ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2019 р. Справа №914/3234/15

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого - судді О.В. Зварич

суддів О.П. Дубник

ОСОБА_1,

секретар судового засідання М.С. Кіра,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» (надалі ЛМКП «Львівводоканал») за №Вих-Вд402-19 від 22.01.2019р. (вх. № 01-05/348/19 від 22.01.2019р.)

на рішення господарського суду Львівської області від 18.12.2018р. (суддя Т.Б. Фартушок; повний текст рішення складено 20.12.2018р.)

у справі № 914/3234/15

за позовом: ЛМКП «Львівводоканал»

до відповідача: Приватного акціонерного товариства «Компанія Ензим» (надалі ПрАТ «Компанія Ензим»)

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Львівської міської ради

про стягнення додаткової плати за скид стічних вод з перевищенням допустимих забруднень

ціна позову: 458988,90 грн.,

за участю:

від позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність № Вих-вд-8388-18 від 05.09.2018р.);

від відповідача: ОСОБА_3 адвокат (довіреність № 2711 від 16.11.2018р.);

від третьої особи: не зявився,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції

07.09.2015р. ЛМКП «Львівводоканал» звернулось до господарського суду Львівської області з позовом до ПрАТ «Компанія Ензим» за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Львівської міської ради про стягнення 379852,90 грн. додаткової плати за скид стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій забруднень та нарахування у розмірі 79136,02 грн. за скид понаднормативних забруднень.

Рішенням господарського суду Львівської області від 18.12.2018р. у справі №914/3234/15 (суддя Т.Б. Фартушок) повністю відмовлено в позові (т.2, а.с. 113-130).

