нехтування ним своїх обов'язків за договором та відсутність намірів сплачувати борг.

За таких умов, позивач (заявник) вважає, що захід забезпечення позову, який належить застосувати в даному випадку є накладення в межах позовних вимог арешту на майно та грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України).

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові від 08.10.2018 у справі № 913/257/18 зазначив, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб'єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Відповідно до частини другої ст. 136 ГПК України забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов, зокрема, забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об'єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини (частина перша статті 137 ГПК України).

Частиною першою статті 140 ГПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно зі частиною шостою вказаної статті ГПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

В свою чергу, статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Суд, дослідивши подану заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, дійшов висновку, що ПП "Екпрес" не надано достатніх фактичних доказів на підтвердження недобросовісності відповідача в частині вчинення ним дій по утрудненню чи неможливості виконання потенційного рішення по даній справі, оскільки доводи позивача ґрунтуються, в основному, на простроченні боржника з виконання зобов'язань та відсутності реакції з його боку на претензії позивача.

З викладеного, на переконання суду, захист порушених прав позивача ( у випадку їх доведення в межах розгляду судової справи) може бути здійснений шляхом постановлення відповідного судового рішення про стягнення заборгованості без вжиття відповідних заходів забезпечення позову.

Таким чином, заява приватного підприємства "Експрес" про вжиття заходів забезпечення позову залишається без задоволення.

Керуючись ст. ст. 136-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви приватного підприємства "Експрес" від 16.04.18р. про вжиття заходів забезпечення позову у справі №924/337/19 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена протягом 10 днів до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Суддя М.В. Музика

Віддрук. у 2 прим.: 1 - в наряд; 2 - позивачу (30300, Хмельницька область, м. Ізяслав, вул. Онищука, 59А) - рек. з пов. про вручення