РІШЕННЯ

15 квітня 2019 року Справа № 913/25/19

м. Харків Провадження №17/913/25/19

Господарський суд Луганської області у складі судді Фонової О.С., розглянувши матеріали справи в порядку загального позовного провадження за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», м. Київ в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», м. Сєвєродонецьк Луганської області

до 1-го відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Медаком», м. Луганськ,

2-го відповідача ОСОБА_2, м. Луганськ,

про стягнення 390309,09 грн.

Секретар судового засідання Медуниця Р.І.

У засіданні брали участь:

від позивача: представник не прибув;

від 1-го відповідача; представник не прибув;

від 2-го відповідача: представник не прибув.

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», м. Київ в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (далі - позивач) звернулось до Господарського суду Луганської області з позовною заявою від 27.12.2018 №110.20-17/505/120063/2018-12/вих до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медаком» (1-й відповідач) та ОСОБА_2 (2-й відповідач), в якій просить:

- стягнути солідарно з 1-го відповідача - ТОВ «Медаком» та 2-го відповідача - ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», м. Київ в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором кредитної лінії № 202 від 29.10.2013 станом на 13.11.2018 в сумі 299722,14 грн, з яких: строкові проценти за користування кредитом за період з 01.11.2018 по 13.11.2018 у сумі 1944,66 грн, прострочені проценти за користування кредитом за період з 12.05.2016 по 31.10.2018 у сумі 134983,27 грн, 3 % річних за прострочення боргу за кредитом за період з 12.05.2016 по 13.11.2018 у сумі 21065,83 грн, 3 % річних за прострочення процентів за користування кредитом за період з 12.05.2016 по 13.11.2018 у сумі 11473,78 грн, інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом за період з травня 2016 року по жовтень 2018 року у сумі 85702,46 грн, інфляційні втрати за прострочення процентів за користування кредитом за період з травня 2016 року по жовтень 2018 року у сумі 44552,14 грн;

- стягнути з 1-го відповідача - ТОВ «Медаком» на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», м. Київ в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором кредитної лінії № 202 від 29.10.2013 за період з 18.06.2015 по 12.05.2016 (не включно) в сумі 90486,95 грн, з яких: прострочені проценти за користування кредитом за період з 18.06.2015 по 12.05.2016 (не включно) у сумі 49160,83 грн, 3 % річних за прострочення боргу за кредитом за період з 18.06.2015 по 12.05.2016 (не включно) у сумі 7563,21 грн, 3 % річних за прострочення процентів за користування кредитом за період з 18.06.2015 по 12.05.2016 (не включно) у сумі 1287,08 грн, інфляційні втрати за прострочення боргу за кредитом за період з липня 2015 року по квітень 2016 року у сумі 25731,39 грн, інфляційні втрати за прострочення процентів за користування кредитом за період з липня 2015 року по квітень 2016 у сумі 6744,44 грн;

- стягнути з 1-го відповідача - ТОВ «Медаком» на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», м. Київ в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір у сумі 3605,22 грн;

- стягнути 2-го відповідача - ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», м. Київ в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» судовий збір у сумі 2247,92 грн.

Ухвалою суду від 04.01.2019 відкрито провадження у справі №913/25/19, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місце знаходженням 1-го відповідача - ТОВ «Медаком» зазначена адреса: 91033, м. Луганськ, вул. Оборонна, буд.79.

Відповідно до ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» від 15.05.2003 №755-IV (із змінами) якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Як вбачається з матеріалів справи, місцем реєстрації 2-го відповідача - ОСОБА_2 є: АДРЕСА_1

Оскільки до м. Луганськ УДППЗ «Укрпошта» не здійснює приймання поштових відправлень для пересилання, суд, з метою повідомлення відповідачів про розгляд даної справи, розмістив оголошення про час і місце судового засідання на сторінці Господарського суду Луганської області (у розділі «Новини та події суду») офіційного веб-порталу «Судова влада в Україні» в мережі Інтернет, про що свідчать роздруковані сторінки із сайту.

З метою з'ясування інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) другого відповідача - фізичної особи ОСОБА_2 суд звертався з запитом до Управління державної міграційної служби України в Луганській області (далі - УДМС України в Луганській області).

Зі змісту листа УДМС України в Луганській області №4401-4-1029/44.2-19 від 15.01.2019 вбачається, що за наявними обліками УДМС на території підрозділів Управління, які знаходяться на підконтрольній українській владі території України та працюють у штатному режимі, гр. ОСОБА_2 зареєстрованим/знятим з реєстрації місця проживання/перебування не значиться.

Водночас, відповідно до листа Міністерства соціальної політики України №15537/0/14-16/081 від 24.12.2016 щодо відомостей про осіб, що містяться в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб, який додано позивачем до позовної заяви, ОСОБА_2 з 23.06.2015 перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення Дніпровського району м. Києва, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2

З урахуванням викладеного, з метою надання 2-му відповідачу можливостей для забезпечення реалізації ним своїх процесуальних прав, суд вирішив всі процесуальні документи у справі направляти 2-му відповідачу на адресу фактичного місця проживання, що міститься в матеріалах справи. Суд також ухвалу від 04.02.2019 про відкриття провадження у справі направив на вказану адресу.

2-й відповідач вказані ухвали суду отримав 28.02.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, згідно з яким ухвали суду від 04.02.2019 та від 21.02.2019 були вручені батьку ОСОБА_2

Ухвалою суду від 11.03.2019 закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті на 25.03.2019.

Сторони не скористалися правом участі в судовому засіданні 25.03.2019.

Водночас, 14.03.2019 до відділу документального забезпечення суду від 2-го відповідача надійшов лист від 11.03.2019, в якому він просив забезпечити йому можливість отримати копію позову та встановити строк для надання відзиву на позов, посилаюсь на те, що ухвалу суду від 04.01.2019 він отримав від осіб, які мешкають за адресою його попереднього проживання: АДРЕСА_2, та повідомив, що зараз він фактично проживає за адресою: 01042, АДРЕСА_2.

