ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2019м. ДніпроСправа № 904/581/19

За позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця", м. Лиман Донецької області

до Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля", м. Павлоград Дніпропетровської області

про стягнення штрафу за неправильно зазначену у накладній масу вантажу у розмірі12 805 грн. 00 коп.

Суддя Рудь І.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

СУТЬ СПОРУ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" штраф за неправильно зазначену у накладній масу вантажу у розмірі 12 805 грн. 00 коп., відповідно до вимог ст. ст. 118, 122 Статуту залізниць України.

Ухвалою господарського суду від 25.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в матеріалах справи документами.

05.03.2019 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що вагон № 68602275 прийнятий до перевезення станцією відправлення Миколаївка-Донецька Придніпровської залізниці лише на підставі його візуального огляду, оскільки визначена у залізничній накладній № 46006961 маса вантажу не була визнана залізницею іншою ніж 68 650 кг. Відповідач стверджує, що зважування завантажених вагонів для встановлення маси вантажу здійснюється співробітниками відповідача на повірених та зареєстрованих 150 тонних тензометричних вагонних вагах ВВЭТ-150ТД.4-ЭП.0-ДП-С, заводський номер 076. Зазначені вагонні ваги взяті на облік залізницею, про що свідчить виданий технічний НОМЕР_1 у відповідності до п. 2.3 Інструкції про порядок застосування засобів ваговимірювальної техніки на залізничному транспорті України, затвердженої наказом Міністерства інфраструктури України від 31.07.2012 №442. При цьому, відповідачем проводилась своєчасна повірка засобів вимірювальної техніки 150 тонних тензометричних вагонних ваг ВВЭТ-150ТД.4-ЭП.0-ДП-С, що засвідчується проставлянням підпису повірника та повіреного клейма у паспорті на вагонні ваги про придатність до застосування зазначених вагонних ваг. Таким чином, відповідач у відповідності до встановлених законодавством вимог здійснював зважування завантаженого вагону на придатних вагонних вагах, а тому не міг допустити внесення неправдивих даних щодо маси ватажу в залізничній накладній. Крім того, згідно технічного паспорту засобу ваговимірювальної техніки №82, на якому здійснювалось зважування спірного вагону, встановлені динамічні ваги, а не статичні. У технічному паспорті зроблені виправлення у не передбачений законом спосіб. У звязку з цим відповідач вважає позовні вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Разом з відзивом відповідач надав заяву про зменшення розміру штрафу за неправильно зазначену масу вантажу у перевізному документі. В обґрунтування поданої заяви відповідач зазначає, що заявлена позивачем до стягнення сума штрафу є завищеною та необґрунтованою. Штраф не має компенсаторний характер, проте є додатковим засобом отримання прибутку для позивача. Так, відповідачем за накладною № 46006961 за перевезення вантажу було сплачено провізну плату та додаткові збори за всю відстань перевезення вантажу, за повну вагу, вказану в перевізному документі, що підтверджується даними графи 34 вказаної накладної. Таким чином, залізниця фактично отримала надлишкову плату (переплату) залізничного тарифу, оскільки відповідач здійснив оплату провізної плати та додаткових зборів за надлишкову масу вантажу. Будь-яких збитків внаслідок того, що відповідачем була зазначена неправильна маса вантажу у залізничній накладній, позивач не зазнав. Відповідач просить суд врахувати його стратегічну та соціальну значущість, оскільки він вносить значний вклад у забезпечення енергонезалежності та енергобезпеки України, сталого функціонування енергетичної системи України, є містоутворювачем та бюджетоутворювачем міста Павлограда, інвестує соціальні програми та проекти у Дніпропетровській області. Відповідач просить суд у разі встановлення факту неправильного зазначення ним у накладній № 46006961 маси вантажу за спірним перевезенням та задоволення позову, застосувати ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України, ст. 233 Господарського кодексу України та зменшити суму штрафу з 12 805 грн. 00 коп. до 2 561 грн. 00 коп.

