ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року м. ОдесаСправа № 915/406/18
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєляновського В.В., суддів: Аленіна О.Ю., Богатиря К.В.,

при секретарі - Лук'ященко В.Ю.

за участю представників:

від позивача: не з'явився

від 1 відповідача:

від 2 відповідача:

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Естетик-1"

на рішення господарського суду Миколаївської області від 13.02.2019, суддя в І інстанції Алексєєв А.П., повний текст якого складено 25.02.2019 в м. Миколаєві

у справі № 915/406/18

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Естетик-1"

до відповідачів:

1. Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради,

2. Миколаївської міської ради

про: стягнення 2 664 714,59 грн.

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Естетик-1" звернулося до господарського суду Миколаївської області з позовом до адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради та Миколаївської міської ради про стягнення солідарно з відповідачів 354 714,59 грн. завданої шкоди внаслідок вчинення протиправних дій щодо складання акту № 14 обстеження зайнятих земельних ділянок комісією з питань упорядкування розміщених об'єктів торгівлі та сфери послуг на території м. Миколаєва від 18.05.2017р. та протиправних дій адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради щодо демонтажу споруд, які належать позивачу та знаходились за адресою: м. Миколаїв, пр. Богоявленський, поблизу будинку № 311.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що внаслідок незаконних дій адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради щодо демонтажу споруд, призначених для здійснення торгівельної діяльності, які визнані протиправними у судовому порядку, позивачу завдано шкоди у розмірі 354 714,59 грн. Правовими підставами позову вказано ч. 2 ст. 393, ст. ст. 1173, 1192 ЦК України.

Заявою від 21.06.2018 року позивач збільшив розмір своїх позовних вимог та посилаючись на те, що внаслідок протиправних дій відповідачів він не отримав прибуток у вигляді орендної плати у розмірі 7000 грн. за кожну демонтовану споруду в місяць, яку міг би отримувати протягом двох років та дев'яти місяців згідно з договором оренди приміщень від 01.05.2017р., укладеним із ПП «Техбудінвест», неодержаний дохід складає 2 310 000 грн., позивач просив стягнути солідарно з відповідачів 354 714,59 грн. реальних збитків та 2 310 000 грн. упущеної вигоди, а всього 2664714,59 грн.

Адміністрація Центрального району Миколаївської міської ради та Миколаївська міська рада не визнали позов вказуючи те, що судовими рішеннями встановлено відсутність у позивача правовстановлюючих документів на користування земельною ділянкою, на якій були розміщені тимчасові споруди, відтак дані споруди розміщено самовільно, а тому посадовими особами адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради відповідно до наданих повноважень за дорученням Миколаївського міського голови було здійснено демонтаж незаконно встановлених об'єктів, які належать позивачу.

Рішенням господарського суду Миколаївської області від 13.02.2019 року у позові відмовлено повністю.

Відмовляючи у позові місцевий господарський суд керувався приписами п.3 ч. 2 ст. 16, ст. 22, ч. ч. 1, 2 ст. 328, ч. 1 ст. 331, ч.ч. 1, 2, ст. 875, ч. 2 ст. 877, ч. 1 ст. 203, ч. 1, 3 ст. 215, ч. 1 ст. 204 ЦК України, п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та на підставі встановлених обставин даної справи виходив із того, що доказів завдання збитків внаслідок демонтажу належних позивачу споруд на суму 354714, 59 грн., позивачем в ході розгляду справи судові не доведено.

З огляду на те, що норма ст. 22 ЦК України є нормою цивільного законодавства, якою в свою чергу унормоване право особи на відшкодування завданих збитків, на думку суду, у сукупності із положеннями п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України право на відшкодування збитків має особа, яка здійснювала свої цивільні права справедливо, добросовісно та розумно. Споруди позивачем були встановлені на пр. Богоявленському, поблизу будинку №311 самовільно, що вказує на те, що під час здійснення своїх цивільних прав позивач діяв несправедливо, недобросовісно та нерозумно. За таких обставин суд не знайшов підстав для застосування відповідних положень ЦК України про відшкодування шкоди, а отже і задоволення позовних вимог.