Ухвалою від 25.03.2019 суд зобов'язав позивача надіслати копію позовної заяви та доданих до неї документів на адресу фактичного проживання 2-го відповідача: 01042, АДРЕСА_2 та докази - надати суду, а також запропонував 2-му відповідачу надати докази на підтвердження факту проживання за адресою: 01042, АДРЕСА_2, у зв'язку з чим у судовому засіданні оголосив перерву з розгляду справи по суті до 15.04.2019.

11.04.2019 до відділу документального забезпечення суду від позивача надійшла заява від 08.04.2019 №б/н, згідно з якою він надав докази надсилання 06.04.2019 позовної заяви з додатками на адресу 2-го відповідача (фіскальний чек та опис вкладення до цінного листа).

Позивач в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового слухання, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідачі в установлений судом строк будь - яких заяв або клопотань, відзиву із викладенням власної правової позиції до суду не надали, правом участі в судовому засіданні не скористались.

З огляду на вищевказане, відповідно до ч.9 ст.165 ГПК та ч.2 ст. 178 України, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, надані позивачем докази на підтвердження своїх доводів, суд встановив таке.

Між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк», як Банком (позивачем у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Медаком», як Позичальником (1-м відповідачем у справі) було укладено Договір кредитної лінії № 202 від 29.10.2013, із змінами та доповненнями, внесеними Додатковими договором про реструктуризацію № 1 від 30.05.2014 (далі - Кредитний договір), за умовами якого Банк зобов'язується надати на умовах цього Договору, а Позичальник зобов'язується отримати та належним чином використовувати та повернути в передбачені цим Договором строки кредит та сплатити проценти та інші платежі за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором (п. 2.1 Кредитного договору).

Згідно з п. 2.2 Кредитного договору (в редакції Додаткового договору про реструктуризацію № 1 від 30.05.2014), кредит надається у вигляді невідновленої кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення не пізніше 28.04.2015.

Відповідно до п. 2.3 Кредитного договору (в редакції Додаткового договору про реструктуризацію № 1 від 30.05.2014), сторони погодили суму максимального ліміту кредитування і визначили його в розмірі 280000,00 грн

У п.п. 2.3.2 Кредитного договору (в редакції Додаткового договору про реструктуризацію № 1 від 30.05.2014), сторони погодили збільшення/зменшення діючого ліміту кредитування в строки за таким графіком:

до 31.10.2014 (включно) - 280000 грн. 00 коп.;

з 01.11.2014 по 30.11.2014 (включно) - 240000,00 грн;

з 01.12.2014 по 31.12.2014 (включно) - 200000,00 грн;

з 01.01.2015 по 31.01.2015 (включно) - 160000,00 грн;

з 01.02.2015 по 28.02.2015 (включно) - 120000,00 грн;

з 01.03.2015 по 31.03.2015 (включно) - 80000,00 грн;

з 01.04.2015 по 28.04.2015 (включно) - 40000,00 грн.

З метою дотримання діючого кредитування згідно з умовами цього договору позичальник зобов'язаний не пізніше останнього банківського дня періоду, а закінчується строк користування кредитом у межах встановленого в звітному періоду діючого ліміту кредитування, здійснити погашення частини кредитних коштів у сумі, яка буде необхідною для дотримання діючого ліміту кредитування на наступний період.

Згідно з п. 2.7 Кредитного договору, за користування кредитом Позичальник зобов'язаний сплачувати Банку відповідну плату (проценти) в порядку та розмірах, визначених цим Договором. Проценти нараховуються банком за фіксованою процентною ставкою. При нарахуванні та сплаті процентів за користування кредитом сторони повинні керуватись наступним.

Проценти за користування кредитом розраховуються банком на основі процентної ставки в розмірі 19,5 % річних, яка може бути встановлена в іншому розмірі в порядку, визначеному цим Договором (п.п. 2.7.1 Кредитного договору).

Проценти нараховуються методом факт/факт на фактичну суму заборгованості Позичальника за кредитом та за термін фактичного користування ним, починаючи з першого дня видачі кредиту включно, та до повного погашення заборгованості за цим Договором. При нарахуванні процентів день видачі кредиту приймається до розрахунку як 1 (один) повний день користування кредитом, а день повернення кредиту (його частини) до розрахунку процентів не включається (п.п. 2.7.2 Кредитного договору).

Нараховані за період з першого дня видачі кредиту або з першого числа звітного місяця по останнє число звітного місяця або по останній день повернення позичальником кредиту (або його частини) проценти (з урахуванням положень п.п. 2.7.4 договору) повинні бути сплачені позичальником не пізніше 05 числа місяця, наступного за звітним, а в разі дострокового погашення кредиту - одночасно з погашенням кредиту. Перший раз позичальник сплачує проценти не пізніше 05.12.2013 (п.п. 2.7.3 Кредитного договору).

Згідно з п. 2.9 Кредитного договору, погашення зобов'язань Позичальником здійснюються в такій послідовності:

- прострочені проценти за користування кредитом (у випадках, якщо прострочення буде мати місце);

- прострочена основна сума боргу за кредитом (у випадках, якщо прострочення буде мати місце);

- сплата прострочених комісійних винагород, які не надійшли у строки, визначені цим договором (якщо прострочення буде мати місце);

- строкові нараховані проценти за користування кредитом;

- комісійні винагороди за кредитом, визначені цим договором;

- пеня за непогашення у строк основної суми боргу за кредитом (якщо непогашення буде мати місце);

- пеня за непогашення у строк процентів (якщо непогашення буде мати місце);

- інші платежі та/або штрафні санкції, що будуть належати до сплати відповідно до умов цього договору;

- строкова основна сума боргу за кредитом.

Згідно з п. 3.1.1 Кредитного договору, банк відкриває позичальнику кредитний рахунок (рахунки) для обліку заборгованості за кредитом відповідно до правил, що діють у банку, та згідно з чинним законодавством. Банк проводить надання кредиту в безготівковій формі шляхом сплати платіжних документів, наданих позичальником або шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника, відкритий у банку, для подальшої сплати платіжних документів згідно з цільовим призначенням кредиту, визначеним п. 2.4 цього договору.