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що виробнича собівартість очищення 1 м3 стічних вод повинна визначатися згідно з Порядком формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Суд вказав, що позивач при складанні розрахунку величини додаткової плати для відповідача за скид стічних вод з порушенням вимог Правил щодо їх складу та властивостей використав повну вартість тарифу водовідведення, а не норматив плати за очищення 1 куб.м. стічних вод, що не відповідає формулі Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 19.02.2002р. № 37. Суд вказав, що виробнича собівартість очищення 1 м3 стічних вод з вмістом забруднень в межах допустимих концентрацій має бути підтверджена відповідними первинними документами. Разом з тим, належні, достатні та допустимі докази в підтвердження факту існування, а також розміру виробничої собівартості по очищенню 1 м3 стічних вод з вмістом забруднень у межах допустимих концентрацій забруднюючих речовин позивач суду не надав. Відсутність однієї зі складових частин формули розрахунку додаткової плати за скид понаднормативних забруднень, який повинен дорівнювати виробничій собівартості очищення 1 м3 стічних вод, виключає можливість правильного обрахування додаткової плати за скид наднормативних забруднень. Місцевий господарський суд зазначив, що за відсутності вказаних документів неможливо провести, як розрахунок суми додаткової плати за скид стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій забруднень на підставі акта, так і перевірити правомірність визначення виробничої собівартості очищення 1 м3 стічних вод згідно Порядку формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869. Отже, суд дійшов висновку, що відсутність величини собівартості очищення 1 куб. м стічних вод з вмістом забруднень у межах допустимих концентрацій забруднюючих речовин виключає можливість правильного обрахування додаткової плати за скид понаднормативних забруднень, у зв'язку із чим розрахунок №4538/36 від 11.10.2012 року не може вважатись належним доказом у справі на підставі якого ЛМКП «Львівводоканал» заявлені позовні вимоги. Суд покликається на правову позицію викладену в постановах Вищого господарського суду України від 31.07.2013 у справі №908/473/13-г, від 31.07.2013р. у справі №908/473/13-г та постанові Верховного Суду від 15.02.2018р. у справі №5015/3041/12.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ЛМКП «Львівводоканал» подало апеляційну скаргу на рішення господарського суду Львівської області від 18.12.2018р. у справі №914/3234/15, в якій просить скасувати зазначене судове рішення повністю та прийняти нове рішення, яким задоволити позовні вимоги повністю. Скаржник вважає оскаржуване рішення незаконним та необгрунтованм, яке не ґрунтується на засадах верховенства права, ухвалене без дотримання норм процесуального права, з невідповідністю нормам матеріального права. Зокрема скаржник зазначає, що суд порушив ст.119 ГПК України, оскільки ухвалою господарського суду Львівської області від12.12.2018р. залишив без розгляду заяву-клопотання позивача від 04.12.2018р., яка містила прохання про поновлення пропущеного процесуального строку для подання доданих до неї доказів. Скаржник вказує, що такої процесуальної дії, як залишення без розгляду стосовно даної категорії заяв процесуальний закон не передбачає. В зв`язку з чим, суд позбавив позивача частини засобів доказування та можливості оскаржити дану ухвалу в апеляційному порядку, окремо від рішення суду першої інстанції. Скаржник звертає увагу суду, що місцевий господарський суд не витребовував ні від позивача ні від інших осіб жодних додаткових документів чи матеріалів. В той час, оскаржуване рішення обґрунтовано висновком експерта № 1876 від 29.06.2016р. у іншій справі № 5015/3041/12, зробленим за наслідками дослідження іншого, ніж у даній справі розрахунку № 4443/36 від 15.06.2012р.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ПрАТ «Компанія Ензим» у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, доводи наведені у ній не спростовують правильності застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що ухвалою господарського суду Львівської області від 28.08.2018р. поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 25.09.2018р. В подальшому судові засідання у підготовчому провадженні неодноразово відкладались і ухвалою господарського суду від 22.11.2018р. у даній справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 12.12.2018р. На зазначену дату представник позивача у судове засідання не з`явився, натомість подав заяву-клопотання від 04.12.2018р. Відповідач зазначає, що згідно з ч.1 ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Частиною 2 цієї статті визначено, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Таким чином, твердження скаржника про порушення судом першої інтсанції вимог ст. 119 ГПК України є помилковими. Також відповідач зазначає, що рішенням господарського суду Львівської області від 30.05.2017р. у справі № 5015/3041/12 повністю відмовлено у задоволенні позовних вимог ЛМКП «Львівводоканал». Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 10.08.2017р. вказане рішення суду залишено без змін. Верховний Суд постановою від 15.02.2018р. залишив в силі рішення судів попередніх інстацій і зазначив, що посилання скаржника ЛМКП «Львіводоканал» на порушення судами попереднії інстанцій пунктів 1.3, 2.3 Інструкції, пунктів 1.5, 1.6, 2.4 Правил та пунктів 8.2, 8.2.1,8.4.5 місцевих Правил, якими встановлено норматив плати за скид наднормативних забруднень, відхиляються судом касаційної інстанції, оскільки не спростовують правильних висновків судів про те, що відсутність документів щодо підтвердження показника виробничої собівартості ЛМКП «Львівводоканал» по очищенню 1 куб.м. стічних вод з вмістом забруднень у межах допустимих концентрацій забруднюючих речовин, який є одним із складових частин формули розрахунку додаткової плати за скид понаднормативних забруднень та повинен дорівнювати виробничій собівартості очищення 1 куб.м стічних вод згідно вимог пункту 3.2 Інструкції, унеможливлює проведення розрахунку суми додаткової плати за скид стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій забруднень на підставі актів відбору проб №4545 від 03.05.2012р. та №4604 від 30.05.2012р. результатів вимірювань №180 та №277, яка підлягає сплаті ПрАТ «Компанія Ензим» на користь позивача. Відповідач зазначає, що правовідносини у справі № 5015/3041/12 є тотожними спірним правовідносинам у справі 914/3234/15, а тому правомірно взяті до уваги місцевим господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення. Просить залишити без змін рішення господарського суду Львівської області від 18.12.2018р. у справі №914/3234/15, апеляційну скаргу ЛМКП «Львівводоканал» без задоволення.

Третя особа Львівська міська рада у письмових поясненнях (від 05.04.2019р. вх.№01-04/2238/19 підтримує апеляційну скаргу. Зокрема зазначає, що при відсутності перевищень допустимих концентрацій підприємства сплачують за об`єм фактичного скиду стічних вод згідно із встановленим тарифом, куди включено повну виробничу собівартість приймання стічних вод (і першу і другу частину) за груповим рахунком, який виставляється Водоканалом щомісячно. При допущенні перевищень допустимих концентрацій, підприємства, крім того, додатково сплачують за об`єм фактичного скиду стічних вод, пропорційно з визначеним Кп, за нормативом плати встановленим (відповідно до Державних Правил) рішенням міськвиконкому від 18.09.1992р. № 292. Ця додаткова плата згідно з «Інструкцією про втсановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів» повинна повністю покрити всі витрати Водоканалу, пов`язані з транспортуванням та очищенням стічних вод. При недотриманні умов договору та Правил, підприємства сплачують Водоканалу плату за скид понаднормативних забруднень (абзац 3 пункту 1.3 Інструкції). Витрати на транспортування стічних вод від їх якості не залежать і тому їх включено у груповий рахунок. А витрати на очищення наднормативно забруднених стічних вод визначено, як витрати на надпланове використання електроенергії з цією метою. Ці витрати підприємства зобов`язані сплачувати (у т. ч. відповідно до договору, укладеного з Водоканалом) згідно з додатковим рахунком. Просить рішення господарського суду Львівської області від 18.12.2018р. у справі № 914/3234/12 скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ЛМКП «Львівводоканал» задоволити повністю.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, наведені у апеляційній скарзі.

