ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" квітня 2019 р. Справа№ 910/6769/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Смірнової Л.Г.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Ігнатюк Г.В.

за участю представників сторін:

від позивача: Серьогін С.Ю. договір № 024 від 04.04.2019 року;

від відповідача: Бурвікова І.Ю. довіреність № 01-8/1 від 02.01.2019 року ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України"

на рішення господарського суду міста Києва від 22.11.2018 р.

у справі № 910/6769/18 (суддя - Привалов А.І.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Артмакс Інжиніринг"

до публічного акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України"

про стягнення 5 314 041,35 грн.,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю "Артмакс Інжиніринг" звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до публічного акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України" про стягнення 5 314 041,35 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №85/25-4 від 03.04.2017р. щодо повної оплати наданих послуг.

В подальшому позивач подав заяву про збільшення позовних вимог (а.с. 102-108 том 1), в якій просив суд стягнути з публічного акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Артмакс Інжиніринг" суму основного боргу в розмірі 4 288 560 грн. 74 коп., інфляційні втрати у розмірі 156 008 грн. 85 коп., 3% річних у розмірі 105 745 грн. 33 коп., пеню у розмірі 709 786, 10 грн., штраф 7 відсотків вартості товарів (робіт, послуг) у розмірі 300 199, 25 грн.

Рішенням господарського суду міста Києва від 22.11.2018 р. позовні вимоги задоволено частково: стягнуто з публічного акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Артмакс Інжиніринг" суму основного боргу в розмірі 4 288 560 грн. 74 коп., інфляційні втрати у розмірі 156 008 грн. 85 коп., 3% річних у розмірі 105 745 грн. 33 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 68 254 грн. 72 коп. та 246 325 грн. 68 коп. - витрат на правничу допомогу, в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором в сумі 4 288 560,74 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк оплати виконаних робіт, у відповідності до п. 3.6. договору є таким, що настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 4 288 560,74 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідач - публічне акціонерне товариство "Національна суспільна телерадіокомпанія України" - звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 22.11.2018 р. у справі № 910/6769/18 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказує на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, оскільки винесено на підставі неправильно встановлених обставин справи внаслідок невірного дослідження та оцінки доказів. Так, апелянт зазначає, що відповідач в повному обсязі виконав взяті на себе зобов'язання за договором щодо оплати наданих послуг у сумі 18 661 439,26 грн., в той час як судом першої інстанції безпідставно прийняті заперечення, які наявні на акті надання послуг від 21.12.2017 року.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2019 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/6769/18 та призначено справу до розгляду на 05.03.2019.

28.02.2019 р. до суду апеляційної інстанції від публічного акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України" надійшли пояснення.

В судовому засіданні 05.03.2019 було оголошено перерву до 26.03.2019.

15.03.2019 р. від товариства з обмеженою відповідальністю "Артмакс Інжиніринг" надійшли письмові пояснення.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2019 було оголошено перерву до 04.04.2019.

В судовому засіданні 04.04.2019 представник відповідача апеляційну скаргу підтримав та просив скасувати оскаржуване рішення.

Представник позивача в судовому засіданні 04.04.2019 проти апеляційної скарги заперечував, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 03.04.2017 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Артмакс Інжиніринг» (виконавець, позивач) та публічним акціонерним товариством «Національна суспільна телерадіокомпанія України (замовник, відповідач) було укладено договір № 85-25/4 (том 1, а.с. 15), відповідно до п. 1.1. якого замовник замовляє та зобов'язується оплатити, а виконавець зобов'язується надати послуги з підготовки, встановлення, експлуатації та демонтажу конструкцій глядацьких трибун для ПКЄ-2017 (код предмета закупівлі за ДК 021:2015 - 45220000-5) (далі - послуги).

Відповідно до п.1.2 договору, послуги, що надаватимуться виконавцем за цим договором, включають в себе надання усього обладнання та конструкцій глядацьких трибун, здійснення усього комплексу дій, робіт, послуг, необхідних для підготовки, встановлення, експлуатації та демонтажу (в тому числі вивезення за межі місця надання послуг до 22.05.2017) конструкцій глядацьких трибун для ПКЄ-2017 (у тому числі планування робіт, проектування, виконання, впровадження, експлуатація, ремонт, обслуговування, можливу реконфігурацію та демонтаж глядацьких трибун для ПКЄ-2017) власними або самостійно залученими матеріальними, технічними, трудовими, будь-якими іншими необхідними ресурсами виконавця.