Надання кредиту або тієї чи іншої його частини на умовах цього договору здійснюється банком протягом 5 (п'яти) банківських днів після виконання позичальником усіх та кожної з умов цього договору та після надання банку документів, що підтверджують потребу в кредитних коштах (договорів, рахунків-фактур тощо), а також заявки позичальника, підписаної керівником та головним бухгалтером позичальника (п.п. 3.1.2 Кредитного договору).

Як вбачається з п. 5.3.1 Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний належним чином виконувати всі умови цього договору та взяті на себе цим договором зобов'язання, також зобов'язання за іншими договорами укладеними з Банком.

Сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст.259 Цивільного кодексу України до 10 (десяти) років для всіх грошових зобов'язань позичальника (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування ним, комісійних винагород, штрафних санкцій, неустойки, пені та інших платежів), що передбачені умовами цього договору (п. 9.1 Кредитного договору).

Цей Договір набуває чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань за цим Договором (п. 10.5 Кредитного договору).

В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком, як Кредитором, 1-м відповідачем, як Позичальником та фізичною особою ОСОБА_2, як Поручителем (2-й відповідач у справі) було укладено Договір поруки № 202/31 від 29.10.2013.

30.05.2015 з фізичною особою ОСОБА_2, як Поручителем, розірвано договір поруки № 202/31 від 29.10.2013, про що складено та підписано відповідний договір.

Однак, 30.05.2015 в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між Банком, як Кредитором, 1-м відповідачем, як Позичальником та фізичною особою ОСОБА_2, як Поручителем (2-й відповідач у справі) було укладено новий Договір поруки № 202/32 (далі - Договір поруки).

Згідно з п. 1.1 Договору поруки, Поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання Позичальником зобов'язання за Кредитному договору, а також за додатковими договорами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому.

Поручитель безумовно, безвідклично та безоплатно зобов'язується перед Кредитором відповідати солідарно з Боржником за виконання в повному обсязі зобов'язання, у тому числі того, що виникне у майбутньому відповідно до умов Кредитного договору (п. 2.1 Договору поруки).

Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов'язання у тому ж обсязі, що і Боржник, в порядку та строки, визначені Кредитним договором (п.2.2 Договору поруки).

Згідно з п. 2.4 Договору поруки, обсяг зобов'язань Поручителя за цим Договором не є фіксованою сумою і може збільшуватися або зменшуватися в залежності від виконання Боржником та/або Поручителем зобов'язання за Кредитним договором, а також черговості направлення Кредитором отриманих грошових коштів в погашення зобов'язання.

Відповідно до п.2.5 Договору поруки, Поручитель також відповідає перед Кредитором за повернення Боржником грошових коштів (включаючи комісійні винагороди та проценти, нараховані на суму грошових коштів в порядку визначеному Кредитним договором та законодавством за користування чужими грошовими коштами).

Поручитель зобов'язується самостійно контролювати дотримання та своєчасне виконання Боржником зобов'язання перед Кредитором. Кредитор має право вимагати виконання зобов'язання за Кредитним договором на власний вибір, як від Боржника і Поручителя спільно, так від будь-якого з них окремо, причому як в повному обсязі, так і частково (п.п. 3.2.1, 3.2.3 Договору поруки).

У п.8.2 Договору поруки визначено, що Поручитель несе відповідальність за невиконання цього Договору, зокрема, за завдані Кредитору таким невиконання збитки, всім своїм майном, у тому числі тим, що належить Поручителю та третім особам на праві спільної власності, на яке відповідно до Законодавства може бути звернення стягнення.

Відповідно до п. 10.1.1 Договору поруки, договір вступає в силу з моменту його підписання Сторонами, та діє протягом 30 років з моменту підписання Договору та скріплення печатками Сторін.

Згідно з п.п. 10.3.1, 10.3.2 Договору поруки, дія поруки за цим Договором для цілей застосування та в розумінні ч.4 ст.559 ЦК України становить 30 років з моменту підписання цього договору. Порука за цим договором припиняється закінченням строку, вказаного в п.10.3.1 Договору, або з моменту повного виконання зобов'язання за Кредитним договором.

Оскільки, 1-відповідачем були порушені умови Кредитного договору, позивач звернувся до суду із позовом до нього про стягнення 379337,78 грн та внесення змін до п. 2.2 Кредитного договору щодо строку його виконання, а саме: визначити строк виконання договору кредитної лінії № 202 від 29.10.2013 моментом набрання чинності рішенням суду про зміну кредитного договору.

Рішенням Господарського суду Луганської області у справі №913/409/15 від 11.08.2015 частково задоволено позов, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Медаком» на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Луганського обласного управління прострочений борг по кредиту в сумі 280000,00 грн, строкові відсотки по кредиту в сумі 2543,01 грн, прострочені відсотки по кредиту в сумі 33469,98 грн, пеня за несвоєчасну сплату кредиту в сумі 4083,62 грн, пеня за несвоєчасну сплату відсотків по кредиту в сумі в сумі 727,51 грн, інфляційні втрати по простроченому боргу за період з травня 2014 року по червень 2015 року в сумі 113262,00 грн, інфляційні втрати по прострочених відсотках за період з серпня 2014 року по червень 2015 року в сумі 19786,18 грн, 3% річних по простроченому основному боргу за період з 05.05.2014 по 17.06.2015 в сумі 3235,07 грн, 3% річних по прострочених відсотках в сумі 602,93 грн, судовий збір за період з 07.07.2014 по 17.06.2015 в сумі 10275,98 грн, внесені зміни до пункту 2.2. договору кредитної лінії від 29.10.2013 № 202 щодо строку його виконання, а саме: визначено строк виконання договору кредитної лінії № 202 від 29.10.2013 моментом набрання чинності рішенням суду про зміну кредитного договору. В задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення пені відмовлено (а.с.35-40).