Представник відповідача просив залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, апеляційну скаргу без задоволення.

Третя особа Львівська міська рада не забезпечила явки в судове засідання уповноваженого представника. Згідно повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення від 10.04.2019р. обізнана з датою, часом і місцем розгляду справи.

Суд не визнавав обовязковою явку в судове засідання учасників судового процесу. Отже, в силу положень ч.12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто при відсутності уповноваженого представника Львівської міської ради.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

13 жовтня 2009 року між Львівським міським комунальним підприємством «Львівводоканал» (Львівводоканал) та Закритим акціонерним товариством «Ензим», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Компанія Ензим» (Абонент) укладено договір на подачу води з комунального водопроводу та прийняття стічних вод до каналізаційної мережі №300058, відповідно до п.1.1 договору Львівводоканал надає послуги у забезпеченні питною водою та прийманні стічних вод, а Абонент користується послугами: здійснює забір води з водопроводу, скид стічних вод у каналізацію і сплачує вартість наданих послуг на умовах, які визначені договором та чинним законодавством України, зокрема: Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», «Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах та селищах України» (Правила користування), «Правилами технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення» (Правила експлуатації), «Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації міст і селищ України», «Правилами приймання стічних вод підприємств у систему міської каналізації м.Львова» (Правила приймання) (т. 1, а.с. 8-9).

У відповідності до п.2.1.1 договору Львівводоканал зобов'язується згідно з технічними умовами на приєднання Абонента до міської мережі водопроводу та каналізації, виданими Львівводоканалом, забезпечити в розмірі лімітів: постачання питної води, яка відповідає чинному стандарту (ГОСТ 2874-28) або дозволу Держстандарту України та Міністерства охорони здоров'я України на відхилення від стандарту в об`ємі: 20000 куб.м/міс.; приймання стічних вод, у яких не перевищено допустимі концентрації забруднювальних речовин в об`ємі: 64736 куб.м/міс.; дощових (талих) стічних вод в об`ємі 3864 куб.м/міс.

Згідно із п. 2.1.3 договору Водоканал зобов'язується проводити обстеження систем водопостачання та водовідведення на предмет дотримання Абонентом умов договору.

Абонент зобов`язується отримати у Львівводоканалі технічні умови (в разі їх відсутності) на приєднання Абонента до мереж водопроводу та каналізації, погодити паспорт водного господарства (в разі його відсутності) протягом одного місяця з моменту укладення договору і у встановленому порядку отримати Дозвіл на скид стічних вод, погодивши проект Ліміту на скид забруднювальних речовин. Невиконання вказаних вимог є підставою Львівводоканалу для розірвання договору і припинення надання послуг з водопостачання та водовідведення (п.2.2.1 договору).

Пунктами 2.2.4, 2.2.7 договору сторони погодили, що Абонент зобов`язується сплачувати вартість наданих Львівводоканалом послуг за чинними тарифами (на момент укладення договору додаток № 2 до договору), згідно з поданими рахунками. В разі зміни тарифів плата за послуги здійснюється відповідно до нових тарифів, без зміни інших умов договору. Не перевищувати встановлені ліміти водоспоживання та водовідведення та допустимі рівні концентрації забруднювальних речовин в контрольних колодязях на каналізаційних випусках Абонента.

За невиконання або неналежне виконання обов`язків, передбачених договором, сторони несуть відповідальність відповідно до договору та чинного законодавства України (п. 4.1 договору).

Відповідно до п. 4.4 договору об`єм відібраної води, а також об`єм скинутих стічних вод понад встановлений ліміт оплачується в п`ятикратному розмірі. При відсутності технічних умов і неотриманні їх протягом чотирьох місяців від дати укладення договору, весь об`єм води та стоків вважається понадлімітним і оплачується у п`ятикратному розмірі. При відсутності дозволу за скид забруднювальних речовин чи закінченні строку його дії весь об`єм стоків вважається понадлімітним і оплачується в п`ятикратному розмірі.

Пунктами 5.1 та 5.2 Договору встановлено, що договір укладається терміном на один рік. Договір вважається переукладеним на новий термін на тих самих умовах, якщо за один місяць до його припинення жодна із сторін не заявить про закінчення його дії.

Крім того, 01.12.2011р. між Львівським міським комунальним підприємством «Львівводоканал» (Водоканал) та Приватним акціонерним товариством «Компанія Ензим» (Абонент) укладено договір про приймання наднормативно забруднених стічних вод №217, за умовами п.1 договору, (з врахуванням Протоколу розбіжностей до договору), Водоканал приймає наднормативно забруднені стічні води Абонента, а Абонент здійснює скид наднормативно забруднених стічних вод у каналізацію і сплачує додаткову плату за приймання цих вод на умовах, які визначені договором згідно з «Правилами приймання стічних вод підприємств у комунальну систему каналізації м.Львова» (Правила приймання) (т.1, а.с. 10-11, 13).

