ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" квітня 2019 р. Справа № 924/1110/18

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Димбовського В.В., за участю секретаря судового засідання Устіновій А.П., розглянувши матеріали справи

за позовом Комунального некомерційного підприємства Красилівський центр первинної медико-санітарної допомоги Красилівської районної ради Хмельницької області, м. Красилів

до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, Хмельницька область, смт. Антоніни

про стягнення шкоди в розмірі 90000,00 грн.

Представники сторін:

від позивача: Вжешневський В.Ф. за довіреністю від 04.01.2019р.;

від відповідача: не з'явився

Рішення виноситься 10.04.2019р., оскільки в судовому засіданні 28.03.2019р. оголошувалась перерва.

У судовому засіданні, згідно ч. 1 ст. 240 ГПК України, проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суть спору: позивач звернувся до господарського суду з позовом, у якому просить суд стягнути з відповідача шкоду в розмірі 90000,00 грн., посилаючись на невиконання відповідачем договору відповідального зберігання № 1 від 05.10.2016р. щодо повернення переданого на зберігання майна.

В позові та в поясненнях до позову від 28.03.2019р. позивач наполягає на задоволенні позовних вимог, зазначив, що 26 жовтня 2017 року КПН Красилівський центр ПМСД звернувся із заявою в Красилівський ВП ГУНП в Хмельницькій області з проханням провести перевірку на предмет наявності ознак злочину в діях ФОП ОСОБА_1 У ході перевірки, проведеної Красилівськи ВП ГУНП ОСОБА_1 визнав, що отримав по договору з КНП Красилівський Центр ПМСД 90 тис. грн., за які мав закупити дрова і розвести по ФАП. У грудні місяці 2016 року він розпочав закуповувати дрова та розвозити по ФАП. Так із пояснення ОСОБА_1, яке він давав у ході перевірки поліцією слідує, що він завіз дрова у ФАП с.Медці, с.В.Юначки, с.М.Юначки, с.В.Салиха, с.Маленки та с.Терешки. ОСОБА_1 пояснив, що він потрапив у ДТП та пошкодив автомобіль, але обіцяв довести ще більше 100 складометрів дров. У той же час, опитані завідуючі вказаних ФАП пояснили, що ОСОБА_1 можливо і завозив дрова, але жодних документів не залишав, а тому ніхто не зміг сказати, скільки саме дров було завезено. У частину ФАП завозив дрова у вихідні дні, коли нікого не було на роботі, а дрова просто вигружав нікого не попереджуючи. Таким чином, документально підтвердити кількість завезених ОСОБА_1 дров на даний час не представилось можливим. 11 березня 2019 року на ім'я ОСОБА_1 направлено лист-вимогу, у якому КНП Красилівський Центр ПМСД просив повідомити про місце знаходження дров та повернути їх, а у разі відсутності - їх вартість. Відповідь на листи по даний час не надійшла. Крім того, 13 березня 2019 року в смт.Антоніни Красилівського району, в присутності депутата селищної ради, секретаря Антонінської селищної ради та власниці будинку АДРЕСА_2 був складений акт опису майна, про те, що дрова, які належать КНП Красилівський Центр ПМСД і по договору зберігання №1 від 05 жовтня 2016 року мали б зберігатись за адресою АДРЕСА_2 - відсутні. Зі слів співмешканки, ОСОБА_1 перебуває за кордоном.

Представник позивача в судовому засіданні наполягає на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відзиву на позов не подав, причин неявки та неподання доказів не повідомив.

Копії ухвал суду по даній справі надсилалися на адресу відповідача, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань згідно Витягу (АДРЕСА_1), та повернуті до суду з відміткою "відмова".

Також, копія ухвали суду від 17.01.2019р. по даній справі вручена відповідачу, про що свідчить відмітка на повідомленні про вручення.

Копії ухвал суду від 06.02.2019р. та від 11.03.2019р. по даній справі також надсилалися на адресу відповідача, зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань згідно Витягу (АДРЕСА_2), та повернуті до суду з відміткою "відмова".

Згідно ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Положеннями ст. 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження. З наведеного, відповідач є таким, що належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, проте, відзиву на позов не подав та причин неявки та неподання відзиву не повідомив.

