РІШЕННЯ

19 квітня 2019 року

м. Чернігів

справа № 927/46/17

Господарський суд Чернігівської області у складі головуючого судді Фесюри М.В., при секретарі Скороход А.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом:Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Залузький", вул. Молодіжна, 1, с. Залужжя, Теплицький район, Вінницька область,                                          23806,

до відповідача:Публічного акціонерного товариства "Банк "Демарк", вул. Реміснича (Комсомольська), 28, м. Чернігів, 14000,

про припинення дії договору застави

представники сторін: в судове засідання не з`явились;

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України в судовому засіданні 19.04.19 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Сільськогосподарським виробничим кооперативом “Залузький” подано позов до Публічного акціонерного товариство “Банк “Демарк” про припинення дії договору застави від 20 лютого 2013 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між Публічним акціонерним товариством “Банк “Демарк” та сільськогосподарським виробничим кооперативом “Залузький” 20.02.2013 було укладено кредитний договір №1-078. На забезпечення кредитного договору між сторонами 20.02.2013 було укладено договір застави №104 з додатковими угодами. Рішенням господарського суду Вінницької області від 22.10.2015 у справі №902/80/15 позов ПАТ “Банк “Демарк” до СТОВ “Залузький” про стягнення заборгованості за кредитним договором №1-078 від 20.02.2013 задоволено повністю та присуджено до стягнення 400000 грн заборгованості, 2100000 грн простроченої заборгованості за кредитом, 190611,07 грн заборгованості за простроченими відсотками, 53705,56 грн заборгованості за строковими відсотками, 7027,36 грн пені за несвоєчасне погашення відсотків, 79857,49 грн пені за несвоєчасне погашення кредиту. Позивач, посилаючись на виконання рішення суду та повну сплату визначеної судом заборгованості, просить визнати таким, що втратив чинність договір застави укладений на забезпечення кредитного договору та визнати заставу припиненою.

Ухвалою суду від 10.01.17 порушено провадження у справі та прийнято заяву до розгляду (суддя - Скорик Н.О.).

24.01.17 позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач просить визнати договір застави від 20 лютого 2013 року таким, що втратив чинність та визнати заставу, що виникла за договором застави від 20 лютого 2013 року такою, що припинена. Суд розцінив подану заяву, як зміну предмету позовних вимог. Подана заява прийнята судом, справа розглядається з її урахуванням.

07.02.17 відповідачем подано клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення пов’язаної з нею справи №902/92/16, яка розглядається у господарському суді Вінницької області. Заява обґрунтована тим, що в провадженні господарського суду Вінницької області знаходиться справа №902/92/16 за позовом ПАТ “Банк “Демарк” до СТОВ “Залузький” про стягнення заборгованості за відсотками та пені за договором №1-078.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зобов’язальних відносинах на підставі договорів: кредитного договору №1-078 від 20.02.13, укладеного між Публічним акціонерним товариством “Банк “Демарк” та сільськогосподарським виробничим кооперативом “Залузький”, та договором застави від 20.02.2013 №104, укладеного між Публічним акціонерним товариством “Банк “Демарк” та сільськогосподарським виробничим кооперативом “Залузький” в забезпечення вимог заставодержателя, що випливають з кредитного договору №1-078 від 20.02.13 з додатками.

Враховуючи знаходження у провадженні Господарського суду Вінницької області справи № 902/92/16 за позовом ПАТ “Банк “Демарк” до СТОВ “Залузький” про стягнення заборгованості за відсотками та пені за кредитним договором №1-078 від 20.02.13, ухвалою суду від 07.02.17, у відповідності до ч.1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справі №927/46/17 зупинялось до розгляду справи №902/92/16 Господарським судом Вінницької області та набрання рішенням законної сили.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи №927/46/17 між суддями від 18.12.17, у зв'язку з Рішенням Вищої ради правосуддя від 14.12.17 про звільнення судді Скорик Н.О. з посади судді Господарського суду Чернігівської області у відставку, проведено повторний автоматизований розподіл та головуючим суддею по справі призначено суддю Мурашко І.Г.