Рішення Господарського суду Луганської області у справі №913/409/15 набрало чинності 25.08.2015.

На виконання вказаного рішення позивачу видано наказ від 25.08.2015 № 913/409/15 (а.с.41).

Крім того, у зв'язку з порушенням 1-м відповідачем зобов'язань Кредитного договору, позивач звернувся до Сватівського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2, як до Поручителя за Договором поруки №202/32 від 30.05.2014, про стягнення 488353,08 грн заборгованості за Договором кредитної лінії № 202 від 29.10.2013.

Заочним рішенням Сватівського районного суду Луганської області у справі №426/8029/16-ц від 25.10.2016 повністю задоволено позов, стягнуто з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за договором кредитної лінії № 202 від 29.10.2013 станом на 12.05.2016 в розмірі 488353,08 грн, у тому числі: прострочений борг за кредитом в сумі 280000,00 грн; прострочені відсотки по кредиту з 07.07.2014 по 11.05.2016 в сумі 84806,14 грн; три проценти річних за прострочення сплати кредиту з 01.04.2014 по 11.05.2016 в сумі 10831,73 грн; три проценти річних за прострочення сплати відсотків за кредитом з 07.07.2014 по 11.05.2016 в сумі 2147,53 грн; інфляційні втрати банку з грудня 2014 по квітень 2016 року за прострочення сплати кредиту в сумі 94032,00 грн; інфляційні втрати банку з вересня 2014 по квітень 2016 року за прострочення сплати відсотків за кредитом в сумі 16535,68 грн, а також судового збору у сумі 7325,30 грн та 420,00 грн за публікацію оголошення про виклик відповідача у газеті «Урядовий кур'єр» (а.с.42-43).

На виконання вказаного рішення позивачу видано виконавчий лист по цивільній справі №426/8029/16-ц від 25.10.2016 (а.с.44).

Станом на 13.11.2018 заборгованість за Кредитом не погашена, вищевказані

рішення судів відповідачами не виконані, що підтверджується листами Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 18.12.2018 № 14684/16.1-41, № 14686/16.1-41 (а.с.45,46).

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що сторонами у п. 2.7.2 Кредитного договору з урахуванням принципу свободи договору (ст.ст.6, 627 ЦК України) передбачено іншу домовленість, яка, на відміну від загального правила щомісячної виплати процентів лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, встановленого абз.2 ч.1 ст. 1048 ЦК України, допускає нарахування Банком процентів за користування кредитом по день повного погашення заборгованості.

У зв'язку з чим, позивач має право вимоги до 1-го відповідача - ТОВ «Медаком» щодо сплати нарахованих процентів за користування кредитом за період з 18.06.2015 по 13.11.2018.

У зв'язку з дією Договору поруки від 30.05.2014 №202/32, укладеного з 2-м відповідачем - ОСОБА_2 (далі - поручитель), позивач просить стягнути заборгованість за Договором кредитної лінії № 202 від 29.10.2013 з 1-го відповідача - ТОВ «Медаком» як з боржника за основним зобов'язанням, так і з поручителя - 2-го відповідача

Станом на 13.11.2018, в результаті невжиття заходів 1-м відповідачем щодо погашення заборгованості перед Банком, з урахуванням рішення Господарського суду Луганської області від 11.08.2015 у справі №913/409/15 та періоду нарахування

починаючи з 18.06.2015 існує заборгованість за Договором кредитної лінії № 202 від 29.10.2013, яка складає 390209,09 грн, в тому числі:

- - прострочені проценти за користування Кредитом за період з 18.06.2015 по 31.10.2018 в сумі 184144,10 грн;

строкові проценти за користування Кредитом за період з 01.11.2018 по 13.11.2018 в сумі 1944,66 грн;

- три проценти річних за прострочення боргу за Кредитом за період з 18.06.2015 по 13.11.2018 в сумі 28629,04 грн;

- три проценти річних за прострочення процентів за користування Кредитом за період з 18.06.2015 по 13.11.2018 в сумі 12760,86 грн;

- інфляційні втрати за прострочення боргу за Кредитом за період з липня 2015 року по жовтень 2018 року в сумі 111433,85 грн;

- інфляційні втрати за прострочення процентів за користування Кредитом за період з липня 2015 року по жовтень 2018 року в сумі 51296,58 грн.

Відповідно до розрахунку, з урахуванням заочного рішення Сватівського районного

суду Луганської області від 25.10.2016 у справі №426/8029/16-ц про стягнення

заборгованості з Поручителя та періоду нарахування, починаючи з 12.05.2016, заборгованість за договором кредитної лінії № 202 від 29.10.2013 складає 299722,14 грн, в тому числі:

- прострочені проценти за користування Кредитом за період з 12.05.2016 по

31.10.2018 в сумі 134983,27 грн;

- строкові проценти за користування Кредитом за період з 01.11.2018 по 13.11.2018

в сумі 1944,66 грн;

- три проценти річних за прострочення боргу за Кредитом за період з 12.05.2016 по

13.11.2018 в сумі 21065,83 грн;

- три проценти річних за прострочення процентів за користування Кредитом за

період з 12.05.2016 по 13.11.2018 в сумі 11473,78 грн;

- інфляційні втрати за прострочення боргу за Кредитом за період з травня 2016 року по жовтень 2018 року в сумі 85702,46 грн;

- інфляційні втрати за прострочення процентів за користування Кредитом за період з травня 2016 року по жовтень 2018 року в сумі 44552,14 грн.

Отже, саме загальна заборгованість за Договором кредитної лінії № 202 від 29.10.2013 в сумі 299722,14 грн заявлена до стягнення в солідарному порядку з Товариства з обмеженою відповідальністю «Медаком» та ОСОБА_2.