За змістом додаткової угоди № 1 від 03.04.2017р., підписаної уповноваженими представниками позивача та відповідача (том 1, а.с. 18), сторони погодили викласти п.п.3.1 та 3.3 договору в наступній редакції:

" 3.1. Загальна вартість послуг за цим договором становить 22 950 000 грн. з ПДВ та сплачується замовником виконавцю шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця, вказаний у цьому договорі.

3.3. Замовник здійснює попередню оплату послуг за цим договором у розмірі 80% від суми, зазначеної в.п.3.1 договору, а саме у розмірі 18 360 000,00 грн., шляхом перерахування грошових коштів не пізніше 3 (трьох) робочих днів з дати укладення договору на поточний рахунок виконавця, вказаний у договорі".

Відповідачем була здійснена попередня оплата у сумі 18 360 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4 від 06.04.2017р. (том 1, а. с. 19)

Пунктом 3.4 вищевказаного договору сторони погодили, що протягом 3 (трьох) робочих днів з дати закінчення надання послуг за цим договором, тобто демонтажу конструкцій глядацьких трибун для пісенного конкурсу Євробачення 2017 та їх вивезення за межі території місця надання послуг, виконавцем складається та направляється замовнику акт наданих послуг. Акт повинен містити детальний опис (перелік) конкретних послуг, що надавалися в межах цього договору.

Згідно з п.3.5 договору, у разі відсутності у замовника претензій щодо якості та обсягу наданих послуг, замовник підписує акт, що є підтвердженням прийняття послуг за договором та підставою для їх повної оплати (сплати несплаченої суми від загальної вартості послуг).

За умовами п.3.6 зазначеного договору сторони передбачили, що протягом 5 (п'яти) робочих днів з дати підписання акту обома сторонами замовник сплачує залишок несплачених коштів після вирахування суми попередньої оплати.

Строк дії договору встановлюється з дати його підписання та скріплення печатками сторін та діє до 30.05.2017р., але в частині розрахунків в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань (п.8.1 договору).

Як зазначає позивач у позовній заяві, після закінчення демонтажу конструкцій глядацьких трибун для пісенного конкурсу Євробачення 2017 та їх вивезення за межі території місця надання послуг, було складено та передано відповідачу акт наданих послуг.

22.08.2017 Держаудитслужбою був складений акт № 03-21/9 ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності публічного акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України", у тому числі щодо використання бюджетних та інших коштів, виділених на підготовку та проведення пісенного конкурсу "Євробачення-2017" за період з 01.10.2016 по 01.08.2017.

Також, на підставі направлень, виданих в.о. начальника західного офісу Держаудитслужби від 14.07.2017 № 756-755, головним державним аудитором відділу контролю у галузі культури, спорту та інформації західного офісу Держаудитслужби Куцем Р.Я. та провідним державним фінансовим інспектором цього ж відділу Павлишином А. М. проведено зустрічну звірку в товаристві з обмеженою відповідальністю "Артмакс Інжирінг" з питань документального підтвердження виду, обсягу, якості операцій та розрахунків з публічним акціонерним товариством "Національна суспільна телерадіокомпанія України" в межах підготовки та проведення пісенного конкурсу "Євробачення-2017" за період з 01.10.2016р. по 01.08.2017р.

02.08.2017р. західний офіс Держаудитслужби надав довідку № 03-01-35/16 зустрічної звірки в товаристві з обмеженою відповідальністю "Артмакс Інжирінг" щодо документального підтвердження виду, обсягу, якості операцій та розрахунків з публічним акціонерним товариством "Національна суспільна телерадіокомпанія України" в межах підготовки та проведення пісенного конкурсу "Євробачення-2017" за період з 01.10.2016р. по 01.08.2017р.