Водночас, у зв'язку з проведенням 29.08.18 повторного автоматизованого розподілу справи з підстави звільнення судді Мурашко І.Г. з посади, головуючим суддею по справі призначено суддю Фесюру М.В.

Господарським судом Чернігівської області 19.02.19 на адресу Господарського суду Вінницької області направлено запит (лист від 18.02.19 вих. 213/19) з проханням надати інформацію про набрання законної сили рішенням Господарського суду Вінницької області від 19.11.18 по справі №902/92/16 за позовом Публічного акціонерного товариство “Банк “Демарк” в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Залузький" про стягнення 1772342, 75 грн.

04.03.19 на адресу суду надійшла відповідь (лист від 26.02.19 №902/92/16/269/19) Господарського суду Вінницької області, відповідно до змісту останньої, за результатами судового засідання 19.11.18 року по справі № 902/92/16 судом прийнято рішення, яким позов задоволено частково. Зазначене рішення Господарського суду Вінницької області від 19.11.18 набрало законної сили 19.12.2018.

Рішення Господарського суду Вінницької області від 19.11.18 по справі №902/92/16 судом роздруковано з Єдиного державного реєстру судових рішень та залучено до матеріалів справи №927/46/17.

Ухвалою суду від 06.03.19 провадження у справі 927/46/17 поновлено. У зв’язку з набранням чинності 15.12.17 Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-УІІІ від 03.10.2017, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Пунктом 4 ухвали суду від 06.03.19, підготовче засідання призначено на 27.03.19, а також запропоновано відповідачу надати суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, які підтверджують обставини справи.

В підготовче засідання 27.03.19 сторони по справі не з’явились, відзиву на позов відповідач не надав, заяв та клопотань на адресу суду не надійшло. Відповідно до наявних в матеріалах справи повідомлень про вручення поштового відправлення №317 та №33, сторони по справі належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи.

За результатами розгляду справи в підготовчому засіданні, суд постановив про закінчення підготовчого провадження та призначив розгляд справи по суті на 19.04.19, із занесенням до протоколу судового засідання від 27.03.19. Відповідно до наявних в матеріалах справи повідомлень про вручення поштового відправлення №150 та №169, сторони по справі належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи, однак в судове засідання сторони не з’явились, заяв та клопотань на адресу суду не надійшло.

Відповідно до ч.1 ст.202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив:

20 лютого 2013 року, між Публічним акціонерним товариством “Банк “Демарк” та сільськогосподарським виробничим кооперативом “Залузький” укладено Кредитний договір №1-078 (надалі - Кредитний договір), відповідно до умов якого ПАТ “Банк “Демарк” відкрив Позичальнику кредитну лінію з максимальним лімітом заборгованості 2 400 000,00 грн строком по 27.02.2014. Відповідно до п. 8.1. Кредитного договору, Договір залишається чинним до дати повної сплати Позичальником заборгованості за кредитом та інших платежів відповідно до умов цього договору. Відповідно до п.3.9.2. Кредитного договору, забезпеченням зобов’язань Позичальника щодо банку є: договір застави. В подальшому між сторонами були укладені Договори про внесення змін до Кредитного договору № 1-078 від 20.02.2013.

На забезпечення виконання сільськогосподарським виробничим кооперативом “Залузький” зобов'язань за Кредитним договором №1-078 від 20 лютого 2013 року було укладено Договір застави між Публічним акціонерним товариством “Банк “Демарк” (Заставодержатель) та сільськогосподарським виробничим кооперативом “Залузький” (Заставодавець).

Відповідно до п. 1.1. Договору застави, заставою за цим договором забезпечуються вимоги Заставодержателя, що випливають з Кредитного договору №1-078 від 20.02.13 з наступними додатками, укладеного між Заставодавцем та Заставодержателем відповідно до якого Заставодержатель при виконанні Заставодавцем певних його умов, надає Заставодавцю кредит в розмірі 2 400 000,00 грн на визначених Кредитним договором умовах, строком по двадцять сьомого лютого дві тисячі чотирнадцятого року.