Згідно із п. 2.1 договору Водоканал зобов`язується на час дії договору надавати дозвіл на скид стічних вод в систему міської каналізації та забезпечувати приймання стічних вод (в об`ємі лімітів, встановлених договором про водопостачання), у яких не перевищено допустимі концентрації згідно з Правилами, у т.ч. забруднених понад граничні норми (ГН додатки 10.1 і 10.2 Правил), а саме: з об'єкту Абонента за адресою: м.Львів, вул.Личаківська, 232 (код 857): БСК до 550мг/л; сухий залишок до 1870 мг/л; ХСК до 3000 мг/л (п. 2.1.1 договору з врахуванням Протоколу розбіжностей до договору).

Абонент зобов`язується сплачувати додаткову плату за приймання наднормативно забруднених стічних вод: з об'єкту Абонента за адресою: м.Львів, вул.Личаківська, 232 (код 857) з коефіцієнтом 0,91 у розмірі 1,51грн/куб.м (п. 3.1.1 договору з врахуванням Протоколу розбіжностей до договору).

Відповідно до п. 4.1 договору кількість стічних вод з об`єктів Абонента визначається згідно з груповим рахунком, що виставлений Водоканалом на виконання договору про водопостачання за розрахунковий місяць.

Нарахування плати здійснюється Водоканалом за чинними на час розрахунку тарифами. При зміні тарифів - плата за договором здійснюється за вказаним у п.3.1 коефіцієнтом, застосованим до нових тарифів, без зміни інших умов договору чи розрахунку (п. 4.2 договору).

Пунктом 4.3 договору сторони погодили, що при виявленні перевищення фактичної концентрації будь-якого інгредієнта, вказаного у пункті 2.1 договору над концентрацією, визначеною вищезазначеним пунктом - оплата послуг водовідведення здійснюється Абонентом з коефіцієнтом кратності, що визначається Водоканалом за нормами (ГН дод. 10.1, 10.2 Правил, ГДК дод. 10.3 Правил) і чинними тарифами відповідно до Правил. При цьому об`єми визначаються згідно з п.4.1.

Сплата здійснюється згідно з поданими Водоканалом рахунками шляхом перерахування Абонентом на рахунок Водоканалу (який вказано в п.7 Договору) коштів до 25 числа місяця, наступного за розрахунковим (п.4.5 договору).

Пунктами 6.1, 6.3 договору сторони погодили, що договір укладається на термін від 01.12.2011р до 31.12.2012р. включно. Договір вважається переукладеним на новий термін на тих самих умовах, якщо за один місяць до його припинення жодна із сторін не заявить про закінчення його дії.

Розрахунком додаткової питомої вартості приймання наднормативно забруднених стічних вод (додаток до договору 217) (з врахуванням Протоколу розбіжностей до договору) встановлено максимально допустимі кількісні та якісні характеристики забруднюючих речовин у стічних водах Абонента та питому додаткову плату за приймання таких стічних вод в розмірі 1,51грн. за 1 куб./м (т. 1, а.с. 12).

Лімітом на скид забруднювальних речовин в систему міської каналізації №1740 від 10.05.2012р. із встановленим строком дії від 01.05.2012р. встановлено максимально допустимі концентрації забруднюючих речовин у стічних водах, які скидаються Абонентом в систему міської каналізації за договором на подачу води з комунального водопроводу та прийняття стічних вод до каналізаційної мережі №300058 (т. 1, а.с. 15).

Також Тимчасовим лімітом на скид забруднювальних речовин в систему міської каналізації від 14.05.2012р. №1741 із встановленим строком дії від 01.05.2012р. встановлено максимально допустимі концентрації забруднюючих речовин у стічних водах, які скидаються Абонентом в систему міської каналізації за Договором 217 (т.1, а.с.16).

10.09.2012р. позивачем в присутності уповноваженої особи відповідача о 10:45 год. здійснено відбір стічних вод відповідача для проведення контрольного аналізу з контрольного колодязя №1, про що складено акт № 4845 про відбір контрольної вибіркової проби стічних вод для проведення головного і контрольного хімічних аналізів (т. 1, а.с. 17).

Згідно результатів вимірювань показників якості стічних вод №599 Хіміко-бактеріологічної лабораторії ЛМКП «Львівводоканал» про відбір вибіркової проби від 10.09.2012р. №4845, визначено якісні характеристики стічних вод відповідача, проби яких відібрані вищезазначеним актом та встановлено перевищення в цих пробах встановлених Лімітом значень допустимих концентрацій хлоридів та сухого залишку встановлених договором № 217 та Тимчасовим лімітом № 1741 (т. 1, а.с. 18).