Щодо стягнення заборгованості за період з 18.06.2015 по 12.05.2016, то ця

заборгованість заявлена до стягнення тільки одноособово з Товариства з обмеженою

відповідальністю «Медаком», як різниця в періоді між рішеннями господарського суду та районного суду. Сума заборгованості складає 90486,95 грн, в тому числі:

- прострочені проценти за користування Кредитом за період з 18.06.2016 по 12.05.2016 (не включно) в сумі 49160,83 грн;

- три проценти річних за прострочення боргу за Кредитом за період з 18.06.2015 по 12.05.2016 (не включно)в сумі 7563,21 грн;

- три проценти річних за прострочення сплати процентів за користування Кредитом за період з 18.06.2015 по 12.05.2016 (не включно) в сумі 1287,08 грн;

- інфляційні втрати за прострочення боргу за Кредитом за період з липня 2015 року по квітень 2016 року в сумі 25731,39 грн;

- інфляційні втрати за прострочення процентів за користування Кредитом за період з липня 2015 року по квітень 2016 року в сумі 6744,44 грн.

Відповідачі не скористалися правом на захист, відзив на позов не надали, обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог не спростували.

Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані позивачем докази на підтвердження своїх доводів, суд дійшов висновку про таке.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених Господарським кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статті 193 ГК України, суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов, що передбачені договором, вимогами Цивільного кодексу України, тощо.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Обставини щодо видачі кредиту позивачем 1-му відповідачу за Договором кредитної лінії № 202 від 29.10.2013 встановлено в рішенні Господарського суду Луганської області від 11.08.2015 у справі №913/409/15 та рішенні Сватівського районного суду Луганської області від 25.10.2016 у справі №426/8029/16-ц.

Відповідно до ч.4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За правилами ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У пункті 53 постанови Великої палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 визначено, що припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Водночас, в п.2.7.2 Кредитного договору, сторони передбачили інші умови нарахування процентів на фактичну суму заборгованості позичальника за кредитом, а саме: проценти нараховуються методом факт/факт на фактичну суму заборгованості Позичальника за кредитом та за термін фактичного користування ним, починаючи з першого дня видачі кредиту включно, та до повного погашення заборгованості за цим Договором. При нарахуванні процентів день видачі кредиту приймається до розрахунку як 1 (один) повний день користування кредитом, а день повернення кредиту (його частини) до розрахунку процентів не включається.

Враховуючи викладене, у пункті 2.7.2 Кредитного договору з урахуванням принципу свободи договору (статті 6, 627 ЦК України) передбачено іншу домовленість, яка, на відміну від загального правила щомісячної виплати процентів лише у межах погодженого сторонами строку кредитування, встановленого абзацом 2 частини 1 статті 1048 ЦК України, допускає нарахування Банком процентів за користування кредитом за термін фактичного користування ним по день повного погашення заборгованості.

Вказана правова позиція також відображена в постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 913/11/18.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч.3 ст.1049 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов'язання, у відповідності до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, тобто - неналежне виконання.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з ч.1 ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частина 2 ст.554 ЦК України встановлює, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з п.2.2 Договору поруки, Поручитель відповідає перед Кредитором за виконання зобов'язання у тому ж обсязі, що і Боржник, в порядку та строки, визначені Кредитним договором.

Згідно зі ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

У відповідності з п.п. 10.3.1, 10.3.2 Договору поруки, дія поруки за цим Договором для цілей застосування та в розумінні ч.4 ст.559 ЦК України становить 30 років з моменту підписання цього договору. Порука за цим договором припиняється закінченням строку, вказаного в п.10.3.1 Договору, або з моменту повного виконання зобов'язання за Кредитним договором.

1-й відповідач у строк, визначений для повернення кредиту, грошові кошти не повернув.

Факти невиконання 1-м відповідачем зобов'язань з повернення суми одержаного кредиту у строк, встановлений Договором кредитної лінії № 202 від 29.10.2013, із змінами та доповненнями, внесеними Додатковим договором про реструктуризацію № 1 від 30.05.2014, за період з 30.05.2014 по 11.05.2016, а також неналежного виконання зобов'язань зі сплати строкових відсотків по кредиту та прострочених відсотків по кредиту за період з 07.07.2014 по 11.05.2016, встановлено рішенням Господарського суду Луганської області у справі №913/409/15 від 11.08.2015 та заочним рішенням Сватівського районного суду Луганської області у справі №426/8029/16-ц від 25.10.2016 (між тими ж сторонами), тому ці факти не підлягають повторному доказуванню в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України.

Як вбачається із матеріалів справи, 1-й відповідач свої зобов'язання за Кредитним договором після ухвалення рішення Господарського суду Луганської області від 11.08.2015 у справі №913/409/15 не виконав.

Також, зобов'язання за Кредитним договором, після ухвалення рішення Сватівського районного суду Луганської області у справі №426/8029/16-ц від 25.10.2016, не виконав і 2-й відповідач, як Поручитель за Договором поруки №202/32 від 30.05.2014.

Факт невиконання відповідачами судових рішень у справі №913/409/15 від 11.08.2015 та у справі №426/8029/16-ц від 25.10.2016 підтверджується наявними в матеріалах справи листами Луганського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 18.12.2018 №14684/16.1-41, №14686/16.1-41.

Згідно ст. 598 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до приписів ст.ст. 598-609 Цивільного кодексу України, рішення суду про стягнення грошової суми не є підставою для припинення зобов'язання.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Отже, наявність судових рішень про стягнення боргу та/або інших грошових сум за інші періоди невиконання боржником договірного зобов'язання, відкриття виконавчого провадження за цими рішеннями, вчиненням інших процесуальних дій по виконанню рішень суду, за відсутності реального виконання боржником свого зобов'язання (добровільного чи примусового), не свідчать про припинення договірних правовідносин сторін та/або припинення зобов'язань.

Частиною 1 ст.543 ЦК України, визначено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлена до стягнення солідарно з 1-го відповідача та 2-го відповідача заборгованість за Договором кредитної лінії № 202 від 29.10.2013 станом на 13.11.2018 зокрема, строкові проценти за користування Кредитом за період з 01.11.2018 по 13.11.2018 в сумі 1944,66 грн та прострочені проценти за користування кредитом за період з 12.05.2016 по 31.10.2018 в сумі 134983,27 грн.