18.03.2019 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій на спростування доводів відповідача зазначив, що правильність визначення ваги вантажу та внесених у накладну відомостей щодо ваги вантажу, при перевірці перевізних документів не передбачена. Також у графі 55 накладної № 46006961 представник відправника вказав свою посаду, розписався, засвідчивши правильність відомостей, вказаних у цій накладній. Таким чином, станцією відправлення Миколаївка-Донецька Придніпровської залізниці вага вантажу у вагоні № 68602275 не перевірялась і він був прийнятий до перевезення відповідно до п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення і поставлений у склад поїздів на підставі перевізних документів, наданих та заповнених відправником, і вага вантажу у спірному вагоні була визначена вантажовідправником, що підтверджує графа 24 накладної № 46006961. Крім того, згідно паспорту № 146 351.02.00.001 ПС технічної документації ТОВ "Грам" та технічного паспорту ЗВВТ № 82 ваги є статичними вагами ВВЕТ (ваги вагонні електронні тензометричні) 150 ДП, що підтверджує можливість проведення зважування лише в статичному стані, тобто із зупинкою. Беручи до уваги те, що комерційний акт № 482004/393 від 17.08.2018 підписаний з боку залізниці уповноваженими особами та враховуючи відсутність доказів, які б свідчили про намагання відповідача оскаржити відомості, викладені в цьому акті, позивач вважає, що складений ним комерційний акт є належним та допустимим доказом. Водночас, позивач заперечує проти задоволення заяви відповідача про зменшення розміру штрафу та зазначає, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у звязку з цим збитки.

21.03.2019 позивач подав до суду заперечення проти зменшення розміру штрафу, в яких зазначає, що у вказаному клопотанні відповідача відсутнє належне обґрунтування майнового стану ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», яке б заслуговувало на увагу суду.

Враховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у звязку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення прийнято без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2018 зі станції відправлення Миколаївка-Донецька Придніпровської залізниці на станцію призначення Добропілля Донецької залізниці за накладною № 46006961 відправлено вагон № 68602275 із вантажем вугілля камяне, маса якого становить 68 650 кг. Спосіб визначення маси вагонні ваги, заводський № 76, 150 т (п. 26 накладної).

Відповідно до вказаної накладної відправник вантажу Приватне акціонерне товариство "ДТЕК Павлоградвугілля".

17.08.2018 на проміжній станції Покровськ Донецької залізниці на підставі акту загальної форми № 57260 від 13.08.2018 станції Покровськ здійснено комісійне переважування вагону № 68602275, результат зафіксовано в Книзі обліку контрольних зважувань та перевірки кількості вантажу у вагонах від 17.08.2018 і складено акт загальної форми 1366 в/ст від 17.08.2018 та комерційний акт № 482004/393 від 17.08.2018, які за формою та змістом відповідають вимогам чинного законодавства України, складені та підписані повноважними особами залізниці.

Комерційний акт № 482004/393 від 17.08.2018 засвідчує, що під час комісійного зважування на 150-титонних статичних вагах станції (повірка 24.07.2018) вагона № 68602275, відправленого за накладною № 46006961, було встановлено розбіжність фактичної маси вантажу із зазначеною в накладній масою більше документа на 5000 кг та понад вантажопідйомність вагону 4650 кг. Вага нетто за документом 68 650 кг, фактично вага нетто склала 73 650 кг. Після дозування надлишок вантажу з вагону № 68602275 перевантажено у вагон № 67920843 у кількості 6300 кг.

Вагон № 68602275 після дозування (відвантаження з нього надлишку у вагон № 67920843) за накладною № 46006961, у графі 49 якої зроблено відмітку про складання комерційного акту № 482004/393, був відправлений на адресу вантажоодержувача та вантаж одержаний представником вантажоодержувача 24.08.2018 о 12:15 год., що підтверджується відповідними відмітками у графах 52 та 53 зазначеної накладної.

Вагон № 67920843 з перевантаженим у нього надлишком вугілля в кількості 6300 кг був також відправлений за досильною накладною № 51390912 на адресу вантажоодержувача та вантаж одержаний представником вантажоодержувача 24.08.2018 об 11:35 год., що підтверджується відповідними відмітками у графах 52 та 53 зазначеної накладної.