Згідно вищезазначених акту № 03-21/9 та довідки № 03-01-35/16, Держаудитслужбою було встановлено, що позивачем включено до розрахунку тканину для декорування на суму 199 179 грн., відповідно Держаудитслужбою не встановлено та не виявлено підтвердження витрат по придбанню тканини на суму 15 840,00 грн.; було також встановлено, що договором передбачено, зокрема, демонтаж, в тому числі вивезення за межі місця; надання послуг має відбутися до 22.05.2017р., проте позивачем до детального розрахунку вартості послуг включено орендну плату елементів конструкцій з 23.05.2017р. по 01.06.2017р. Звіркою витрат на персонал, включеного до детального розрахунку вартості послуг загалом на 783 508,68 грн., не підтверджено документально витрат на суму 43 467,35 грн., в тому числі на оплату праці по угодах цивільно-правового характеру - 28 160,00 грн. та власного персоналу - 15 316,35 грн. Крім того, зустрічною звіркою у позивача за всіма договорами встановлено невідповідність в частині включення позивачем до фактичного розрахунку вартості послуг розмір прибутку, який не планувався взагалі, але передбачено його отримання на загальну суму 1 206 249,30 грн. Також, за всіма договорами позивачем безпідставно включено у витрати оплату послуг з реєстрації пропозиції на участь у закупівлях, які не передбачені розрахунками вартості надання послуг за договорами на загальну суму 5440,00 грн.

17.10.2017р. на адресу відповідача надійшов лист Держаудитслужби від 04.10.2017р. за №03-14/562 "Про усунення порушень ", які відображені в акті від 22.08.2017р. №03-21/9 (а.с. 80 -82 том 1).

Відповідач надіслав позивачу лист за вих. №2-21/4389 від 14.12.2017р. (а.с. 20-21 том 1), яким визнав, що послуги за договором було надано в обумовлений договором спосіб та строк, в тому числі й зокрема виконання вимог додатку № 1 до договору, однак вказав, що запропоновані позивачем акти не можуть бути підписані зі сторони ПАТ «НСТУ».

З урахуванням акту від 22.08.2017р. №03-21/9 та довідки від 02.08.2017р. №03-01-35/16 Держаудитслужби, 21.12.2017р. відповідачем був складений акт надання послуг №1 від 21.12.2017р. на суму 18 661 439,26 грн. та наданий позивачу на підписання. Вказаний акт був підписаний позивачем із запереченням, що стосувався вартості послуг.

28.12.2017р. відповідачем було сплачено позивачу 301 439,26 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 584 від 27.12.2017р. (том 1, а.с. 24)

Оскільки позивач в повному обсязі не розрахувався за надані послуги за договором № 85-25/4 від 03.04.2017 року, протягом п'яти робочих днів з моменту підписання акту надання послуг, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення суми основного боргу в розмірі 4 288 560,74 грн. та нарахування 156 008,85 грн. інфляційних втрат, 105 745,33 грн. 3% річних, 709 786,18 грн. пені, 300 199,25 грн. штрафу.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором в сумі 4 288 560,74 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк оплати виконаних робіт, у відповідності до п. 3.6. договору є таким, що настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 4 288 560,74 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Окрім того, за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі вимог ст. 625 ЦК України стягнув витрати від інфляції та 3 відсотки річних.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

За змістом ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Як унормовано відповідно до вимог ст. 526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, договір укладений між сторонами за своєю правовою природою є змішаним договором підряду та надання послуг, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 та Глави 63 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно зі ст. ст. 843, 854 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Як видно з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, сторонами при договорі № 85-25/4 від 03.04.2017 року та додаткових угод до нього, в двохстороньому порядку була чітко визначена вартість наданих послуг - 22 950 000,00 грн. (а.с. 18 том 1)

Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Так, умовами укладеного договору, сторони передбачили, що відповідач зобов'язався сплатити позивачу передплату в розмірі 80% вартості послуг, а решту 20% вартості - протягом п'яти робочих днів з моменту підписання уповноваженими представниками сторін Акту прийому-передачі наданих послуг.

06.04.2017 р. відповідачем було сплачено позивачу передплату 80% вартості послуг в сумі 18 360 000,00грн.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції, свої зобов'язання за договором позивач виконав належним чином та в повному обсязі, відповідні роботи та послуги були прийняті відповідачем без претензій та зауважень. Вказана обставина визнається обома сторонами, а також вбачається з акта про надання послуг № 01 від 21.12.2017 (в тій його частині, яка не заперечується жодною із сторін).