Також позивачем заявлено до стягнення з 1-го відповідача заборгованість за Договором кредитної лінії № 202 від 29.10.2013, зокрема прострочені проценти за користування Кредитом за період з 18.06.2015 по 12.05.2016 в сумі 49160,83 грн.

У зв'язку з тим, що станом на 13.11.2018 заборгованість за тілом кредиту не була погашена 1-м відповідачем, враховуючи умови п. 2.7.2 Кредитного договору, позивачем правомірно нараховано проценти за термін фактичного користування кредитом за період з 18.06.2015 по 13.11.2018, яка складає 186088,76 грн. Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості по процентах за користування кредитом за період з 18.06.2015 по 13.11.2018 у сумі 186088,76 грн (а.с.13 на звороті, а.с.14), вважає його обґрунтованим, зробленим у відповідності до діючого законодавства та умов Кредитного договору.

Відповідачі не заперечили наявність вказаної заборгованості та не надали доказів її оплати на час розгляду справи.

Таким чином, позовні вимоги про солідарне стягнення з відповідачів строкових процентів за користування Кредитом за Договором кредитної лінії № 202 від 29.10.2013 за період з 01.11.2018 по 13.11.2018 в сумі 1944,66 грн та прострочених процентів за користування Кредитом за Договором кредитної лінії № 202 від 29.10.2013 за період з 12.05.2016 по 31.10.2018 в сумі 134983,27 грн, а також стягнення з 1-го відповідача прострочених процентів за користування Кредитом за період з 18.06.2015 по 12.05.2016 в сумі 49160,83 грн за Договором кредитної лінії № 202 від 29.10.2013 підтверджені документально, не спростовані відповідачами і підлягають задоволенню.

Згідно з ч.1 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем заявлені до солідарного стягнення з відповідачів 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту за період з 12.05.2016 по 13.11.2018 в сумі 21065,83 грн та 3% річних за несвоєчасну сплату процентів по кредиту за період з 12.05.2016 по 13.11.2018 в сумі 11473,78 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з 1-го відповідача 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту за період з 18.06.2015 по 12.05.2016 (не включно) в сумі 7563,21 грн та 3% річних за несвоєчасну сплату процентів за кредитом за період 18.06.2015 по 12.05.2016 (не включно) в сумі 1287,08 грн.

Судом перевірено, за допомогою програми «Законодавство», розрахунок 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту (а.с.14 на звороті) за загальний період з 18.06.2015 по 13.11.2018 в загальній сумі 28629,04 грн, вважає його арифметично правильним, обґрунтовано нарахованим позивачем, а тому вимоги в частині стягнення з відповідачів 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту за період з 12.05.2016 по 13.11.2018 в сумі 21065,83 грн та вимоги в частині стягнення з 1-го відповідача 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту за період з 18.06.2015 по 12.05.2016 (не включно) в сумі 7563,21 грн підлягають задоволенню повністю.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних за несвоєчасну сплату процентів за кредитом (а.с.14 на звороті) за загальний період з 18.06.2015 по 13.11.2018 в загальній сумі 12760,86 грн, вважає його арифметично правильним, вимоги нараховані позивачем обґрунтовано, а тому підлягають до стягнення.

Також позивач просить солідарно стягнути з відповідачів інфляційні втрати за період з травня 2016 року по жовтень 2018 року за прострочення сплати кредиту в сумі 85702,46 грн та за прострочення сплати процентів за користування кредитом в сумі 44552,14 грн.

Крім того, позивачем заявлено до стягнення з 1-го відповідача інфляційні втрати за період з липня 2015 року по квітень 2016 року за прострочення сплати кредиту в сумі 25731,39 грн та за прострочення сплати процентів за користування кредитом в сумі 6744,44 грн.

В частині вирішення вимоги щодо нарахування інфляційних втрат за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань слід виходити з такого.

За приписами ч.2 п.3.1 п.3 постанови пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань» №14 від 17.12.2013 (зі змінами та доповненнями) інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання.

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Тобто, з викладеного слідує, базою для нарахування є сума основного боргу не обтяжена додатковими нарахуваннями та яка є існуючою на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, за який розраховуються інфляційні є прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція, дефляція.

З рішення Господарського суду Луганської області у справі № 913/409/15 вбачається, що втрати від інфляції на суму боргу за тілом кредиту були нараховані за період з травня 2014 року по червень 2015 року та з заочного рішення Сватівського районного суду Луганської області у справі №426/8029/16-ц вбачається, втрати від інфляції на суму боргу за тілом кредиту були нараховані за період з грудня 2014 року по квітень 2016 року.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат за несвоєчасне погашення кредиту за період з травня 2016 року по жовтень 2018 року в сумі 85702,46 грн (а.с.17 на звороті), суд зазначає про його арифметичну невірність та надає власний розрахунок, зроблений за допомогою програми «Законодавство». Так, інфляційні нарахування на суму боргу за кредитом складають 85609,50 грн (280000 грн х 130,57482269 % (середній індекс інфляції за період з травня 2016 року по жовтень 2018 року) = 365609,50грн - 280000 грн), та підлягають солідарному стягненню з відповідачів. В решті 92,96 грн інфляційних втрат слід відмовити.

З рішення Господарського суду Луганської області у справі № 913/409/15 вбачається, що втрати від інфляції на суму з прострочених відсотків були нараховані за період з серпня 2014 року по червень 2015 року та з заочного рішення Сватівського районного суду Луганської області у справі №426/8029/16-ц вбачається, що втрати від інфляції на суму з прострочених відсотків були нараховані за період з вересня 2014 року по квітень 2016 року.