При видачі вантажу на станції призначення Добропілля в розділі Є комерційного акту № 482004/393 493108/56 зазначено: «Під час перевірки маси вантажу у вагоні № 68602275 маса нетто склала 67350 кг, у вагоні № 67920843 нетто 6300 кг». Загалом вага вантажу у двох вагонах склала 73 650 кг (67350 кг + 6300 кг), що підтверджує правильність визначення ваги нетто 73 650 кг по станції Покровськ при проведенні перевірки ваги у вагоні № 68602275 і зафіксованій в акті загальної форми 1366 в/ст від 17.08.2018 та комерційному акті № 482004/393 від 17.08.2018.

На підставі ст.ст. 118, 122 Статуту залізниць України, позивачем нарахований штраф у розмірі пятикратної провізної плати у сумі 12 805 грн. 00 коп., розмір якого підтверджується розрахунком позивача.

Відповідач доказів добровільної сплати зазначеного штрафу на час розгляду справи до суду не надав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 5 ст. 306 Господарського кодексу України загальні умови перевезення вантажів, а також особливості умов перевезення окремих видів вантажів (вибухових речовин, зброї, отруйних, легкозаймистих, радіоактивних та інших небезпечних речовин тощо) визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ст. 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За приписами ч. 3 ст. 909 Цивільного кодексу України укладення договору перевезення вантажу підтверджується складанням транспортної накладної.

Згідно ч. 5 ст. 307 Господарського кодексу України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Спірні відносини сторін виникли при перевезенні вантажів залізницею, тому мають регулюватися Статутом залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 № 457, який визначає обовязки, права і відповідальність залізниці, а також підприємств, організацій, установ, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст.6 Статуту залізниць України накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.

Згідно ст. 37 Статуту залізниць України під час здавання вантажів для перевезення відправником має бути зазначена у накладній їх маса; маса вантажів визначається відправником.

Оформлення накладної має здійснюватися у відповідності до Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 № 863/5084.

За п.2.1 вказаних Правил вантажовідправник при заповненні комплекту перевізних документів повинен вказати масу вантажу у кілограмах.

Згідно п. 28 Правил приймання вантажів до перевезення, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000р. за № 861/5082, вантажі, завантажені відправником у вагони відкритого типу (платформи, напіввагони тощо), приймаються залізницею до перевезення шляхом візуального огляду вагона, вантажу, його маркування (у т.ч. захисного) та кріплення у вагоні без перевірки маси та кількості вантажу.

Відповідно до ст. 23 Статуту залізниць України відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів).

В силу приписів частин 1 і 2 статті 24 Статуту залізниць України, вантажовідправники несуть відповідальність за всі наслідки неправильності, неточності або неповноти відомостей, зазначених ними у накладній; залізниця має право перевірити правильність цих відомостей, а також періодично перевіряти кількість та масу вантажу, що зазначаються у накладній.

Відповідно до ст. 129 Статуту залізниць України обставини, що можуть бути підставою для матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів під час залізничного перевезення, засвідчуються комерційними актами або актами загальної форми, які складають станції залізниць.

В усіх інших випадках обставини, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу і вантажобагажу і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності, оформляються актами загальної форми.

У п. 6.1 роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 за № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" вказано, що підставою для покладення на відправника відповідальності за неправильне зазначення ним відповідних відомостей є акт загальної форми або комерційний акт, складений у випадках, передбачених статтею 129 Статуту.

Згідно ч. 3 п. 9 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 29.05.2002 №334 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 08.07.2002 № 567/6855, у комерційному акті зазначається, чи правильно навантажений, розміщений і закріплений вантаж, а також про наявність та стан захисного маркування для вантажів, що перевозяться у відкритих вагонах; у разі неправильного завантаження, розміщення, закріплення вантажу в акті зазначається, яке порушення було допущено.

Як вбачається зі змісту комерційного акту № 482004/393 від 17.08.2018, в його тексті у встановленому порядку засвідчено факт завантаження вагону № 68602275 вантажем вагою більшою, ніж зазначено у накладній, на 5000 кг.

Таким чином, за вказаних обставин, всі наслідки за неправильність відомостей, зазначених у накладній, мають бути покладені на відповідача.

Згідно ст. 122 Статуту залізниць України за неправильно зазначені у накладній масу, кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно із статтею 118 цього Статуту. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.

