ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2019 р. Справа № 911/348/19

Господарський суд Київської області у складі судді Лутак Т.В., за участю секретаря судового засідання Гришко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»

до Публічного акціонерного товариства «Суднобудівний завод «Залів»

про стягнення 231 771, 37 грн.

Представники:

від позивача: ОСОБА_1

від відповідача: не зявилися

Обставини справи:

Позивач звернувся до господарського суду Київської області з позовом про стягнення з відповідача 231 771, 37 грн. заборгованості за договором про мультивалютну кредитну лінію № 587м-01-05 від 21.11.2005.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобовязань щодо своєчасного повернення кредиту та сплати нарахованих процентів.

Ухвалою господарського суду Київської області від 12.02.2019 відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 11.03.2019 та витребувано у сторін певні документи.

До господарського суду Київської області від позивача надійшла заява б/н від 11.03.2019 (вх. № 4746/19 від 11.03.2019) про долучення до матеріалів справи витребуваних судом документів.

Присутній у судовому засіданні 11.03.2019 представник позивача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.03.2019, враховуючи вищезазначене клопотання представника позивача та неявку в судове засідання представника відповідача, з метою виконання завдань та основних засад господарського судочинства, розгляд справи відкладено на 08.04.2019.

Присутній у судовому засіданні 08.04.2019 представник позивача надав суду письмові пояснення та документи по справі (вх. № 6922/19 від 08.04.2019).

Ухвалою господарського суду Київської області від 08.04.2019, враховуючи необхідність дослідження та вивчення поданих представником позивача у судовому засіданні документів, зважаючи на неявку в судове засідання представника відповідача, з метою виконання завдань та основних засад господарського судочинства, розгляд справи відкладено на 11.04.2019.

Присутній у судовому засіданні 11.04.2019 представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позові.

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд даної справи у порядку передбаченому Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», у судове засідання не зявився, відзив на позовну заяву не надіслав, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду спору по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи відповідно до ч. 9 ст. 165 та частин 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 11.04.2019, відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, присутнього у судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

21.11.2005 між позивачем та відповідачем укладено договір про невідновлювальну кредитну лінію № 587v-01-05, до якого в подальшому неодноразово вносилися зміни та доповнення.

Додатковою угодою від 10.07.2006 викладено договір про невідновлювальну кредитну лінію № 587v-01-05 від 21.11.2005 у новій редакції та змінено його назву на «договір про мультивалютну кредитну лінію № 587м-01-05 від 21.11.2005».

Відповідно до п.1.1 договору позивач надає відповідачу грошові кошти в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового використання (надалі кредитні кошти).

Згідно з п. 1.1.1 договору (у редакції додаткової угоди від 06.02.2014) надання кредитних коштів здійснюватиметься окремими частинами (траншами) на умовах, визначених даним договором в межах мультивалютної кредитної лінії з лімітом максимальної заборгованості 188 000 000, 00 грн. з урахуванням Графіку погашення кредитної лінії, вказаного в п. 2.5 даного договору зі сплатою за користування кредитними коштами відсотків згідно п. 3.1 даного договору.

Пунктом 2.5 договору (у редакції додаткової угоди від 06.02.2015) передбачено, що відповідач зобовязується повернути всі отриманні кредитні кошти позивачу у валюті заборгованості по кожному траншу до 01.07.2015 включно, шляхом перерахування грошових коштів на відповідні рахунки згідно Графіку погашення кредитної лінії (додаток № 50 до даного договору). Погашення заборгованості по кожному траншу здійснюється в тій же валюті, в якій були наданні кредитні кошти.

Додатком № 50 від 06.02.2015 до договору сторони передбачили Графік погашення кредитної лінії, згідно якого гранична дата погашення кредиту 01.07.2015.

Відповідно до п. 3.1 договору (у редакції додаткової угоди від 27.03.2014) відповідач сплачує позивачу відсотки за користування кредитними коштами у валюті кредиту, виходячи зі ставок визначених в цьому пункті договору.

Згідно з п. 3.2 договору (у редакції додаткової угоди від 06.02.2014) відсотки сплачуються шляхом перерахування їх на визначені цим пунктом рахунки позивача.