Також, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, нарахованих на прострочені проценти за користування кредитом (а.с.17 на звороті, а.с.18) за загальний період з травня 2016 року по жовтень 2018 року у сумі 44552,14 грн, суд вважає його помилковим, оскільки позивач визначив початкову дату виникнення простроченої заборгованості з « 06.06.2016», та по кожному місяцю не з першого числа місяці, однак, позивачем не враховано, що інфляційні втрати нараховуються у випадку існування боргу протягом повного місяця, тому суд здійснив власний розрахунок інфляційних втрат за допомогою програми «Законодавство», зокрема:

(84806,14 грн х 130,70578989 % (середній індекс інфляції за період з липня 2016 року по жовтень 2018 року) = 110846,54 грн - 84806,14 грн = 26040,40 грн;

(2983,62 грн х 130,70578989 % (середній індекс інфляції за період з липня 2016 року по жовтень 2018 року) = 3899,76 грн - 2983,62 грн = 916,14 грн;

(4475,41 грн х 130,83662652 % (середній індекс інфляції за період з серпня 2016 року по жовтень 2018 року) = 5855,48 грн - 4475,41 грн = 1380,07 грн;

(4624,59 грн х 131,23031747 % (середній індекс інфляції за період з вересня 2016 року по жовтень 2018 року) = 6068,86 грн - 4624,59 грн = 1444,27 грн;

(4624,59 грн х 128,90993858 % (середній індекс інфляції за період з жовтня 2016 року по жовтень 2018 року) = 5961,56 грн - 4624,59 грн = 1336,97 грн;

(4475,41 грн х 125,39877293 % (середній індекс інфляції за період з листопада 2016 року по жовтень 2018 року) = 5612,11 грн - 4475,41 грн = 1136,70 грн;

(4624,59 грн х 123,18150583 % (середній індекс інфляції за період з грудня 2016 року по жовтень 2018 року) = 5696,64 грн - 4624,59 грн = 1072,05 грн;

(4475,41 грн х 122,08276098 % (середній індекс інфляції за період з січня 2017 року по жовтень 2018 року) = 5463,70 грн - 4475,41 грн = 988,29 грн;

(4624,59 грн х 120,7544619 % (середній індекс інфляції за період з лютого 2017 року по жовтень 2018 року) = 5584,40 грн - 4624,59 грн = 959,81 грн;

(4637,26 грн х 119,55887317 % (середній індекс інфляції за період з березня 2017 року по жовтень 2018 року) = 5544,26 грн - 4637,26 грн = 907,00 грн;

(4188,19 грн х 117,44486559 % (середній індекс інфляції за період з квітня 2017 року по жовтень 2018 року) = 4918,81 грн - 4188,19 грн = 730,62 грн;

(4637,26 грн х 116,39728998 % (середній індекс інфляції за період з травня 2017 року по жовтень 2018 року) = 5397,64 грн - 4637,26 грн = 760,38 грн;

(4487,68 грн х 114,90354391 % (середній індекс інфляції за період з червня 2017 року по жовтень 2018 року) = 5156,50 грн - 4487,68 грн = 668,82 грн;

(4637,26 грн х 113,09403928 % (середній індекс інфляції за період з липня 2017 року по жовтень 2018 року) = 5244,46 грн - 4637,26 грн = 607,20 грн;

(4487,67 грн х 112,86830267 % (середній індекс інфляції за період з серпня 2017 року по жовтень 2018 року) = 5065,16 грн - 4487,67 грн = 577,49 грн;

(4637,26 грн х 112,98128396 % (середній індекс інфляції за період з вересня 2017 року по жовтень 2018 року) = 5239,24 грн - 4637,26 грн = 601,98 грн;

(4637,26 грн х 110,76596466 % (середній індекс інфляції за період з жовтня 2017 року по жовтень 2018 року) = 5136,51 грн - 4637,26 грн = 499,25 грн;

(4487,67 грн х 109,45253425 % (середній індекс інфляції за період з листопада 2017 року по жовтень 2018 року) = 4911,87 грн - 4487,67 грн = 424,20 грн;

(4637,26 грн х 108,47624802 % (середній індекс інфляції за період з грудня 2017 року по жовтень 2018 року) = 5030,33 грн - 4637,26 грн = 393,07 грн;

(4487,67 грн х 107,40222576 % (середній індекс інфляції за період з січня 2018 року по жовтень 2018 року) = 4819,86 грн - 4487,67 грн = 332,19 грн;

(4637,26 грн х 105,81500075 % (середній індекс інфляції за період з лютого 2018 року по жовтень 2018 року) = 4906,92 грн - 4637,26 грн = 269,66 грн;

(4637,26 грн х 104,87116031% (середній індекс інфляції за період з березня 2018 року по жовтень 2018 року) = 4863,15 грн - 4637,26 грн = 225,89 грн;

(4188,49 грн х 103,73012889 % (середній індекс інфляції за період з квітня 2018 року по жовтень 2018 року) = 4344,73 грн - 4188,49 грн = 156,24 грн;

(4637,26 грн х 102,9068739 % (середній індекс інфляції за період з травня 2018 року по жовтень 2018 року) = 4772,06 грн - 4637,26 грн = 134,80 грн;

(4487,67 грн х 102,9068739 % (середній індекс інфляції за період з червня 2018 року по жовтень 2018 року) = 4618,12 грн - 4487,67 грн = 130,45 грн;

(4637,26 грн х 102,9068739 % (середній індекс інфляції за період з липня 2018 року по жовтень 2018 року) = 4772,06 грн - 4637,26 грн = 134,80 грн;

(4487,67 грн х 103,6323 % (середній індекс інфляції за період з серпня 2018 року по жовтень 2018 року) = 4650,66 грн - 4487,67 грн = 163,01 грн;

(4637,26 грн х 103,6323 % (середній індекс інфляції за період з вересня 2018 року по жовтень 2018 року) = 4805,70 грн - 4637,26 грн = 168,44 грн;

(4637,26 грн х 101,7 % (індекс інфляції за жовтень 2018 року) = 4716,09 грн - 4637,26 грн = 78,83 грн.

На заборгованість з прострочених процентів за користування кредитом в сумі 4487,67 грн, яка виникла станом на 08.10.2018, інфляційні втрати не нараховуються, оскільки позивачем визначений кінцевим місяцем в періоді нарахування жовтень 2018 року.