В той же час, відповідач свої зобов'язання щодо сплати 20 % вартості послуг, що становить 4 288 560,74 грн., протягом 5 робочих днів з моменту підписання уповноваженими представниками сторін акту прийому - передачі наданих послуг виконав частково, а саме 27.12.2017р. відповідачем було сплачено позивачу 301 439,26 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 584 від 27.12.2017р.

Доводи відповідача щодо того, що вартість виконаних робіт становить 18 661 439,26 грн., яка відображена в акті наданих послуг № 01 від 21.12.2017, у зв'язку чим у останнього відсутня заборгованість перед позивачем, є необґрунтованими та відхиляються колегією суддів з огляду на наступне.

Так, в матеріалах справи міститься акт № 01 від 21.12.2017 на суму 18 661 439,26 грн. Вказаний акт зі сторони позивача підписаний із запереченням до суми акту, яка складає 18 661 439,26 грн., а саме вказано, що сума наданих послуг повинна відповідати умовам підписаного договору та складати 22 950 000,00 грн.

Згідно частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору, його умови визначаються сторонами на їх розсуд і є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Згідно п. 4-1 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про публічні закупівлі», до 14 травня 2017 року замовники, визначені Кабінетом Міністрів України, можуть здійснювати закупівлю товарів, робіт і послуг, необхідних для забезпечення підготовки та проведення в Україні пісенного конкурсу «Євробачення», згідно з переліком товарів, робіт і послуг, що затверджується Кабінетом Міністрів України, за переговорною процедурою, встановленою статтею 35 цього Закону. При цьому, замовник має право укласти договір про закупівлю за результатами застосування переговорної процедури закупівлі у строк не раніше ніж через п'ять днів з дня оприлюднення на веб-порталі уповноваженого органу повідомлення про намір укласти договір за результатами застосування переговорної процедури закупівлі.

Як вбачається з умов спірного договору, він укладений відповідно до положень Закону України «Про публічні закупівлі».

Частиною 1 ст. 36 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно з частинами 1, 3 статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

Як було зазначено вище, між сторонами спору було укладено договір, відповідно до якого ТОВ «Артмакс Інжиніринг» зобов'язалося у встановлений термін надати послуги з підготовки, встановлення, експлуатації та демонтажу конструкцій глядацьких трибун для ПКЄ-2017 (код предмета закупівлі за ДК 021:2015 - 45220000-5), а ПАТ «Національна суспільна телерадіокомпанія України» сплатити за ці послуги - 22 950 000,00 грн.

Отже, вартість робіт була встановлена за взаємною згодою сторін та відображена в договорі.

Приписами п. 5 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції за результатами аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі або ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури. Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов'язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг).

Так, сторонами було укладено додаткову угоду № 1 від 03.04.2017, якою було зменшено загальну вартість наданих послуг з 23 100 000,00 грн. до 22 950 000,00 грн. Інших додаткових угод до спірного договору про зміну ціни в бік зменшення між сторонами підписано не було, тобто не було досягнуто згоди щодо зменшення ціни договору до 18 661 439,26 грн.

Підписання сторонами акту приймання-передавання робіт та послуг № 01 від 21.12.2017 із запереченнями відповідача щодо вартості виконаних робіт (наданих послуг) не може вважатися взаємопогодженою зміною умов договору №85-25/4 від 03.04.2017 в частині ціни.

Таким чином, суд першої інстанції надав вірну оцінку акту приймання-передавання робіт та послуг №01 від 21.12.2017 та обґрунтовано не взяв до уваги зазначену в акті вартість робіт (послуг), оскільки така ціна не відповідає положенням договору та при підписанні акту відповідач виклав письмові заперечення з приводу зазначеної в акті вартості робіт (послуг).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що акт надання послуг не є правочином, а тому не може змінювати умови договору, у зв'язку з чим відповідач безпідставно зазначив у акті № 01 від 21.12.2017 іншу ціну (вартість робіт та послуг), ніж та, яка передбачена умовами договору, що є порушенням статей 509, 526, 629 Цивільного кодексу України та умов договору.

