ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" квітня 2019 р.Справа № 922/1765/17

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Усатого В.О.

при секретарі судового засідання Мазуренко А.О.

розглянувши матеріали справи

за заявою ТОВ "Ойлстрім", м. Харків
про визнання банкрутом ТОВ "Ойлстрім", м. Харків

за участю :

учасники процесу - не з'явились

ВСТАНОВИВ:

Постановою суду від 17.07.2017 р. визнано ТОВ "Ойлстрім" м. Харків банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатором банкрута ОСОБА_1

Оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом здійснено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 18.07.2017 р.(№ 44616).

До суду від ТОВ "ДАЛМАКС" надійшла заява з грошовими вимогами до боржника (вх. № 33476 від 29.11.2018 р.), яку суд призначив до розгляду на 19.12.2018 р.

19.12.2018 р. у зв'язку з відрядженням судді Усатого В.О. судом було повідомлено про перенесення судового засідання з розгляду заяви ТОВ "ДАЛМАКС" з грошовими вимогами до боржника на 20.02.2019 р.

20.02.2019 р. у призначене судове засідання представник заявника та ліквідатор не з'явились, до суду від ліквідатора результатів розгляду вимог заявника не надійшло, у зв'язку з чим, суд відклав розгляд заяви на 06.03.2019 р.

06.03.2019 р. у судове засідання представник заявника та ліквідатор не з'явились, до суду від ліквідатора результатів розгляду вимог заявника не надійшло.

Враховуючи неявку учасників справи, необхідність отримання витребуваних доказів, суд дійшов висновку відкласти розгляд заяви ТОВ "ДАЛМАКС" з грошовими вимогами до боржника на 15.04.2019 р.

В призначене судове засідання учасники процесу не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Ліквідатор вимог суду не виконав, доказів розгляду вимог заявника не надав.

Суд зазначає, що учасникам процесу надано можливість реалізувати свої права та обовязки та надати необхідні докази, заперечення або погодження, у зв'язку з чим, суд вважає можливим розглянути заяву за наявними у справі доказами на підставі ст. 81 ГПК України.

Розглянувши матеріли справи, заяву ТОВ "ДАЛМАКС", суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ст. 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", кредитори мають право заявити свої вимоги до боржника, який ліквідується, у місячний строк з дня офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника, який ліквідується, банкрутом, на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України в мережі Інтернет.

Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.

Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу.

Згідно п.36.7 Інформаційного листа ВГСУ від 28.03.2013 р. № 01-06/606/2013, заяви кредиторів про грошові вимоги до боржника, що ліквідується власником, подаються безпосередньо до господарського суду та оплачуються судовим збором. Розгляд грошових вимог кредиторів в ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі статті 23 Закону.

Відповідно до абз. 2-3 ч. 6 ст. 23 Закону, заяви з вимогами конкурсних кредиторів або забезпечених кредиторів, у тому числі щодо яких є заперечення боржника чи інших кредиторів, розглядаються господарським судом у попередньому засіданні суду. За наслідками розгляду зазначених заяв господарський суд ухвалою визнає чи відхиляє (повністю або частково) вимоги таких кредиторів.

Судом встановлено, що заява ТОВ "ДАЛМАКС" з грошовими вимогами до боржника надійшла до суду 29.11.2018 р., тобто з пропуском встановленого Законом строку.

Згідно поданої заяви, між ТОВ "ДАЛМАКС" (постачальник) та ТОВ "Ойлстрім" (покупець) укладено договір купівлі - продажу № 148-1 від 20.07.2015 року (договір), за умовами якого постачальник зобов'язується передати у власність покупця нафтопродукти (товар), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар і сплатити за нього визначену грошову суму в термін, передбачений даним договором.

Вказаний договір за своєю суттю є договором поставки.

У відповідності до п. п. 1.2. та 1.3 договору, найменування товару, асортимент, ціна, кількість, одиниця виміру визначаються сторонами у специфікаціях, які є невідємною частиною даного договору. Кожна специфікація являється окремою угодою, які підписано в рамках даного договору. Кожна наступна специфікація не відміняє і не зупиняє дію попередніх ні в частині, ні повністю, якщо інше не передбачено договором.

Згідно п. п. 1.4. та 2.1 договору, право власності на товар переходить від постачальника до покупця в момент підписання видаткової накладної. Товар вважається переданим покупцеві з моменту підписання видаткової накладної.

Відповідно до п. 5.1 договору, покупець здійснює оплату товару після підписання видаткової накладної. Оплата проводиться грошовими коштами чи іншими видами оплат, що не заборонені чинним законодавством України. Кінцевий термін розрахунку за поставлений товар - не пізніше 31.12.2015 року.