Ст. 202 ГПК України передбачає, що суд може розглядати справу за відсутності учасника справи, якщо його було належно повідомлено, проте, він не повідомив про причин неявки або така неявка є повторною.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, враховуючи розумність строків розгляду судового спору, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст.165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

04.10.2016р. між Красилівським районним Центром первинної медико-санітарної допомоги Красилівської районної ради Хмельницької області (Покупець) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Продавець) укладений договору купівлі-продажу №4 НВП.

Відповідно до п. 1.1. даного Договору, Продавець передає у власність Покупцеві, а Покупець зобов'язується в порядку та на умовах визначеними цим Договором, прийняти та оплатити наступну продукцію, а саме: дрова в кількості та за цінами у відповідності до накладних, які є невід'ємною частиною Договору.

Згідно з п. 2.5 договору загальна сума договору складає 90000,00 грн.

Відповідно до накладної від 04.10.2016р. № 4 Продавець передав, а Покупець прийняв 265,000 с/м дров на загальну суму 90000,00 грн.

05.10.2016р. між КНП Красилівський Центр ПМСД Красилівської районної ради Хмельницької області (Поклажодавець) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Зберігач) був укладений Договір відповідального зберігання № 1.

Згідно з п. 1.1 договору продавець передає у власність Покупцеві, а Покупець зобов'язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, прийняти та оплатити наступну продукцію а саме: дрова у кількості та за цінами у відповідності до рахунків-фактур, накладних, які є невід'ємною частинною договору.

У п. 1.2 договору зазначено, що місце зберігання майна: АДРЕСА_2.

Відповідно до п. п. 2.1.1, 2.1.2, 2.1.3, 2.1.4 договору зберігач зобов'язаний: вживати всіх необхідних заходів для забезпечення схоронності Майна протягом строку зберігання; зберігати Майно з дотриманням усіх необхідних умов, які забезпечують збереження Майна Поклажодавця; нести відповідальність за втрату (нестачу) або пошкодження Майна Поклажодавця, переданого на зберігання Зберігачеві, його комплектність у відповідності із цим Договором та чинним законодавством в Україні з моменту одержання Майна від Поклажодавця та до моменту його повернення Поклажодавцеві; повернути Майно Поклажодавцеві за першою вимогою останнього.

У п. п. 2.2, 2.3, 2.4 договору зазначено, що якщо при прийманні Зберігачем Майна виявляться пошкодження або недоліки, Зберігач зобов'язаний письмово повідомити Поклажодавця про такі порушення. Якщо Зберігач своєчасно не повідомить про це Поклажодавцеві, він несе відповідальність за збитки, спричинені Поклажодавцеві через таке неповідомлення. Використовувати передане на зберігання Майно в господарській діяльності у відповідності до призначення Майна тільки в інтересах та за погодженням з Поклажодавцем. Зберігач не має право передавати Майно на зберігання третім особам.

Згідно з п. 5.3 договору зберігач несе відповідальність за збереження і цілісність Майна з моменту передання Майна на зберігання і до моменту його повернення Поклажодавцеві. У випадку втрати (нестачі) або пошкодження Майна, який переданий на зберігання, або його частини, Зберігач повинен за свій рахунок відшкодувати Поклажодавцеві завдану шкоду.

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 01 квітня 2017 року (п. 7.1 договору).

05.10.2016р. між КНП Красилівський Центр ПМСД Красилівської районної ради Хмельницької області (Поклажодавець) та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 (Зберігач) був підписаний акт приймання-передачі майна, за яким останній отримав 265,000 с/м дров на загальну суму 90000,00 грн.

В матеріалах справи наявний висновок Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області від 21.11.2017р., у якому зазначено про надходження 26 жовтня 2017 року заяви від Красилівського центру ПМСД з проханням провести перевірку на предмет наявності ознак злочину в діях ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_1 повідомив про отримання 90000 грн., за які мав закупити дрова і розвести по ФАП. В грудні місяці 2016 року розпочав розвозити дрова та завіз дрова у ФАП с.Медці, с.В.Юначки, с.М.Юначки, с.В.Салиха, с.Маленки та с.Терешки. Далі ОСОБА_1 пояснив, що він потрапив у ДТП та пошкодив автомобіль, не довіз більше 100 складометрів дров. Опитані працівники ФАП с.Медці та с.В.Салиха зазначили, що їм дрова завозили.