Крім того, зазначений акт не може свідчити про виникнення підстав (передбачених п. 5 ч. 4 ст. 36 Закону України "Про публічні закупівлі") для зміни такої істотної умови укладеного договору як ціни, оскільки узгодження зміни ціни договору в бік зменшення між сторонами не відбулося.

Вказане вище, зокрема, узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 12.02.2019 у справі № 910/6732/18.

Стосовно наявного в матеріалах справи акту ревізії, колегія суддів зазначає, що вимога органу державного фінансового контролю спрямована на корегування роботи підконтрольної організації та приведення її у відповідність із вимогами законодавства і у цій частині вона є обов'язковою до виконання.

Однак, виявлені внутрішньою ревізією порушення не можуть впливати на умови спірних договірних відносин і не можуть їх змінювати.

Відповідна позиція узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, наведеною у постанові від 22.01.2013 р. № 3-69гс12.

Відтак, за умови існування між сторонами договірних правовідносин, посилання позивача на висновки Державної аудиторської служби України є безпідставними, оскільки виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати.

Вказане вище, зокрема, відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеною у постановах від 06.07.2018 у справі № 904/7287/17 та від 21.05.2018 у справі № 922/2310/17.

Враховуючи належне та повне виконання позивачем договірних зобов'язань та відсутності заперечень чи претензій до виконаних робіт, що об'єктивно підтверджується підписаним сторонами актом приймання робіт (в частині об'єму та строків виконання робіт, яка не заперечується жодною із сторін) та імперативність положень частини 3 статті 632 ЦК України, посилання відповідача на акти ревізії як на підставу для зменшення ціни договору є необґрунтованим.

Щодо посилання апелянта на ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 12.02.2019 та від 12.02.2019 у справі № 752/9842/17 (провадження № 1-кс/752/1832/19) та наведені в них відомості про те, що згідно висновків комплексної пожежно-технічної експертизи, проведеної експертами КНІДСЕ із залученням експертів Українського науково-дослідного інституту цивільного захисту було встановлено, що вогнезахисна обробка наданих на дослідження зразках ковроліну, фанери, декорувальної тканини, які використовувались при монтажу глядацьких трибун для ПКЄ-2017, є неефективною або взагалі відсутня; згідно висновків комплексної хімічної експертизи, на наданих на дослідження ковроліні, тканині декорувальній та фанері вогнезахисні речовини не виявлено, колегія суддів зазначає наступне.

Апелянтом вказаних висновків експертиз як до суду першої інстанції, так і до суду апеляційної інстанції при подачі апеляційної скарги своєчасно надано не було. Посилання на обставини, встановлені в ухвалах Голосіївського районного суду міста Києва у справі № 752/9842/17 є необґрунтованими, оскільки лише вирок у кримінальному провадженні, в розумінні статті 75 ГПК України, є обов'язковим для господарського суду. Дані обставини не були повідомлені апелянтом суду першої інстанції та, зокрема, ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 12.02.2019 та 12.02.2019 не існували на момент винесення оскаржуваного рішення. Крім того, ні на момент виконання договору, ні на час розгляду спору судом, відповідачем не було заявлено претензій щодо якості виконаних робіт чи наданих послуг.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором в сумі 4 288 560,74 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, строк оплати виконаних робіт, у відповідності до п. 3.6. договору є таким, що настав, а тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу у розмірі 4 288 560,74 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення пені та штрафу, колегія суддів зазначає про наступне.

Статтями 193, 199 ГК України, частиною 1 статті 216 ЦК України передбачено, що виконання господарських зобов'язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов'язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК України.

Заходи відповідальності у вигляді застосування господарських санкцій передбачено частиною 1 статті 216 та частиною 1 статті 546 ЦК України.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною другою статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що у разі, якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Колегія суддів встановила, що договір, який і є підставою для застосування договірної неустойки, не містить в собі умов щодо розміру та бази нарахування пені і штрафу.

В той же час, позивач нарахував відповідачеві пеню та штраф на підставі ч. 2 ст. 231 ГК України.