ТОВ "Естетик-І" у поданій до Південно-західного апеляційного господарського суду апеляційній скарзі просить рішення господарського суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Скаржник вважає, що вищевказане судове рішення було прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Обґрунтовуючи підстави звернення з апеляційною скаргою скаржник зазначає, що помилковим є висновок суду про неможливість визначити реальний розмір завданих позивачу збитків через те, що акт приймання виконаних робіт за квітень 2017 року визначає загальну вартість 18 споруд, а відповідно до акту № 14 від 18.05.2017 виявлено та згодом демонтовано 10 споруд. Навіть якщо припустити про перебільшення позовних вимог щодо реальної вартості споруд демонтованих відповідачами, яку визначив позивач у розмірі 354714,59 грн., виходячи із того, що це є вартістю 18 споруд, суд мав частково задовольнити позовні вимоги, виходячи із вартості 10 споруд, які незаконно демонтовані відповідачами, що підтверджено рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 25.09.2017 у справі № 490/5298/17.

Судом вказано, що право на відшкодування збитків має особа, яка виконуючи положення п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України діяла справедливо, добросовісно та розумно, але обов'язок дотримання у своїй діяльності п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України покладається також і на органи державної влади та місцевого самоврядування, які зобов'язані діяти щодо суб'єктів господарювання справедливо, добросовісно та розумно. Оскільки рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва встановлено, що відповідачі демонтуючи належні позивачу споруди діяли незаконно, тобто несправедливо, недобросовісно та нерозумно, позивач має право на відшкодування шкоди завданої незаконними діями відповідачів.

Договір оренди нежитлових приміщень від 01.05.2017, укладений між позивачем та приватним підприємством «Техбудінвест», з огляду на приписи ст. 204 ЦК України є правомірним, що презюмується, і таким чином, за умови відсутності неправомірних дій відповідачів позивачем за цим договором була б отримана вигода у вигляді орендних платежів на загальну суму 2 310 000 грн.

Щодо аргументів суду про відсутність підстав для застосування до спірних правовідносин положень ст.ст. 224, 225 ГК України, з огляду на те, що між сторонами справи відсутні господарські правовідносини, скаржник звертає увагу апеляційного суду на те, що відповідачі здійснюють щодо позивача організаційно-господарські повноваження у процесі управління господарською діяльністю щодо розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності, отже, застосування до спірних правовідносин положень ст.ст. 224, 225 ГК України є правомірним.

У відзивах на апеляційну скаргу адміністрація Центрального району Миколаївської міської ради та Миколаївська міська рада заперечують проти її задоволення посилаючись на безпідставність викладених у ній доводів і просять оскаржуване рішення місцевого суду залишити без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим, вказуючи при цьому ті ж самі доводи, що викладені у відзивах на позовну заяву.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, вислухавши пояснення представників відповідачів, дослідивши наявні у справі матеріали, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Статтею 269 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Як вбачається з матеріалів справи, 05.12.2016 року між ТОВ «Естетик-1» (замовник) та ФОП Гросенко Є.А. (підрядник) було укладено договір підряду № 3, згідно з п. 1.1 якого підрядник зобов'язався в порядку та на умовах, визначених у цьому договорі, на свій ризик виконати за завданням замовника з використанням матеріалів підрядника, а замовник зобов'язався в порядку і на умовах, визначених в цьому договорі, прийняти і оплатити роботи з виготовлення споруд для здійснення торговельної діяльності в кількості 18 одиниць та їх монтажу за адресою: м. Миколаїв, навпроти будинку №311 по пр. Богоявленський.

Відповідно до п. 2.1. договору оплата виконаних підрядником робіт, визначених у п. 1.1 цього договору, здійснюється за її договірною ціною, яка становить 354 714,59 грн.

Пунктом 3.1. договору передбачено, що оплата за цим договором проводиться згідно актів здачі-приймання виконаних робіт за формою КБ-2.

Відповідно до п. 4.3. договору здача-приймання виконаних робіт здійснюється за актом, після повідомлення про готовність об'єкту до прийому.

Відповідно до п. 4.4 договору замовник є власником виготовлених та змонтованих об'єктів, визначених п. 1.1 цього договору.