Рішенням Красилівської районної ради Хмельницької області №14 від 22.12.2017р. вирішено реорганізувати комунальний заклад Красилівський районний Центр первинної медико-санітарної допомоги Красилівської районної ради Хмельницької області в комунальне некомерційне підприємство Красилівський Центр первинної медико-санітарної допомоги Красилівської районної ради Хмельницької області шляхом перетворення.

13.03.2019р. складено акт опису майна, що залишилось недовезеним ФОП ОСОБА_1 по Договору відповідального зберігання №1від 05 жовтня 2016 року, укладеного з КНП Красилівський Центр ПМСД. В акті зазначено, що опис майна, яке мало б залишитись у ФОП ОСОБА_1, який не виконав Договору зберігання та не повернув майно, проводиться по причині розгляду справи Господарським судом Хмельницької області за позовом Комунального некомерційного підприємства Красилівський Центр первинної медико-санітарної допомоги Красилівської районної ради Хмельницької області. За Договором відповідального зберігання №1 від 05 жовтня 2016 року та акту приймання-передачі майна - ФОП ОСОБА_1 прийняв від Красилівського Центру ПМСД на зберігання дрова в кількості 265.00 с/м на загальну суму 90 тис. грн., які зобов'язався зберігати за адресою АДРЕСА_2 та до 1 квітня 2017 року мав розвести по ФАП та ФП. Майно, а саме двора, які належать КНП Красилівський Центр ПМСД за адресою АДРЕСА_2. Акт складено в присутності депутата селищної ради, секретаря Антонінської селищної ради та власниці будинку АДРЕСА_2.

Відповідно до платіжного доручення № 609 від 10 жовтня 2016 року Красилівським Центром ПМСД сплачено 90000,00 грн. фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 90000,00 грн. перераховано із рахунка № 5386 Красилівського Центру ПМСД на рахунок № НОМЕР_2, який належить ФОП ОСОБА_1 На платіжному дорученні стоїть штамп Управління Державного казначейства у Красилівському районі, на якому вказано "оплачено 11.10.2016р.

Відповідно до виписки по рахунках Красилівського Центру ПМСД із Управління Державної казначейської служби у Красилівському районі Хмельницької області, останнім перераховано 90000,00 грн. на рахунок № НОМЕР_2 з призначенням платежу "НВП від 04.10.2016р., нак. №4 від 04.10.2016р.

11 березня 2019 року на адресу ФОП ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; АДРЕСА_2) направлено лист-вимогу №197 та №198, у якому КНП Красилівський Центр ПМСД просив повідомити про місце знаходження дров та повернути їх, а у разі відсутності - їх вартість.

Також в матеріалах справи наявні фіскальні чеки відділення поштового зв'язку від 12.03.2019р. про направлення ФОП ОСОБА_1 листів.

Дослідивши зібрані у справі докази та давши їм правову оцінку в сукупності, судом прийнято до уваги наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажедавцем), і повернути її поклажедавцеві у схоронності.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачем укладено договір відповідального зберігання №1 від 05.10.2016р.

Згідно з ст. 942 ЦК України зберігач зобов'язаний вжити всіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Статтею 949 ЦК України передбачено, що зберігач зобов'язаний повернути поклажедавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Річ має бути повернута поклажедавцю в такому стані, в якому вона була прийнята на зберігання, з урахуванням зміни її природних властивостей.

Також, за п. п. 2.1.3, 2.1.4 договору зберігання відповідач зобов'язався нести відповідальність за втрату (нестачу) або пошкодження майна поклажодавця, переданого на зберігання Зберігачеві з моменту одержання майна від поклажодавця та до моменту його повернення поклажодавцеві, а також повернути майно поклажодавцеві за першою вимогою останнього.

При цьому, в матеріалах справи наявний висновок Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області від 21.11.2017р. щодо перевірки відповідача на предмет наявності ознак злочину в його діях, листи про повернення майна №197 та №198 від 11.03.2019р., адресовані відповідачу, акт опису майна від 13.03.2019р.

Також, судом враховується, що дія договору закінчилася 01.04.2017р. (п. 7.1 договору), однак, в матеріали справи не надано доказів повернення відповідачем майна після закінчення дії договору. Будь-яких доказів передачі майна Комунальному некомерційному підприємству Красилівський центр первинної медико-санітарної допомоги Красилівської районної ради Хмельницької області матеріали справи не містять.