Виходячи з положень зазначеної норми матеріального права, застосування до боржника, який порушив господарське зобов'язання штрафних санкцій у вигляді пені та штрафу, передбачених абзацом 3 частини 2 статті 231 ГК України, можливо при сукупності відповідних умов, а саме: якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачений договором або законом; якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення, пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України, якщо допущено прострочення виконання не грошового зобов'язання, пов'язаного з обігом (поставкою) товарів, виконаних робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховується у відсотковому відношенні розмір пені за кожний день прострочення виконання такого зобов'язання та за прострочення його виконання понад тридцять днів додатково вираховується у відсотковому відношенні розмір штрафу з вказаної вартості.

Отже, до грошових зобов'язань не застосовуються положення абзацу третього частини другої статті 231 Господарського кодексу України.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 6 грудня 2010 року в справі N 3-4гс10, від 20 грудня 2010 року у справі N 3-41гс10, від 28 лютого 2011 року у справі N 3-11гс11, від 04.02.2014 у справі № 903/610/13.

В той же час, відповідачем у даній справі мало місце саме порушення грошового зобов'язання, у зв'язку з чим судом першої інстанції було правомірно відмовлено у задоволенні 709 786,18 грн. пені, 300 199,25 грн. штрафу.

Стосовно нарахованих позивачем інфляційних втрат та 3 % річних, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов'язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Крім того, оскільки інфляційні втрати пов'язані з інфляційними процесами в державі та за своєю природою є компенсацією за понесені збитки, спричинені знеціненнями грошових коштів, а три проценти річних - платою за користування коштами, що не були своєчасно сплачені боржником, то ні три проценти річних, ні індекс інфляції не можна розцінювати як заходи відповідальності за порушення зобов'язань.

Колегія суддів відзначає, що сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожен місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Колегія суддів погоджується з розрахунком, здійсненим позивачем та перевіреним судом першої інстанції, відповідно до якого задоволенню підлягають вимоги позивача про стягнення з відповідача 105 745,33 грн. трьох відсотків річних за період з 28.12.2017 р. по 25.10.2018 та 156 008,85 грн. індексу інфляції нарахованого на суму боргу за період з 28.12.2017 по 25.10.2018.

Стосовно заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Норми статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачають, зокрема, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, між ТОВ "Артмакс Інжиніринг" та адвокатом Серьогіним С.Ю. укладено договір №022 про надання правової допомоги від 18.01.2018р., а також додаткова угода до нього № 1 від 16.10.2018р. предметом якого є представництво та захист прав і законних інтересів замовника в господарському суді міста Києва з питання стягнення заборгованості з публічного акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України" за договором № 85/25-4 від 03.04.2017р.

Відповідно до п.3.1 договору про надання правової допомоги № 022 (в редакції згідно додаткової угоди № 1 від 16.10.2018р. до договору), загальна вартість адвокатських послуг виконавця визначається шляхом складання усіх сум актів наданих послуг, але не може перевищувати 350 000,00 грн..

Враховуючи наявний в матеріалах справи договір про надання правової допомоги № 022 від 18.01.2018, акт № 1 наданих послуг від 17.10.2018 з детальним описом послуг адвоката, на суму 301 000,00 грн., платіжне доручення № 884 від 19.10.2018р. на суму 301 000,00 грн., ордер серії КС № 324720 від 29.05.2018; а також те, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що Серьогіним С.Ю. здійснювалась підготовка і подання позовної заяви, відповіді на відзив, письмових пояснень, заяв, клопотань у цій справі, участь його у місцевому суді, суд першої інстанції, з урахуванням критерію розумності, співрозмірності таких витрат, та враховуючи ст. 192 ГПК України правомірно стягнув з відповідача на користь позивача 246 325,68 грн. витрат з оплати правової допомоги адвоката.

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів, які б спростовували вище встановлені та зазначені судом обставини, учасниками справи не надано.

Доводи скаржника з приводу неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.277 ГПК України з викладених в апеляційній скарзі обставин.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає законодавству та матеріалам справи, а тому відсутні підстави для його скасування чи зміни. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судові витрати (судовий збір) на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Національна суспільна телерадіокомпанія України" на рішення господарського суду міста Києва від 22.01.2018 у справі №910/6769/18 залишити без задоволення.

2. Рішення господарського суду міста Києва від 22.01.2018 у справі №910/6769/18 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4.Матеріали справи № 910/6769/18 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 05.04.2019.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Л.Г. Смірнова

Є.Ю. Пономаренко