Пунктом 5.2. договору встановлено строк його дії - з моменту підписання договору і до 31.12.2017 року, водночас до повного надання послуг.

21.04.2017 року сторонами вказаного договору підряду було підписано акт приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в, згідно з яким загальна вартість виконаних робіт за договором № 3 від 05.12.2016 складає 354714,59 грн.

01.05.2017 року між ТОВ «Естетик-1» (орендодавець) та Приватним підприємством "Техбудінвест" (орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення, відповідно до п.п. 1.1, 1.2 якого орендодавець зобов'язався надати орендарю у тимчасове платне користування 18 споруд для здійснення торговельної діяльності, що знаходяться за адресою: м. Миколаїв, навпроти будинку №311 по проспекту Богоявленському, для використання в господарській діяльності.

Відповідно до п. 3.1 даного договору, термін його дії становить два роки та дев'ять місяців з дня підписання його сторонами.

Відповідно до п. 4.1 договору розмір орендної плати становить 7000 грн. за один місяць за одну споруду.

01.05.2017 року сторонами даного договору було підписано акт приймання-передачі приміщень, за яким орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове платне користування 8 споруд для здійснення торговельної діяльності, що знаходяться за адресою: м. Миколаїв, навпроти будинку №311 по проспекту Богоявленському.

18 травня 2017 року Комісією з питань упорядкування розміщення об'єктів торгівлі та сфери послуг на території м. Миколаєва у складі депутата і посадових осіб Миколаївської міської ради та адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради було проведено обстеження пересувних тимчасових споруд на території Корабельного району в м. Миколаєві, за результатами якого складено акт №14, затверджений заступником міського голови, в якому зазначено про групу пересувних тимчасових споруд - 10 кіосків білого кольору, навпроти будинку № 311 по пр. Богоявленський, власника не встановлено, дані споруди розміщено самовільно, без документів на право користування земельною ділянкою. Комісією прийнято рішення: 1. Надати доручення ГУНП в Миколаївській області вжити заходів направлених на ліквідацію та недопущення несанкціонованої торгівлі та незаконного розміщення даних об'єктів за вказаною адресою. 2. Надати доручення адміністрації Центрального району ММР вжити заходів щодо демонтажу споруд і звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та у подальшому здійснювати контроль з метою недопущення безпідставного зайняття звільненої земельної ділянки.

23.05.2017 року адміністрацією Центрального району Миколаївської міської ради на підставі даного акту № 14 від 18.05.2017р. було здійснено демонтаж 10 тимчасових споруд розміщених навпроти будинку № 311 по пр. Богоявленський в м. Миколаєві, власником яких є ТОВ "Естетик-І", що відповідачами не заперечується.

Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.09.2017р. у справі № 490/5298/17 адміністративний позов ТОВ «Естетик-1» задоволено частково. Визнано протиправними дії щодо складання Акту №14 обстеження зайнятих земельних ділянок, складеного Комісією Миколаївської міської ради з питань упорядкування розміщених об'єктів торгівлі та сфери послуг на території м. Миколаєва від 18.05.2017 року щодо обстеження пересувних тимчасових споруд - 10 кіосків білого кольору навпроти будинку №311 по пр.Богоявленському. Визнано протиправними дії Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради щодо демонтажу 10 споруд, які належать ТОВ «Естетик-1» та знаходились за адресою м. Миколаїв, пр. Богоявленський, поблизу будинку №311.

Постановою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2018 року у справі № 490/5298/17 апеляційну скаргу Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради задоволено частково.

Постанову Центрального районного суду м.Миколаєва від 25 вересня 2017р. в частині задоволення позовних вимог стосовно визнання протиправними дій щодо складання Акту №14 обстеження зайнятих земельних ділянок - скасовано.

Прийнято в цій частині нове рішення, яким відмовлено в задоволенні адміністративного позову ТОВ «Естетик-1» до Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, Миколаївської міської ради про визнання протиправним та скасування Акту №14 обстеження зайнятих земельних ділянок, складеного комісією з питань упорядкування розміщених об'єктів торгівлі та сфери послуг на території м.Миколаєва від 18.05.2017р.