Відповідно до п. 3.4 договору (у редакції додаткової угоди від 06.02.2015) нарахування та сплата відсотків за користування кредитними коштами здійснюється щомісячно. Відповідач сплачує відсотки в строк з 26 до 30 (31) числа кожного місяця. У вказаний строк сплачуються відсотки, нараховані за користування кредитними коштами з 26 числа попереднього місяця до 25 числа поточного місяця (включно).

Відповідач сплачує відсотки за користування кредитними коштами, що нараховані по 31.01.2015 включно, в строк до 01.07.2015 включно.

Відповідач сплачує відсотки за останній звітний період (тобто звітний період, в якому настає строк повернення кредиту) не пізніше строку повернення кредиту, вказаного в п. 2.5 даного договору.

Якщо відповідач скористався своїм правом достроково повернути отриманні кредитні кошти, тобто достроково погасити існуючу заборгованість або її частину, то одночасно з погашенням основної заборгованості (або її частини) відповідач може сплатити позивачу відсотки за весь період користування, нараховані на суму основної заборгованості (частини заборгованості, яка гаситься) до дати погашення.

Згідно з п. 3.5 договору датою сплати відсотків є день зарахування коштів на рахунок, вказаний в п. 3.2 даного договору.

Пунктом 3.6 договору передбачено, що у випадку порушення строків сплати відсотків, вказаних в п. 3.4 даного договору, позивач має право вимагати дострокового повернення відповідачем коштів в рамках кредитної лінії, а відповідач зобовязаний повернути кредитні кошти і сплатити всі відсотки протягом 3 днів з моменту отримання вимоги позивача.

Умови забезпечення виконання зобовязань за даним договором визначені розділом 5 договору.

Так, відповідно до п. 5.1 договору (у редакції додаткової угоди від 24.09.2014) забезпеченням виконання зобовязань відповідача по даному договору є іпотека нерухомого майна, що належить відповідачу, згідно договору іпотеки № 2971И/0910 від 02.09.2010, застава товарів в обороті, що належать відповідачу, згідно застави товарів в обороті № 2616ТО/0908 від 25.09.2008, застава основних засобів, що належать відповідачу, згідно договорів застави основних засобів № 2770ОС/0709від 31.07.2009, № 2751ОС/0609 від 11.06.2009, № 2765ОС/0609 від 30.06.2009, № 2882ОС/0310 від 31.03.2010, а також застава цінних паперів, що належать відповідачу, згідно договору застави цінних паперів № 3594А/0614 від 04.06.2014. Сторони договору в забезпечення виконання зобовязань по даному договорі можуть використовувати інші види забезпечення, що не вказані в даному пункті.

Відповідно до п. 6.1 договору позивач має право вимагати повернення виданих кредитних коштів та сплати відсотків за весь період користування кредитом до настання строку, вказаного в п. 2.5 даного договору, а відповідач зобовязаний повернути отриманні кредитні кошти та сплатити відсотки протягом 1 дня з моменту отримання вимоги позивача у випадках, що визначені в цьому пункті договору, зокрема, якщо відповідач порушив будь-які умови даного договору.

Пунктом 8.5 договору передбачено, що даний договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань.

Позивач стверджує, що він свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кошти в розмірі та на умовах, передбачених кредитним договором, що, зокрема, підтверджується рішенням господарського суду Київської області від 29.11.2017 у справі № 911/3129/17, проте відповідач, скориставшись кредитними коштами, свої зобовязання за кредитним договором в частині повернення суми кредиту та сплати відсотків за користуванням кредитними коштами належним чином не виконав.

У звязку з вищезазначеним, позивач, користуючись принципом диспозитивності господарського судочинства, звернувся до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача 231 771, 37 грн. відсотків за користування кредитними коштами згідно договору про мультивалютну кредитну лінію № 587м-01-05 від 21.11.2005 за період з 31.05.2018 по 31.05.2018.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідач заявлених до нього вимог не спростував, у судове засідання своїх представників не направив, належних та допустимих доказів, які підтверджують належне виконання ним зобовязань за договором про мультивалютну кредитну лінію № 587м-01-05 від 21.11.2005 суду не надав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються положеннями статтями 173, 175 Господарського кодексу України та статтями 526, 610, 612, 627, 1048, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України.