11.10.2012р. ЛМПК «Львівводоканал» здійснено розрахунок №4538/36 величини додаткової плати для ПрАТ «Компанія Ензим» за скид стічних вод з порушенням вимог Правил щодо їх складу та властивостей, нараховано відповідачу 458988,90грн. додаткової плати за скид стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин.

17.10.2012р. позивач звернувся до відповідача з претензією № 4538 про додаткову плату за скид стічних вод з порушенням вимог Правил щодо їх складу і властивостей на суму 458988,90 грн. (т. І, а.с. 20). Дана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно з приписами статті 509 Цивільного кодексу України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

В силу вимог статті 599 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Як встановлено судом, ПрАТ «Компанія Ензим» є користувачем Абонентом послуг водовідведення і водопостачання підприємства «Львівводоканал» на підставі укладеного між ними договору № 300058 на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до каналізаційної мережі від 13.10.2009р. та договору № 217 про приймання наднормативно забруднених стічних вод від 01.12.2011р.

Відповідно до пункту 20 Правил охорони поверхневих вод від забруднення зворотними водами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.1999р. №465 водокористувачі, які скидають промислові стічні води до каналізаційних мереж, повинні дотримуватися правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації міст та селищ.

Відповідно до Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», Водного кодексу України розроблено Правила приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України», затверджені наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №37 від 19.02.2002 р., зареєстровані в Міністерстві юстиції України 26.04.2002р. за N 403/6691 (державні Правила). Ці Правила поширюються на комунальні підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міст і селищ України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації (далі - Водоканали), та на всі підприємства, установи, організації незалежно від форм власності й відомчої належності, які скидають свої стічні води в системи каналізації населених пунктів.

На підставі цих Правил та Інструкції про встановлення та стягнення плати за скид промислових стічних вод у системи каналізації населених пунктів Водоканали розробляють місцеві Правила приймання стічних вод підприємств у систему каналізації населеного пункту, у яких установлюються допустимі концентрації для кожної забруднюючої речовини, що може скидатися Підприємствами в систему каналізації, а також відображаються місцеві особливості приймання стічних вод Підприємств у міську каналізацію (п. 1.5 Правил приймання).

Місцеві правила приймання згідно з Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» затверджують виконавчі органи місцевих рад за поданням водоканалів після погодження з територіальними органами Мінекоресурсів та Міністерства охорони здоров`я України (п. 1.6. правил).

Пунктом 2.4 Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України передбачено, що підприємства зобов`язані виконувати в повному обсязі вимоги цих Правил, місцевих Правил приймання та договору на послуги водовідведення, своєчасно оплачувати рахунки Водоканалу за надані послуги; дотримуватись установлених Водоканалом кількісних та якісних показників стічних вод на каналізаційних випусках підприємства; оплачувати рахунки за скид понаднормових забруднень при порушенні встановлених показників.

Згідно із умовами Правил приймання стічних вод підприємств у комунальні та відомчі системи каналізації населених пунктів України підприємства, які скидають стічні води до міської каналізації, повинні забезпечити можливість проведення Водоканалом у будь-який час доби контролю за скидом стічних вод, включаючи надання необхідних відомостей та експлуатаційного персоналу. Порядок та періодичність відбору контрольних проб визначається у місцевих Правилах приймання (п.7.4). Водоканал здійснює контроль за витратою та якістю стічних вод, що скидають Підприємства. Цю роботу організовує адміністрація Водоканалу, яка розробляє інструктивні матеріали щодо контролю за стічними водами Підприємств, які затверджує керівник Водоканалу. Адміністрація Водоканалу повинна передбачити виділення відповідних трудових та матеріальних ресурсів, обладнання, транспортних засобів, виходячи з потреби контролю обсягів та якості стічних вод кожного Підприємства не менше одного разу на три місяці (п.7.5). Для визначення вмісту забруднень у стічних водах Підприємств використовуються як дані лабораторії Водоканалу, так і результати вибіркового контролю, виконаного лабораторіями місцевих органів Держсанепіднагляду, охорони навколишнього природного середовища або іншими лабораторіями, акредитованими у даній галузі акредитації (п.7.6). При проведенні вимірювань на випусках стічних вод Підприємств засоби вимірювань повинні бути повірені органами Держстандарту України та зареєстровані у Водоканалі. (п.7.7).

З метою контролю якості стічних вод підприємств Водоканал здійснює відбір разових проб. Виявлені в цих пробах перевищення ДК забруднюючих речовин у стічних водах є підставою для нарахування плати за скид понаднормативних забруднень. Відбір контрольних проб стічних вод Підприємств виконується уповноваженими представниками Водоканалу, що фіксується у спеціальному журналі або акті, який підписують як представники Водоканалу, так і представник Підприємства-абонента (п.7.8).