У відповідності до ч. 1 ст. 118 Статуту залізниць України за пред'явлення вантажу, який заборонено до перевезень або який потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім заподіяних залізниці збитків і витрат, стягується штраф у розмірі п'ятикратної провізної плати за всю відстань перевезення.

Згідно п. 6.2. роз'яснення президії Вищого господарського суду України від 29.05.2002 за № 04-5/601 "Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з перевезення вантажів залізницею" та ч. 4 п. 21 оглядового листа Вищого господарського суду України від 29.11.2007 № 01-8/917, штраф, нарахований у розмірі відповідно до статті 118 Статуту, підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником порушень, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв'язку з цим збитків.

В силу положень ст. 16 Цивільного кодексу України та ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів субєктів господарювання та споживачів, зокрема шляхом застосування штрафних санкцій.

Відповідно до накладної № 46006961 розмір провізної плати становить 2 561 грн. 00 коп.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку штрафу судом порушень чинного законодавства не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На підставі викладеного, суд доходить висновку, що відповідачем порушені вищевказані вимоги Статуту залізниць України, тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача судом відхиляються, оскільки спростовуються матеріалами справи або не впливають та не спростовують вищенаведеної правової оцінки матеріалів, обставин справи згідно з вимогами закону.

Зокрема, комерційний акт № 482004/393 від 17.08.2018, який засвідчив невідповідність маси вантажу даним, зазначеним у накладній вантажовідправником, складений відповідно до Правил складання актів та є чинним.

Згідно паспорту № 146 351.02.00.001 ПС технічної документації ТОВ "Грам" та технічного паспорту ЗВВТ № 82 ваги є статичними вагами ВВЕТ (ваги вагонні електронні тензометричні) 150 ДП, що підтверджує можливість проведення зважування лише в статичному стані, тобто із зупинкою.

Твердження відповідача про зважування спірного вагону перед відправкою на справних, повірених та зареєстрованих 150 тонних тензометричних вагонних вагах ВВЭТ-150ТД.4-ЭП.0-ДП-С, заводський номер 076, не спростовує факту внесення в накладну № 46006961 неправильних відомостей щодо ваги вантажу, що підтверджується належними доказами, наявними в матеріалах справи.

Щодо заяви відповідача про зменшення розміру штрафу господарський суд зазначає наступне.

За ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов'язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Верховний Суд у постанові від 04.12.2018 у справі №916/65/18 висловив таку позицію щодо вирішення питання про зменшення розміру неустойки: "Суд зазначає, що враховуючи приписи частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України господарський суд, приймаючи рішення має право зменшувати у виняткових випадках розмір неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання.

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Суд зазначає, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов'язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов'язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов'язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Суд також зазначає, що сторони в судовому процесі мають право подавати пояснення, заяви, клопотання та довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень."

Оцінюючи доводи відповідача та взявши до уваги правову позицію Верховного Суду, господарський суд дійшов висновку, що згідно матеріалів справи відповідачем не надано жодного доказу в розумінні ст.ст. 73, 74, 76-79 Господарського процесуального кодексу України, а суд відповідно не має змоги дослідити чи є даний випадок винятковим, виходячи з майнового стану сторін, які беруть участь у зобов'язанні; інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеня виконання зобов'язання; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов'язання; незначності прострочення виконання; наслідків порушення зобов'язання; невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам; поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов'язання; негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Саме лише посилання відповідача на його стратегічну та соціальну значущість для України, не є тією достатньою обставиною, що надає право суду на зменшення розміру неустойки, без дослідження всіх доказів для зменшення неустойки у сукупності, а отже не може бути підставою для зменшення розміру штрафу.

Враховуючи викладене, господарський суд не вбачає підстав для зменшення розміру стягуваного штрафу.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, 76, ) на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, 5, ) в особі регіональної філії "Донецька залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" (84400, Донецька область, м. Лиман, вул. Привокзальна, 22, код ЄДРПОУ ВП: 40150216) 12 805 грн. 00 коп. (дванадцять тисяч вісімсот пять грн. 00 коп.) штрафу за неправильно зазначену у накладній масу вантажу, 1 921 грн. 00 коп. (одну тисяча девятсот двадцять одну грн. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено 25.04.2019