Приписами статей 173, 175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Господарським визнається зобов'язання, що виникає між суб'єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб'єкт (зобов'язана сторона, у тому числі боржник) зобов'язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб'єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб'єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку.

Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 Цивільного кодексу України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За умовами договору про мультивалютну кредитну лінію № 587м-01-05 від 21.11.2005 сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на строк до 01.07.2015 включно (п. 3.4 договору).

Відтак, у межах строку кредитування до 01.07.2015 відповідач мав, зокрема, повертати позивачеві кредит, а також сплачувати відсотки періодичними (щомісячними) платежами в строк з 26 до 30 (31) числа кожного місяця. Відповідач сплачує відсотки за користування кредитними коштами, що нараховані по 31.01.2015 включно, в строк до 01.07.2015 включно. Відповідач сплачує відсотки за останній звітний період (тобто звітний період, в якому настає строк повернення кредиту) не пізніше строку повернення кредиту, вказаного в п. 2.5 даного договору.

Таким чином, починаючи з 02.07.2015 відповідач мав обов'язок, незалежно від пред'явлення вимоги позивачем, повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.

Отже, припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи вищевикладене, вбачається, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання.

За таких обставин, суд вважає, що позивач позбавлений можливості нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

Крім того, судом встановлено, що позивач неодноразово звертався до суду з позовами щодо погашення заборгованості за договором про мультивалютну кредитну лінію № 587м-01-05 від 21.11.2005.

Так, ухвалою господарського суду міста Києва від 29.05.2017 у справі № 910/182/17 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогресгруп» визнано вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», а саме: 3 200, 00 грн. перша черга, 147 226 966, 54 грн. четверта черга, 19 259 481, 89 грн. шоста черга та 1 562 513 131, 80 грн. вимоги, які забезпечені заставою майна боржника.

Постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.09.2017 ухвалу господарського суду міста Києва від 29.05.2017 у справі № 910/182/17 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Прогресгруп» в частині визнання вимог Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», які забезпечені заставою майна боржника скасовано та прийнято в цій частині нове рішення, яким визнано вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», які забезпечені заставою майна боржника на суму 1 569 736 069, 35 грн.

Зі змісту вказаних судових рішень у справі № 910/182/17 вбачається, що Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» заявлялися, а судами визнано вимоги за договором про мультивалютну кредитну лінію № 587м-01-05 від 21.11.2005, укладеним між банком та Публічним акціонерним товариством «Суднобудівний завод «Залів», з урахуванням строкової та простроченої заборгованості по кредиту (в Євро, доларах США та гривнях), строкової та простроченої заборгованості по відсоткам (в Євро, доларах США та гривнях), пені по кредиту та відсоткам (в забезпечення виконання умов якого укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю «Прогресгруп» договір застави акцій № 3701А/0215) станом на 16.03.2017 у розмірі 509 185 629, 04 грн.

Рішенням господарського суду Київської області від 29.11.2017 у справі № 911/3129/17 в рахунок часткового погашення заборгованості, яка виникла за договором про мультивалютну кредитну лінію № 587м-01-05 від 21.11.2005 із змінами та доповненнями, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та Публічним акціонерним товариством «Суднобудівельний завод «Залів» в розмірі:

- сума простроченої заборгованості по кредиту (долари США) - 481 256, 53 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ на 21.09.2017 становить 12 603 932, 38 грн.;

- сума простроченої заборгованості по кредиту (Євро) - 6 454 641, 28 Євро, що в еквівалентно за курсом НБУ на 21.09.2017 становить 184 297 771, 72 грн.;

- сума простроченої заборгованості по відсоткам (долари США) 256 136, 78 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ на 21.09.2017 становить 6 708 128, 52 грн.;

- сума простроченої заборгованості по відсоткам (Євро) - 4 486 210, 29 Євро, що в еквівалентно за курсом НБУ на 21.09.2017 становить 141 072 893, 18 грн.;

- пеня за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам становить 64 155 430, 37 грн.,