В іншій частині постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2017р. залишено без змін.

05.03.2018 року позивач звернувся до відповідачів з листом, в якому посилаючись на те, що факт незаконності дій Миколаївської міської ради щодо складання акту № 14 та адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради щодо демонтажу об'єктів ТОВ «Естетик-1», які знаходились за адресою: м. Миколаїв, пр. Богоявленський, поблизу будинку №311, встановлено судовим рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.09.2017р. у справі № 490/5298/17, яке набрало законної сили, а також на те, що оскільки внаслідок вчинення незаконних дій щодо складання акту № 14 та демонтажу споруд ТОВ «Естетик-1», були порушені права власника, виклав вимогу відновити становище, яке існувало до видання акту та дій щодо демонтажу зазначених у ньому об'єктів, а саме: за рахунок Миколаївської міської ради та адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради змонтувати демонтовані споруди на попереднє місто в первісному стані, який існував до зазначеного демонтажу, або вказати на неможливість відновлення такого становища.

Не отримання відповіді на зазначене звернення стало підставою для звернення позивача до господарського суду з даним позовом.

Спір у справі, що переглядається в апеляційному порядку, виник у зв'язку з тим, що позивач вважає неправомірними дії відповідачів щодо складання акту № 14 обстеження зайнятих земельних ділянок комісією з питань упорядкування розміщених об'єктів торгівлі та сфери послуг на території м. Миколаєва від 18.05.2017р. та щодо демонтажу належного йому на праві власності майна, яке знаходилось за адресою: м. Миколаїв, пр. Богоявленський, поблизу будинку № 311. Відтак, відповідачі завдали позивачу майнової шкоди на загальну суму 2 664 714,59 грн., яка складається з реальних збитків у розмірі знищеного майна в сумі 354 714,59 грн. та упущеної вигоди в сумі 2 310 000 грн.

Відмовляючи у позові місцевий господарський суд керувався приписами п.3 ч. 2 ст. 16, ст. 22, ч. ч. 1, 2 ст. 328, ч. 1 ст. 331, ч.ч. 1, 2, ст. 875, ч. 2 ст. 877, ч. 1 ст. 203, ч. 1, 3 ст. 215, ч. 1 ст. 204 ЦК України, п. 5 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та на підставі встановлених обставин даної справи виходив із того, що доказів завдання збитків внаслідок демонтажу належних позивачу споруд на суму 354714, 59 грн., позивачем в ході розгляду справи судові не доведено.

З огляду на те, що норма ст. 22 ЦК України є нормою цивільного законодавства, якою в свою чергу унормоване право особи на відшкодування завданих збитків, на думку суду, у сукупності із положеннями п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України право на відшкодування збитків має особа, яка здійснювала свої цивільні права справедливо, добросовісно та розумно. Споруди позивачем були встановлені на пр. Богоявленському, поблизу будинку №311 самовільно, що вказує на те, що під час здійснення своїх цивільних прав позивач діяв несправедливо, недобросовісно та нерозумно. За таких обставин суд не знайшов підстав для застосування відповідних положень ЦК України про відшкодування шкоди, а отже і задоволення позовних вимог.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками місцевого суду, оскільки вони зроблені без аналізу та врахування всіх наявних в матеріалах справи доказів та вимог закону, що регулює спірні правовідносини.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об'єктивність та неупередженість, зобов'язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права, з належним обґрунтуванням мотивів та підстав такого вирішення у судовому рішенні, ухваленому за результатами судового розгляду.

Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 ст. 331 ЦК України передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

За змістом ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв'язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов'язання доставки.

Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Наявними у справі документами, зокрема, договором підряду № 3 від 05.12.2016р., укладеним між ТОВ «Естетик-1» та ФОП Гросенко Є.А., актом приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в, в сукупності з іншими доказами, а саме - судовими рішеннями, підтверджується право власності позивача на спірне майно.