Отже, за розрахунком суду загальна сума інфляційних втрат, нарахованих на прострочені проценти за користування кредитом за загальний період з травня 2016 року по жовтень 2018 року, складає 43239,02 грн, яка і підлягає до солідарного стягнення з відповідачів.

У задоволенні решти інфляційних втрат у сумі 1313,12 грн слід відмовити за необґрунтованістю.

З рішення Господарського суду Луганської області у справі № 913/409/15 вбачається, що втрати від інфляції на суму боргу за тілом кредиту були нараховані за період з травня 2014 року по червень 2015 року

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат за несвоєчасне погашення кредиту 1-м відповідачем за період з липня 2015 року по квітень 2016 року в сумі 25731,39 грн (а.с.14 на звороті), зазначає про його арифметичну невірність та надає власний розрахунок, зроблений за допомогою програми «Законодавство». Так, інфляційні нарахування на суму боргу за кредитом за заявлений період складають 19598,45 грн (280000 грн х 106,99944467 % (середній індекс інфляції за період з липня 2015 року по квітень 2016 року) = 299598,45 грн - 280000 грн), та підлягають стягненню з 1-го відповідача. В решті 6132,94 грн інфляційних втрат слід відмовити.

З рішення Господарського суду Луганської області у справі № 913/409/15 вбачається, що втрати від інфляції на суму з прострочених відсотків були нараховані за період з серпня 2014 року по червень 2015 року.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат за несвоєчасне погашення процентів за період з липня 2015 року по квітень 2016 року в сумі 6744,44 грн (а.с.17 на звороті), суд зазначає про його арифметичну вірність та відповідність нормам чинного законодавства, тому вказана сума підлягає стягненню в повному обсязі.

За таких обставин, позов слід задовольнити частково з солідарним стягненням з відповідачів на користь позивача заборгованості строкових процентів за користування Кредитом за період з 01.11.2018 по 13.11.2018 в сумі 1944,66 грн, прострочених процентів за користування Кредитом за період з 12.05.2016 по 31.10.2018 в сумі 134983,27 грн, 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту за період з 12.05.2016 по 13.11.2018 в сумі 21065,83 грн, 3% річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом за

період з 12.05.2016 по 13.11.2018 в сумі 11473,78 грн, інфляційні втрати за несвоєчасне погашення кредиту за період з червня 2016 року по жовтень 2018 року складають 85609,50 грн, інфляційні втрати за загальний період з травня 2016 року по жовтень 2018 року за прострочення сплати процентів за користування кредитом у сумі 43239,02 грн.

Крім того, слід стягнути з 1-го відповідача на користь позивача заборгованість з прострочених процентів за користування кредитом за період з 18.06.2015 по 12.05.2016 в сумі 49160,83 грн, 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту за період з 18.06.2015 по 11.05.2016 в сумі 7563,21 грн, 3% річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом за період з 18.06.2015 по 12.05.2016 в сумі 1287,08 грн, інфляційні втрати за несвоєчасне погашення кредиту за період з липня 2015 року по квітень 2016 року складають 19598,45 грн, інфляційні втрати за загальний період з липня 2015 року по квітень 2016 року за прострочення сплати процентів за користування кредитом у сумі 6744,44 грн.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Судові витрати, відповідно до п.2 ч.1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись п.2 ч.1 ст.129, ч.9 ст.165, ч.2 ст. 178, ст.ст.232, 233, 238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Медаком» (91033, м. Луганськ, вул. Оборонна, буд.79, ідентифікаційний код 30761369) та фізичної особи ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце реєстрації: АДРЕСА_1, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (вул. Госпітальна, буд. 12-Г, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 00032129) в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (вул. Енергетиків, 36, м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93400, ідентифікаційний код 09304612) заборгованість за договором кредитної лінії № 202 від 29.10.2013 станом на 13.11.2018 в сумі 298316,06 грн, з яких: строкові проценти за користування кредитом в сумі 1944,66 грн, прострочені проценти за користування кредитом в сумі 134983,27 грн, 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту у сумі 21065,83 грн, 3 % річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом у сумі 11473,78 грн, інфляційні втрати за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 85609,50 грн, інфляційні втрати за прострочення сплати процентів за користування кредитом у сумі 43239,02 грн.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Медаком» (91033, м. Луганськ, вул. Оборонна, буд.79, ідентифікаційний код 30761369) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (вул. Госпітальна, буд. 12-Г, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 00032129) в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (вул. Енергетиків, 36, м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93400, ідентифікаційний код 09304612) заборгованість за договором кредитної лінії № 202 від 29.10.2013 за період з 18.06.2015 по 12.05.2016 (не включно) в сумі 84354,01 грн, з яких: прострочені проценти за користування Кредитом в сумі 49160,83 грн, 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту у сумі 7563,21 грн, 3 % річних за прострочення сплати процентів за користування кредитом у сумі 1287,08 грн, інфляційні втрати за несвоєчасне погашення кредиту у сумі 19598,45 грн, інфляційні втрати за прострочення сплати процентів за користування кредитом у сумі 6744,44 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Медаком» (91033, м. Луганськ, вул. Оборонна, буд.79, ідентифікаційний код 30761369) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (вул. Госпітальна, буд. 12-Г, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 00032129) в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (вул. Енергетиків, 36, м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93400, ідентифікаційний код 09304612) судовий збір в сумі 3535,57 грн.

4. Стягнути з фізичної особи ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, місце реєстрації: АДРЕСА_1, фактичне місце проживання: АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (вул. Госпітальна, буд. 12-Г, м. Київ, 01001, ідентифікаційний код 00032129) в особі філії - Луганського обласного управління АТ «Ощадбанк» (вул. Енергетиків, 36, м. Сєвєродонецьк Луганської області, 93400, ідентифікаційний код 09304612) судовий збір в сумі 2237,37 грн.

Видати накази позивачу після набрання рішенням законної сили.

5. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції згідно положень ст.256 Господарського процесуального кодексу України протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Згідно пункту 17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судовому засіданні 15.03.2019 оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 24.04.2019.

Суддя О.С. Фонова