звернуто стягнення на предмет іпотеки згідно з договором іпотеки № 2971И/0910 від 02.09.2010 зі змінами та доповненнями посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_2 за реєстровим № 8651, що належить на праві власності Публічному акціонерному товариству «Суднобудівельний завод «Залів», а саме: виробничий комплекс, що розташований за адресою: ОСОБА_3 Республіка Крим, місто Керч, вулиця Танкістів, будинок № 4 (чотири), реєстраційний номер 10777894, шляхом його набуття у власність Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» за вартістю погодженою сторонами згідно з п. 3 договору іпотеки № 297114/0910 від 02.09.2010 зі змінами та доповненнями посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_2 за реєстровим № 8651 у розмірі - 65 914 000, 00 грн.; визнано набутим право власності за Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» на нерухоме майно: виробничий комплекс, що розташований за адресою: ОСОБА_3 Республіка Крим, місто Керч, вулиця Танкістів, будинок № 4 (чотири), реєстраційний номер 10777894, який розташований на земельній ділянці загальною площею 140,0937 га, що знаходиться з адресою: ОСОБА_3 Крим, місто Керч, вулиця Танкістів, 4 (чотири) (згідно з рішення 23 сесії Керченської міської Ради АРК 5 скликання від 11.10.2007, кадастровий номер :01002:0081), яка передана Публічному акціонерному товариству «Суднобудівельний завод «Залів» в оренду згідно договору оренди землі, укладеного між Керченською міською радою та Іпотекодавцем на строк 20 років, зареєстрованого у Керченському міському відділ Кримської регіональної філії Державного підприємства Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27.03.2008 за № 73.

Рішенням господарського суду Київської області від 29.11.2017 у справі № 911/3129/17 встановлено, що в порушення вимог договору про мультивалютну кредитну лінію № 587м-01-05 від 21.11.2005 відповідачем кредитні кошти та відсотки за користування кредитом своєчасно не сплачувалися, в звязку з чим станом на 21.09.2017 утворилась заборгованість по кредиту (долари США) в сумі 481 256, 53 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на 21.09.2017 становить 12 603 932, 38 грн., сума простроченої заборгованості по кредиту (Євро) 6 454 641, 28 Євро, що в еквіваленті за курсом НБУ на 21.09.2017 становить 184 297 771, 72 грн.; сума простроченої заборгованості по відсоткам (долари США) 256 136, 78 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ на 21.09.2017 становить 6 708 128, 52 грн.; сума простроченої заборгованості по відсоткам (Євро) 4 486 210, 29 Євро, що в еквіваленті за курсом НБУ на 21.09.2017 становить 141 072 893, 18 грн.; пеня за прострочення сплати заборгованості по кредиту та відсоткам у розмірі 64 155 430, 37 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 09.01.2019 у справі № 910/8521/18 в рахунок часткового погашення заборгованості, яка виникла за договором про мультивалютну кредитну лінію № 587м-01-05 від 21.11.2005 із змінами та доповненнями, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та Публічним акціонерним товариством «Суднобудівельний завод «Залів» в розмірі:

- сума простроченої заборгованості по кредиту (долари США) 481 256 дол. США 53 центів, що в еквіваленті за курсом НБУ на 15.06.2018 становить 12 618 391, 25 грн.;

- сума простроченої заборгованості по кредиту (Євро) 6 454 641 Євро 28 Євро центів, що в еквіваленті за курсом НБУ на 15.06.2018 становить 198 516 894, 63 грн.,

звернуто стягнення на предмет застави: 1) за договором застави акцій № 3026А/1110 від 30.11.2010, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Гобарт», шляхом проведення торгів за початковою ціною узгодженою сторонами в сумі 40 535 072, 00 грн.; 2) за договором застави акцій № 3594А/0614 від 04.06.2014, укладеного з Публічним акціонерним товариством «Суднобудівельний завод «Залів», шляхом проведення публічних торгів за початковою ціною узгодженою сторонами у сумі 81 104 057, 10 грн.