В свою чергу, у акті опису майна від 13.03.2019р. зазначено, що за адресою, за якою мало б зберігатись майно (за п. 1.2 договору - АДРЕСА_2) майно відсутнє.

Відповідно до ст. 950 ЦК України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах.

Частиною 3 ст. 950 ЦК України зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі після закінчення строку зберігання лише за наявності його умислу або грубої необережності.

Пунктом 5.3 договору також передбачена відповідальність відповідача за збереження і цілісність майна, а також обов'язок відшкодування позивачу завданої шкоди у випадку втрати майна, яке передане на зберігання.

Зміст наведених приписів законодавства свідчить, що зберігач відповідає за схоронність речі, яка передана йому на зберігання, оскільки за загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 936 ЦК України, договір зберігання вважається укладеним з моменту передання речі на зберігання.

05.10.2016р. за актом приймання-передачі майна відповідач отримав 265,000 с/м дров на загальну суму 90000,00 грн.

Майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки (ст. 190 ЦК України).

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки (ст.179 ЦК України).

Предметом позову є стягнення збитків, які було завдано відповідачем як зберігачем позивачу як поклажодавцю за Договором зберігання, згідно з умовами якого до обов'язків зберігача належить забезпечити повне збереження майна. Отже, в цьому випадку між сторонами склалися договірні відносини, до яких підлягають застосуванню ст.ст. 526, 530, 936, 949, 950, 951, 953 ЦК України та умови Договору зберігання.

Предметом судового розгляду у справі є вимога про відшкодування збитків на підставі ст. 951 Цивільного кодексу України, що становлять вартість переданого на зберігання відповідачу майна, яке, за твердженням позивача, йому не повернуте.

Також статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків.

Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 614 ЦК України). Згідно з статтею 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Згідно з статтею 224 Господарського кодексу України (далі ГК України) учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до ч. 1 ст. 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються, зокрема, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Водночас за частинами 1, 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Наведеною нормою права встановлено презумпцію вини заподіювача шкоди, яка означає, що особа, якою завдано шкоди, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв'язку із наявністю вини іншої особи або у зв'язку із впливом об'єктивних обставин).

Проте відповідачем у встановленому законом порядку не було доведено відсутності його вини у завданні шкоди позивачу й не спростовано належними та допустимими доказами доводів позивача.

З врахуванням наявності протиправної поведінки відповідача, яка полягала у неповерненні позивачу майна, яке йому належить; збитків у розмірі вартості переданого на зберігання товару (ст. 951 ЦК України); причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, який полягає у тому, що неповернення товару на суму 90000,00 грн. призвело до завдання позивачу збитків на вказану суму; вини відповідача з огляду на невжиття заходів для виконання взятих на себе зобов'язань за договором відповідального зберігання № 1 від 05.10.2016р.

Згідно з ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 74, ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом враховується, що за місцезнаходженням майна, яке передбачено п. 1.2 договору, майно відсутнє.

Отже, з врахуванням невиконання відповідачем договору відповідального зберігання № 1 від 05.10.2016р. по поверненню переданого на зберігання майна, положень п. 5.3 вказаного договору, встановлення судом наявності в діях відповідача складу цивільного правопорушення, що є необхідною передумовою для покладення на сторону цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування збитків, позов про стягнення з відповідача шкоди в розмірі 90000,00 грн. є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, код НОМЕР_1) на користь Комунального некомерційного підприємства Красилівський центр первинної медико-санітарної допомоги Красилівської районної ради Хмельницької області (Хмельницька обл., м. Красилів, вул. Грушевського, 96, код 38418088) 90000,00 грн. (дев'яносто тисяч гривень 00 коп.) шкоди, 1762,00 грн. (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ.

Відповідно до ч. 6 ст. 233 ГПК України, у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п'ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст складено 22.04.2019р.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч.1, 2 ст. 256 ГПК України).

Суддя В.В. Димбовський

Віддруковано 4 примірника:

1 - до справи,

2 - позивачу (31000, м. Красилів, вул. Грушевського, 96),

3, 4 - відповідачу (АДРЕСА_1; АДРЕСА_2).

Всім рекомендованим з повідомленням.