При виявленні перевищення ДК забруднень, установлених договором або місцевими Правилами приймання, Водоканал після закінчення аналізу направляє Підприємству повідомлення про виявлене перевищення ДК забруднень (листом або телефонограмою) у термін, визначений місцевими Правилами приймання, але не більше 15 днів. Протягом шестимісячного терміну після виявлення перевищення Водоканал направляє Підприємству претензію, до якої додаються: копія акта про відбір проби, копія результатів аналізу стічних вод, розрахунок величини додаткової плати за скид стічних вод (передаються лише ті документи, що відсутні на Підприємстві) (п.7.10). У місцевих Правилах приймання конкретизується порядок відбору проб стічних вод на аналіз, порядок їх оформлення, а також порядок проведення аналізу проб (п.7.11).

Згідно із п.3.5.1 Правил приймання стічних вод підприємств у систему міської каналізації Львова, затверджених рішенням Виконкому Львівської міської ради від 18.09.2002р. №292 підприємство зобов'язане здійснювати систематичний контроль за кількістю та якістю стічних вод, які вони скидають до системи міської каналізації (п.7.3.). Не перевищувати встановлені ліміти водовідведення та допустимі показники стічних вод в КК на своїх випусках.

Пунктами 3.1.4, 3.1.5 Правил визначено, що Водоканал зобов'язаний здійснювати контроль за якістю стічних вод, що скидають Підприємства, а також за режимом і обсягом скиду, виставляти Підприємствам до оплати рахунки за послуги водовідведення. У випадку виявлення з боку Підприємств порушень Правил (перевищення встановлених показників об'єму та якості стічних вод, скид без Дозволу, невиконання вимог акту тощо), Водоканалом нараховується додаткова плата із застосуванням коефіцієнта кратності.

Водоканал має право у будь-який час самостійно або за участю представника Абонента (попередивши підприємство) відбирати проби стічних вод. Проводити обстеження водопровідних і каналізаційних систем будь-якого водоспоживача та складати акти за результатами цих обстежень (п.3.2.4, п.3.2.3 Правил).

Згідно із п.3.2.6, п.3.5.5 місцевих Правил Водоканал має право проводити хімічний аналіз проб стічних вод підприємств та робити офіційні висновки про відповідність фактичних концентрацій забруднювальних речовин стічних вод допустимим. Підприємство зобов`язане забезпечити можливість проведення контролюючими службами у будь-який час доби обстеження підприємства з питання роботи локальних КОС та контролю за скиданням стічних вод у міську каналізацію, надавати необхідні документи та експлуатаційний персонал. Відповідно до п.3.10.3 місцевих Правил акт підписується уповноваженими представниками водоканалу і підприємства.

За умовами п.6.1 Правил приймання стічних вод підприємств у систему міської каналізації Львова граничні нормативні показники якості стічних вод, що скидаються Підприємством у міську каналізацію (загальні вимоги, додаток 10.1.) встановлюється згідно з державними правилами приймання з урахуванням таких факторів: допустима концентрація забруднювальних речовин в міській каналізації (на випуску підприємства); допустима концентрація забруднювальних речовин на вході в міські КОС; величини лімітів на скид забруднювальних речовин, які встановленні Водоканалу ДУЕП в дозволі на спеціальне водокористування; допустимий вміст солей важких металів в осадах стічних вод; вміст солей у воді місцевого водопроводу.

Як зазначалось вище, згідно із п. 2.2.7 договору № 300058 від 13.10.2009р. на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до каналізаційної мережі відповідач зобов'язувався не перевищувати встановлені ліміти водоспоживання і водовідведення та допустимі концентрації забруднювальних речовин в контрольних колодязях на каналізаційних випусках Абонента.

Пунктом 4.4 договору визначено, що об`єм відібраної води, а також об`єм скинутих стічних вод понад встановлений ліміт оплачується в п`ятикратному розмірі. При відсутності технічних умов і неотриманні їх на протязі чотирьох місяців від дати укладення договору, весь об`єм води та стоків вважається понадлімітним і оплачується в п`ятикратному розмірі. При відсутності дозволу на скид забруднювальних речовин чи закінчення строку його дії весь об`єм стоків вважається понадлімітним і оплачується в п`ятикратному розмірі.

Відповідно до положень договору № 217 від 01.12.2011р. про приймання наднормативно забруднених стічних вод, Абонент здійснює скид наднормативно забруднених стічних вод у систему міської каналізації, з перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин і сплачує додаткову плату за приймання водоканалом наднормативно забруднених стічних вод.