У рішенні господарського суду міста Києва від 09.01.2019 у справі № 910/8521/18 визначено, що враховуючи те, що розмір основної заборгованості Публічного акціонерного товариства «Суднобудівельний завод «Залів» за договором про мультивалютну кредитну лінію № 587м-01-05 від 21.11.2005 станом на 21.09.2017 встановлено рішенням господарського суду Київської області від 29.11.2017 у справі № 911/3129/17 та приймаючи до уваги заявлену позивачем суму основної заборгованості за кредитним договором станом на 15.06.2018, суд дійшов висновку про те, що звернення стягнення на предмет застави має бути здійснене в межах сум основної заборгованості за кредитним договором, а саме: заборгованість по кредиту (долари США) в сумі 481 256 дол. США 53 центи; заборгованість по кредиту (Євро) 6.454.641,28 Євро, за розрахунками позивача, які перевірені та визнані судом вірними; позовні вимоги в частині включення до складу заборгованості Публічного акціонерного товариства «Суднобудівельний завод «Залів» за договором про мультивалютну кредитну лінію № 587м-01-05 від 21.11.2005 сум: простроченої заборгованості по відсоткам (долари США) - 325477, 84, що в еквіваленті за курсом НБУ на 15.06.2018 становить 8 533 924, 16 грн.; простроченої заборгованості по відсоткам (Євро) 5 678 525, 99, що в еквіваленті за курсом НБУ на 15.06.2018 становить 174 646 939, 58 грн.; пені за прострочення заборгованості по основному боргу - кредиту, відсоткам у розмірі 92 432 699, 37 грн., задоволенню не підлягають, оскільки в матеріалах справи відсутні первинні документи, на підставі яких можливо здійснити розрахунок вказаних сум, заявлених до стягнення.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові ОСОБА_4 Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 викладено правову позицію, згідно з якою, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. У зв'язку з чим ОСОБА_4 Палатою Верховного Суду було відхилено аргументи банку про те, що він на підставі статей 599 та 631 Цивільного кодексу України мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом.

У постанові ОСОБА_4 Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц викладено правову позицію, згідно з якою банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України, та пені за порушення умов договору, звернувшись до суду із позовом про примусове солідарне стягнення цих коштів у судовому порядку із боржника та поручителя. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки.

Аналогічна правова позиція була викладена і у постанові ОСОБА_4 Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, в якій окрім наведеного також зазначено, що у такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту. У такому разі положення абз. 2 ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору.

У даній постанові ОСОБА_4 Верховного Суду зазначено, що ОСОБА_4 Верховного Суду вважає за необхідне відступити від правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-1206цс15, з огляду на таке.

У постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-1206цс15, від викладеного в якій правового висновку касаційний суд відступив, зазначено, що виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 Цивільного кодексу України, змісту кредитного договору наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та Цивільним кодексом України. Такого ж самого висновку дійшов Верховний Суд України і в постановах від 21.09.2016 у справі № 6-1252цс16, від 06.07.2016 у справі № 6-1047цс16, від 07.09.2016 у справі № 6-1412цс16 та від 27.09.2016 у справі № 6-2096цс16.

Проте, у постанові від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц ОСОБА_4 Верховного Суду зазначила, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред'явлення до позичальника вимог згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України. Якщо за рішенням суду про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов'язання відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, а не у вигляді стягнення процентів.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що звертаючись із позовами та заявою про визнання кредиторських вимог у 2017-2018 роках, позивач таким діями на власний розсуд змінив умови основного зобов'язання щодо строку дії кредитного договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, тому після стягнення у судовому порядку суми заборгованості за кредитним договором, зокрема, шляхом звернення стягнення на предмети іпотеки і застави, позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за договором про мультивалютну кредитну лінію № 587м-01-05 від 21.11.2005 та має право лише на отримання інфляційного нарахування на суму боргу, виражене в національній валюті та на 3 % річних від простроченої суми боргу, згідно з положеннями ст. 625 Цивільного кодексу України в межах строку позовної давності.

Разом з тим, вимоги, що ґрунтуються на положеннях ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем у даній справі не заявлялися.

За таких обставин, враховуючи встановлені судом обставини щодо спливу строку кредитування (02.07.2015) за договором про мультивалютну кредитну лінію № 587м-01-05 від 21.11.2005 та щодо наявності судових рішень про задоволення вимог позивача стягнення заборгованості за вказаним договором (незалежно від способу такого стягнення), зважаючи на предмет і підстави даного позову, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Таким чином, суд повністю відмовляє у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача 231 771, 37 грн. відсотків за користування кредитними коштами згідно договору про мультивалютну кредитну лінію № 587м-01-05 від 21.11.2005 за період з 31.05.2018 по 31.05.2018.

Судовий збір, відповідно приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається судом на позивача.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Дане рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено: 16.04.2019.

Суддя Т.В. Лутак