Пунктом 1.2. Договору застави визначено, що Заставодавець з метою забезпечення викладених в Кредитному договорі зобов’язань заставляє наступне майно, яке є предметом застави за цим договором: транспортні засоби та сільськогосподарське обладнання, продуктивна худоба та тварини на відгодівлі, зерно сої, що зазначені в Додатку до цього Договору, який є невід’ємною частиною цього договору, на загальну суму 4 805 682,00 грн.

Предмет застави знаходиться за адресою: Вінницька область, Теплицький район, с Залужжя, вул. Молодіжна, 1.

За домовленістю сторін загальна вартість Предмету застави на дату підписання цього договору становить 4 805 682,00 грн.

Відповідно до п.3.2. Договору застави, право застави припиняється задоволенням заставодавцем у повному обсязі вимог заставодержателя, забезпечених заставою за цим Договором.

Згідно зі ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У провадженні Господарського суду Вінницької області перебувала справа №902/92/16 за позовом Публічного акціонерного товариство “Банк “Демарк” в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Залузький" про стягнення 1772342, 75 грн заборгованості за Кредитним договором №1-078 від 20.02.13. Так, з урахуванням заяви позивача про зменшення позовних вимог, позивач просив стягнути з Відповідача заборгованість за Кредитним договором №1-078 від 20.02.13 в сумі 1 128 588,36 грн, з яких: заборгованість за простроченими відсотками за період з 01.02.2015 по 31.12.2015 927 622,20 грн., заборгованість за строковими відсотками за період з 01.01.2016 по 19.01.2016 46583,11 грн, пеню за несвоєчасне погашення відсотків 34 499,95 грн, пеню за несвоєчасне погашення кредиту 119 883,10 грн. Рішенням Господарського суду Вінницької області від 19.11.18 стягнуто з Сільськогосподарського виробничого кооперативу “Залузький” на користь Публічного акціонерного товариства “Банк “Демарк” в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб 927 622 грн 20 коп. - заборгованості за простроченими відсотками; 15 951 грн 11 грн. - судового збору за подання касаційної скарги; 13 914 грн 33 коп - судового збору за подання позовної заяви, в решті позовних вимог відмовлено, стягнуто з Публічного акціонерного товариства “Банк “Демарк” в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на користь Сільськогосподарського виробничого кооперативу “Залузький” 4 241 грн 46 коп. витрат, пов'язаних з проведенням експертизи.

Таким чином, факт невиконання відповідачем зобов'язань за Кредитним договором №1-078 від 20.02.13 встановлено рішенням Господарського суду Вінницької області від 19.11.18 у справі №902/92/16, яке набрало законної сили. Отже судове рішення по справі №902/92/16 має преюдиціальне значення для вирішення даного спору, а встановлені ними факти не потребують повторного доведення.

Спір у розглядуваній справі виник у зв'язку з наявністю, на думку позивача, підстав для визнання застави за Договором застави таким, що втратив чинність та визнання застави, що виникла за Договором застави такою, що припинена з підстав повного погашення заборгованості за Кредитним договором №1-078.

При цьому, в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують погашення заборгованості за Кредитним договором, в забезпечення якого укладено спірний договір застави.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

В силу норм статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Положеннями статті 1 Закону України "Про заставу" встановлено, що застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України "Про заставу" застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов'язання.

Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права може бути, зокрема, припинення правовідношення.

Відповідно до статті 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України, яка кореспондується з вимогами ст. 202 Господарського кодексу України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Підстави припинення права застави визначені статтею 593 Цивільного кодексу України.

Пунктом 1 частини 1 статті 593 Цивільного кодексу України передбачено, що право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою.

В той же час суд відзначає, що частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що основне зобов'язання (за Кредитним договором) є погашеним чи припиненим, а тому й відсутні правові підстави для припинення правовідносин, які виникли у сторін з метою забезпечення виконання вказаного зобов'язання.

За таких обставин, в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 129, 233, 237-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в строк і в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складений та підписаний 24 квітня 2019 року.

Суддя                                                              М.В. Фесюра

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/