Таким чином, з огляду на те, що договір підряду № 3 від 05.12.2016 в судовому порядку недійсним не визнавався і незаконність набуття позивачем права власності на споруди судом не встановлена, то позивач є належним власником споруд для здійснення торговельної діяльності в кількості 18 одиниць за адресою: м. Миколаїв, навпроти будинку №311 по пр. Богоявленський.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази оспорення права власності чи претендування інших осіб на спірне майно ТОВ «Естетик-1».

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом статей 224, 225 ГК України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Вирішуючи спори про стягнення заподіяних збитків, перш слід з'ясувати правові підстави покладення на винну особу зазначеної майнової відповідальності.

При цьому, слід відрізняти обов'язок боржника по відшкодуванню збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання, що випливає з договору (статті 623 ЦК України) від позадоговірної шкоди, тобто, від зобов'язання, що виникає внаслідок завдання шкоди (глава 82 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, у даному випадку спірні правовідносин виникли з позадоговірної шкоди, а тому застосуванню підлягають приписи глави 82 Цивільного кодексу України.

Як встановлено п.3 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені ст.1166 Цивільного кодексу України, згідно якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення).

Для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача, г) вина.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності).

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами ЦК відповідальність настає незалежно від вини.

Статтею 1173 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Стаття 1173 ЦК України є спеціальною і передбачає певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність вини не є обов'язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов'язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов'язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Таким чином, на відміну від загальної норми ст. 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальна норма ст. 1173 ЦК України, на підставі якої заявлені позовні вимоги у даній справі, передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи. Вказану правову позицію наведено Верховним Судом у постановах від 23.05.2018р. по справі №923/574/17, від 18.06.2018р. по справі №904/1284/17.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади або місцевого самоврядування до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.03.2018 р. у справі № 916/336/17).

Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв'язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв'язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода - наслідком.

Суб'єктами відповідальності, відповідно до ст. 1173 ЦК України є органи державної влади або місцевого самоврядування. Вказану правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 21.06.2018р. по справі №916/1371/17.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи (ч.3 ст.140 Конституції України).

Як вбачається зі змісту наявного в матеріалах справи Положення про адміністрацію Центрального району Миколаївської міської ради, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 23.02.2017 № 16/32, вона є виконавчим органом Миколаївської міської ради і є юридичною особою, тобто є органом місцевого самоврядування, а отже, є суб'єктом відповідальності (за наявності всіх складових у сукупності) згідно з ст.1173 ЦК України.

З приводу протиправної поведінки означеного суб'єкта владних повноважень слід зазначити наступне.

Судом установлено, що постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.09.2017р. у справі № 490/5298/17 адміністративний позов ТОВ «Естетик-1» задоволено частково. Визнано протиправними дії щодо складання Акту №14 обстеження зайнятих земельних ділянок, складеного Комісією Миколаївської міської ради з питань упорядкування розміщених об'єктів торгівлі та сфери послуг на території м. Миколаєва від 18.05.2017 року щодо обстеження пересувних тимчасових споруд - 10 кіосків білого кольору навпроти будинку №311 по пр.Богоявленському. Визнано протиправними дії Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради щодо демонтажу 10 споруд, які належать ТОВ «Естетик-1» та знаходились за адресою м. Миколаїв, пр. Богоявленський, поблизу будинку №311.

Постановою П'ятого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2018 року у справі № 490/5298/17 апеляційну скаргу Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради задоволено частково.

Постанову Центрального районного суду м.Миколаєва від 25 вересня 2017р. в частині задоволення позовних вимог стосовно визнання протиправними дій щодо складання Акту №14 обстеження зайнятих земельних ділянок - скасовано.

Прийнято в цій частині нове рішення, яким відмовлено в задоволенні адміністративного позову ТОВ «Естетик-1» до Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, Миколаївської міської ради про визнання протиправним та скасування Акту №14 обстеження зайнятих земельних ділянок, складеного комісією з питань упорядкування розміщених об'єктів торгівлі та сфери послуг на території м.Миколаєва від 18.05.2017р.

В іншій частині постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 вересня 2017р. залишено без змін.