ТОВ "ДАЛМАКС" виконало умови договору купівлі - продажу № 148-1 від 20.07.2015 р., що підтверджується доданими до заяви відповідними специфікаціями та видатковими накладними на загальну суму 28791073,45 грн.

Проте, боржник доказів виконання своїх зобов'язань щодо оплати за вказаними договором не представив.

Крім того, між ТОВ "ДАЛМАКС" (кредитор) та ТОВ "Ойлстрім" (боржник) укладено договір №39 від 01.08.2015 р., за умовами якого, кредитор зобов'язується здійснювати оплату за комунальні послуги, електричну енергію та послуги зв'язку, що споживаються боржником, на підставі наявних договорів з електропостачальними організаціями та з підприємствами в сфері діяльності з надання комунальних послуг та послуг зв'язку до моменту укладання боржником відповідних договорів на комунальні послуги, постачання електроенергії та надання послуг звязку, а боржник зобов'язується здійснювати компенсацію кредиторові усіх витрат, то пов'язані з оплатою комунальних послуг, спожитої електроенергії та послуг зв'язку об'єктами, що експлуатуються Боржником.

Згідно п. 1.2 договору, витрати компенсуються боржником починаючи з моменту укладення даного договору.

Відповідно до п. 3.3 договору, кредитор надає отримані послуги боржнику, на умовах оплати фактично понесених витрат на підставі рахунку-фактури на оплату, який надається кредитором щомісяця.

Підставою для оплати є даний договір та рахунок-фактура. Боржник зобов'язується сплачувати надані кредитором рахунки в 10-денний термін з дня ії отримання (п.п. 4.1, 4.2 договору).

На виконання умов договору протягом серпня - вересня 2015 року між ТОВ "ДАЛМАКС" (кредитор) та ТОВ "Ойлстрім" (боржник) було складено та підписано наступні акти здачі-приймання наданих послуг на підставі яких кредитором надано боржнику рахунки -фактури на загальну суму 67785,59 грн.

Боржник свої зобов'язання за договором не виконав, 01.02.2017 р. відправив на адресу кредитора листа, згідно якого він заборгованість в сумі 67785,59 грн. визнає та просить відстрочити її сплату до 31.12.2017 р.

Однак, боржник доказів виконання своїх зобов'язань щодо оплати за вказаними договором не представив.

Судом встановлено, що загальний розмір заборгованості боржника перед ТОВ "ДАЛМАКС" строк виконання якої настав, становить суму 28858859,04 грн.

У відповідності зі статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) та статтею 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утримуватися від певних дій, а інший суб'єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконати її обов'язку.

Господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Згідно ст.ст. 626 - 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст.692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений іншій строк оплати товару.

Згідно доданих до заяви доказів, в рамках укладеного між сторонами договору № 148-1 від 20.07.2015 р. боржник отримав від кредитора товар на загальну суму 28791073,45 грн., однак свої зобов'язання з оплати поставленого товару не виконав.

В рамках договору №39 від 01.08.2015 р. кредитор здійснив оплату за комунальні послуги, електричну енергію та послуги зв'язку, що споживалися боржником на суму 67785,59 грн., проте боржник, в порушення умов договору витрати кредитора не компенсував.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто неналежне виконання.

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином боржник визнається судом таким, що прострочив виконання грошових зобов'язань за договорами № 148-1 від 20.07.2015 р. та №39 від 01.08.2015 р. в загальному розмірі 28858859,04 грн.

Статтею 13 ГПК України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобовязати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів.

Відповідно до ст.ст. 78-79 ГПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Приймаючи до уваги те, що строк виконання зобов'язань боржника перед кредитором настав та боржником не надано доказів сплати заборгованості перед кредитором в загальній сумі 28858859,04 грн., суд визнає вимоги ТОВ "ДАЛМАКС" такими, що підлягають задоволенню.

Однак, враховуючи те, що грошові вимоги ТОВ "ДАЛМАКС" в сумі 28858859,04 грн., які підтверджені належними доказами, заявлені після закінчення строку встановленого на їх подання, такі вимоги не є конкурсними та погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі, витрати кредитора зі сплати судового збору в сумі 3524,00 грн. підлягають задоволенню у першу чергу.

Керуючись ст. ст. 23, 24, 37-48, 95 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ст. ст. 232-235 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати вимоги ТОВ "ДАЛМАКС" в сумі 28858859,04 грн. такими, що не є конкурсними та погашаються в шосту чергу; витрати заявника зі сплати судового збору в сумі 3524,00 грн. підлягають задоволенню у першу чергу.

Ухвалу направити ліквідатору, заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в строки, передбачені ст. 256 ГПК України, шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя ОСОБА_2