Даним договором та лімітом (встановленим Абоненту згідно з умовами п. 2.2 договору), визначено максимально допустимі концентрації забруднюючих речовин у стічних водах.

За умовами пункту 3.6 договору № 300058 від 13.10.2009р. на подачу води з комунального водопроводу та приймання стічних вод до каналізаційної мережі, факт скиду Абонентом стічних вод із перевищеннями допустимих концентрацій забруднюючих речовин зумовлює виникнення у нього обов`язку зі сплати додаткової плати, розрахованої відповідно до місцевих Правил.

Пунктом 3.6 Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства з питань жилого-комунального господарства України від 27.06.2008р. №190, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.10.2008р. за №936/15627, оплата споживачами за скид промислових стічних вод здійснюється згідно Інструкції про встановлення та стягнення плати та скид промислових стічних вод у системи каналізації населених пунктів, затвердженої наказом Держбуду України від 19.07.2002р. №37, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до пункту 1.2 вищеназваної Інструкції, вона встановлює єдиний на території України порядок встановлення та стягнення плати за скид промислових та інших стічних вод у системи каналізації населених пунктів і поширюється на комунальні підприємства водопровідно-каналізаційного господарства міст і селиш України та інші підприємства, що мають на балансі системи місцевого водопроводу та каналізації та на всі підприємства, установи організації незалежно від форми власності, які скидають води в системи каналізації населених пунктів.

Отже, приписи цієї Інструкції щодо встановлення та стягнення плати за скид стічних вод є обов'язковими для сторін цього спору.

Розділом ІІ Інструкції передбачено нормативи плати за скид стічних вод підприємств у системи каналізації населених пунктів, зокрема, пунктом 2.3 передбачено нормативи плати за скид понаднормативних забруднень, які сторони передбачили у договорі № 217.

Відповідно до пункту 2.3 Інструкції нормативи плати за скид понаднормативних забруднень у системи каналізації населених пунктів (Нп) установлюються в місцевих Правилах приймання на рівні виробничої собівартості очищення 1 куб.м стічних вод з вмістом забруднень у межах установлених в місцевих Правилах приймання допустимих концентрацій забруднюючих речовин. Виробнича собівартість очищення 1 куб.м. стічних вод визначається згідно з Порядком формування тарифів на послуги централізованого водопостачання та водовідведення, затвердженим наказом Держбуду України від 27.06.2001 № 139.

Пунктом 3.2 Інструкції встановлено, що при перевищенні рівня вмісту забруднюючих речовин у стічних водах підприємств, що скидаються у систему каналізації, порівняно з встановленими місцевими правилами приймання, підприємства сплачують водоканалу плату за скид понаднормативних забруднень, яка нараховується за нормативами плати за очищення 1куб.м стічних вод з вмістом забруднень в межах допустимих концентрацій (Нп), обсягом скинутих наднормативно забруднених стічних вод (Vпз) та коефіцієнтом кратності (Кк), який враховує рівень небезпеки скинутих забруднень для технологічних процесів очищення стічних вод та екологічного етапу водойми.

Згідно вказаної Інструкції плата за скид наднормативно забруднених стічних вод має бути встановлена за формулою: П= Нп х Vпз х Кк, де: Нп - норматив плати за очищення 1 куб. м. стічних вод з умістом забруднень в межах допустимих концентрацій; Vпз - об'єм скинутих наднормативно забруднених стічних вод; Кк - коефіцієнт кратності.

Відповідно до пункту 8.4.3 Правил приймання стічних вод підприємств у систему міської каналізації Львова приймання у випадку порушення правил стосовно вимог до складу і властивостей стічних вод підприємств, що скидаються в міську каналізацію, підприємства-порушники сплачують додаткову плату як водоканалу за водовідведення (обчислену за підвищеним коефіцієнтом кратності), так і на рахунок міського фонду охорони навколишнього природного середовища (пункти 8.4.5, 8.4.9). При цьому тарифи і об`єми визначаються згідно з груповим рахунком за послуги водопостачання і водовідведення за розрахунковий період, в якому було виявлене порушення.

Пунктом 8.2 зазначених Правил встановлено, що при перевищенні вмісту забруднювальних речовин у стічних водах підприємств, що скидаються у міську каналізацію, порівняно з встановленими Правилами, підприємства сплачують Водоканалу плату за скид наднормативних забруднень, яка нараховується за нормативом плати за очищення 1 м3 стічних вод з вмістом забруднень у межах допустимих концентрацій (Нп), який встановлюється як частка від тарифу за послуги водовідведення: Нпі = Чт х Ті, де Чт - частка собівартості очищення стічних вод у виробничій собівартості послуг водовідведення; Ті - тариф встановлений за послуги водовідведення.