Під час розгляду адміністративного позову П'ятим апеляційним адміністративним судом у постанові від 07.11.2018 року у справі № 490/5298/17 встановлено наступні обставини:

«Як встановлено в суді першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду, що у ТОВ «Естетик-1» відсутні будь-які дозвільні документи на розміщення тимчасових споруд за адресою м.Миколаїв, пр.Богоявленський, поблизу будинку №311.

Як вбачається із Акту №14 Комісії з питань упорядкування розміщення об'єктів торгівлі та сфери послуг на території м.Миколаєва, комісією проведено перевірку та встановлено групу пересувних тимчасових споруд за адресою м.Миколаїв, пр.Богоявленський, поблизу будинку №311. Власника не встановлено.

Апеляційний суд зазначає, що ТОВ «Естетик -1» вже зверталось в суд із позовом до Миколаївської МР про визнання протиправним та скасування акту перевірки комісії за №22 від 13.01.2017р. за адресою м.Миколаїв, пр.Богоявленський, поблизу будинку №311. Тобто, Миколаївській МР достовірно було відомо хто є власником тимчасових споруд за вказаною адресою.

Крім того, апеляційний суд зазначає, що у відповідності до п.10 Порядку демонтажу незаконно встановлених об'єктів виносної торгівлі, пересувних об'єктів виносної торгівлі, нестаціонарних об'єктів сфери послуг соціально-культурного, побутового, торговельного та іншого призначення на території м.Миколаєва, протягом 10 робочих днів після отримання рішення виконкому міської ради, робочим органом розміщується оголошення на офіційному веб-сайті міської ради, де висвітлюється перелік пересувних тимчасових споруд, які розмішені без документів на право користування земельними ділянками та підлягають демонтажу.

Як вбачається із матеріалів справи, що таких дій міськрадою проведено не було.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що Адміністрація виконуючи дії щодо демонтажу тимчасових споруд діяла неправомірно та з порушенням принципу законності та правової визначеності дії органів державної влади та місцевого самоврядування у розумінні ст.8-10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в практиці Європейського суду з прав людини при здійсненні правосуддя. Стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (з подальшими змінами) передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права .

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що дії Адміністрації щодо демонтажу кіосків 23.05.2017р. є неправомірними та незаконними».

Встановлені у вказаній постанові обставини в силу положень ч. 4 ст.75 ГПК України мають преюдиційне значення та не підлягають доказуванню при розгляді даної справи, у якій беруть участь ті самі особи та в т.ч. особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

Отже, за результатами розгляду адміністративного позову ТОВ «Естетик -1» судом встановлено незаконність дій адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, які полягали у демонтуванні 10 тимчасових споруд - кіосків білого кольору, які належали ТОВ «Естетик-1» та знаходились за адресою м. Миколаїв, пр. Богоявленський, поблизу будинку №311.

Тобто, у даному випадку, фактично шкода, завдана позивачу, полягала у зменшенні майнових благ - знищенні належного йому майна - 10 тимчасових споруд вартістю 197 063,70 грн.

При цьому, колегія суддів виходить із того, що згідно з договором підряду № 3 від 05.12.2016р. та актом приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в, загальна вартість 18-ти споруд складає 354 714,59 грн., отже вартість однієї споруди становить 19 706,37 грн. В акті № 14 від 18.05.2017р. зазначено про групу пересувних тимчасових споруд - 10 однакових кіосків білого кольору, будь-яких доказів того, що ці споруди мали відмінності щодо площі та розмірів в матеріалах справи не міститься. Звернення позивача до відповідачів стосовно відновлення становища, яке існувало до видання акту та дій щодо демонтажу зазначених у ньому об'єктів, а саме: за рахунок Миколаївської міської ради та адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради змонтувати демонтовані споруди на попереднє місто в первісному стані, який існував до зазначеного демонтажу, або вказати на неможливість відновлення такого становища, були залишені останніми без відповіді та відповідного реагування, що свідчить про знищення належного позивачеві майна. Відповідачі вказаних обставин не спростували, доказів наявності демонтованого майна позивача та передання його на зберігання не надали.

Наведеним спростовується твердження місцевого суду щодо неможливості визначення вартості знищеного майна та про недоведеність позивачем того, що в результаті демонтажу споруд вони остаточно вибули з володіння позивача, були знищенні, а матеріали, з яких вони були виготовлені, втрачені для позивача назавжди, що в свою чергу впливає на розмір завданих збитків.

Втрати, яких позивач зазнав у зв'язку зі знищенням належного йому майна - 10 тимчасових споруд вартістю 197 063,70 грн., стали наслідком протиправних дій адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, що встановлено у рішенні Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.09.2017р. та у постанові П'ятого апеляційного адміністративного суду від 07.11.2018р. у справі № 490/5298/17, що свідчить про наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями Адміністрації та завданою позивачу шкодою.

Незалежно від факту законності розміщення спірних тимчасових споруд, дії відповідача з негайного виконання рішення комісії з питань упорядкування розміщення об'єктів торгівлі та сфери послуг на території м. Миколаєва порушили встановлене законом право власності позивача та призвело до завдання йому майнової шкоди, якої можливо було уникнути, за умов дотримання відповідачем приписів законодавства.

Частиною 2 ст. 6 та ч. 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди.

Відповідно до ч.3 ст.22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

В матеріалах справи відсутні докази неправомірної поведінки Миколаївської міської ради при демонтуванні 10 тимчасових споруд - кіосків білого кольору, які належали ТОВ «Естетик-1» та знаходились за адресою м. Миколаїв, пр. Богоявленський, поблизу будинку №311, оскільки складений її комісією з питань упорядкування розміщення об'єктів торгівлі та сфери послуг на території м. Миколаєва акт обстеження зайнятих земельних ділянок № 14 від 18.05.2017р. є лише носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства суб'єктами господарювання, не є рішенням суб'єкта владних повноважень та не спричиняє виникнення будь-яких прав і обов'язків осіб чи суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, встановивши, що власником демонтованого відповідачем майна є ТОВ «Естетик-1», що дії адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради щодо демонтажу 10 тимчасових споруд 23.05.2017 року, власником яких є ТОВ "Естетик-І", є неправомірними та незаконними, що майно відповідачем не повернуте, а його місцезнаходження не відоме, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Естетик-1» про стягнення шкоди у розмірі 197 063,70 грн., завданої неправомірними діями саме адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради.

Разом з тим, пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 09.12.2014 у справі № 5023/4983/12.

Судом установлено, що у ТОВ «Естетик-1» відсутні будь-які дозвільні документи на розміщення тимчасових споруд за адресою: м. Миколаїв, пр. Богоявленський, поблизу будинку №311, що унеможливлює здійснення в них будь-якої господарської діяльності. Тому, передання позивачем цих тимчасових споруд в оренду Приватному підприємству «Техбудінвест» за договором оренди від 01.05.2017 року для здійснення торговельної діяльності є протиправним, що свідчить про неможливість отримання позивачем доходу від їх передачі в оренду.

За таких обставин, правові підстави для стягнення з відповідачів 2 310 000 грн. упущеної вигоди відсутні.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що приймаючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позову місцевий господарський суд надав невірну юридичну оцінку обставинам справи, припустився невідповідності викладених у рішенні висновків фактичним обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим воно підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.

Згідно з ст. ст. 123, 129 ГПК України за рахунок відповідача підлягає стягненню в дохід державного бюджету пропорційно розміру задоволених вимог 7 390 грн. судового збору.

Керуючись ст.ст. 253, 269, 270, 275, 277, 281-284 ГПК України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Естетик-1" задовольнити частково.

Рішення господарського суду Миколаївської області від 13 лютого 2019 року у справі № 915/406/18 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради (54001, м. Миколаїв, вул. Інженерна, 1, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Естетик-1" (54001, м. Миколаїв, вул. Потьомкінська 51/2, ) 197 063,70 грн. майнової шкоди.

В решті частини позову відмовити.

Стягнути з адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради (54001, м. Миколаїв, вул. Інженерна, 1, ) в дохід державного бюджету 7 390 грн. судового збору.

Доручити господарському суду Миколаївської області видати відповідні накази.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 23.04.2019р.

Головуючий суддя: Бєляновський В.В.

Судді: Аленін О.Ю.

Богатир К.В.