При цьому, витрати з очищення стічних вод визначаються та включаються до тарифу на послуги з централізованого водовідведення згідно з Порядком формування тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 №869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги».

Виходячи з аналізу вищеописаних нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що позивач при складанні розрахунку величини додаткової плати для відповідача за скид стічних вод з порушенням вимог Правил щодо їх складу та властивостей, використав повну вартість тарифу водовідведення, а не норматив плати 1 куб. м стічних вод, що не відповідає формулі Інструкції.

З врахуванням вищеописаних нормативно-правових актів та обставин справи, колегія суддів констатує наявність правових підстав для відмови у задоволенні заявлених ЛМКП «Львівводоканал» вимог про стягнення додаткової плати за скид стічних вод з перевищенням допустимих забруднень в розмірі 458988,90 грн., оскільки відсутність величини собівартості очищення 1 куб.м стічних вод з вмістом забруднень у межах допустимих концентрацій забруднюючих речовин виключає можливість правильного обрахування додаткової плати за скид понаднормативних забруднень. У зв'язку із чим розрахунок №4538/36 від 11.10.2012 року не може вважатись належним доказом у справі, на підставі якого ЛМКП «Львівводоканал» заявлені позовні вимоги.

Колегія суддів зазначає, що в порядку господарського судочинства слухалася справа №5015/3041/12 за участю тих же сторін про стягнення додаткової плати за скид вод з перевищенням допустимих забруднень за інший період. У постанові від 15.02.2018р. Верховний Суд висловив аналогічну даній справі правову позицію, зазначивши, що підставою для відмови у задоволенні позовних вимог є відсутність документів щодо підтвердження показника виробничої собівартості ЛМКП Львівводоканал по очищенню 1 куб. м стічних вод з вмістом забруднень у межах допустимих концентрацій забруднюючих речовин, який є одним із складових частин формули розрахунку додаткової плати за скид понаднормативних забруднень та повинен дорівнювати виробничій собівартості очищення 1 куб.м стічних вод згідно вимог пункту 3.2 Інструкції, що унеможливлює проведення розрахунку суми додаткової плати за скид стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій забруднень на підставі актів відбору проб № 4545 від 03.05.2012 та № 4604 від 30.05.2012, результатів вимірювань №180 та № 277, яка підлягає сплаті ПрАТ Компанія Ензим на користь позивача у відповідності до вимог Інструкції.

Щодо тверджень скаржника про те, що місцевий господарський суд порушив норми ст.119 ГПК України внаслідок винесення ухвали від 12.12.2018р. про залишення без розгляду заяви клопотання позивача від 04.12.2018р. необхідно зауважити таке.

Як видно з матеріалів справи, ухвалою господарського суду Львівської області від 28.08.2018р. поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 25.09.2018р. (т. 1, а.с. 178-180). В подальшому судові засідання у підготовчому провадженні неодноразово відкладались і ухвалою господарського суду від 22.11.2018р. у даній справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 12.12.2018р. (т.2, а.с. 64-66). З протоколу судового засідання господарського суду Львівської області від 12.12.2018р. та ухвали від 12.12.2018р. вбачається, що на зазначену дату представник позивача у судове засідання не з`явився (т. 2. а.с. 84-85, 87-88). Натомість подав заяву-клопотання від 04.12.2018р. (вх. № 46532/18 від 05.12.2018р.), у якому просив суд поновити та продовжити процесуальний строк для подачі доказів (т.2, а.с. 68).

Ухвалою господарського суду Львівської області від 12.12.2018р. у справі №914/3234/15 клопотання ЛМКП «Львівводоканал» від 05.12.2018р. вх. № 46532/18 на підставі ст. 118 ГПК України залишено без розгляду. Докази, додані до клопотання до розгляду не прийнято (т.2, а.с. 90-93).

Згідно із ч. 2 ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об'єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч.4 ст. 80 ГПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з ч. 1 ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Частиною 2 цієї статті визначено, що заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, твердження скаржника про порушення судом першої інстанції приписів Господарського процессуального кодексу України є помилковими.

Інші доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення господарського суду Львівської області від 18.12.2018р. у справі №914/3234/15.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Варто зазначити, що обовязок суду обґрунтувати своє рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін проти України» від 10.02.2010, набуло статусу остаточного 10.05.2011).

З огляду на вищевказане, апеляційний господарський суд прийшов до висновку про те, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги необхідно покласти на скаржника відповідно до положень ст.129 ГПК України.

Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» за № Вих-Вд402-19 від 22.01.2019р. (вх. № 01-05/348/19 від 22.01.2019р.) залишити без задоволення, рішення господарського суду Львівської області від 18.12.2018р. у справі № 914/3234/15 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя О.П. Дубник

Суддя Г.Т. Кордюк