ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16 квітня 2019 р. Справа №903/133/19

за позовом: Заступника керівника Ковельської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області

до відповідача: Селянського (фермерського) господарства «Мислина»

про зобов'язання звільнити земельну ділянку

Суддя Шум М.С.

секретар с/з Кобись Є.О.

За участю представників сторін:

від позивача: Ковальчук О.В

від відповідача: н/з

від прокуратури: Бородчук О.В.

Встановив: Заступник керівника Ковельської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Волинській області звернувся з позовною заявою до Селянського (фермерського) господарства «Мислина», в якій просить зобов'язати СФГ «Мислина» звільнити земельну ділянку державної форми власності площею 0,44 га, яка розташована на території Люблинецької селищної ради Ковельського району (за межами населених пунктів).

Розгляд справи по суті призначено на 16.04.2019р..

19.03.2019р. від відповідача надійшла заява, в якій вказують, що позов визнають повністю. Просять, в порядку передбаченому ч.1 ст. 130 ГПК України, вирішити питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору та розгляд даної справи проводити у відсутності представника відповідача.

Прокурор та представник позивача вимоги підтримали, позов просили задоволити.

Відповідач уповноваженого представника в судове засідання не направив.

Заслухавши пояснення прокурора та представника позивача, дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

встановив:

Державним інспектором Головного управління Держгеокадастру у Волинській області, відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру у Волинській області від 07.09.2018р. №356-ДК, проведено перевірку дотримання вимог земельного законодавства під час використання земельних ділянок на території Люблинецької ОТГ Ковельського району, за межами населених пунктів.

В результаті проведення такої перевірки установлено, що СФГ «Мислина» на підставі договору оренди земельної ділянки, укладеного між зазначеним СФГ та Ковельською районною державною адміністрацією від 22.05.2008р. №06 використовується земельна ділянка державної форми власності, яка розташована за межами населених пунктів Люблинецької селищної ради Ковельського району (кадастровий номер НОМЕР_1) площею 8,431 га.

На момент проведення перевірки, на вищезазначеній земельній ділянці СФГ «Миелина» проводяться роботи по будівництву ландшафтних водопонижуючих водойм. Дані роботи пов'язані зі зняттям та перенесенням грунтового покриву земельної ділянки та проводяться на підставі дозволу на зняття та перенесення грунтового покриву (родючого шару грунту) земельної ділянки від 05.04.2011р. №006, виданого Головним управлінням Держкомзему у Волинській області. Даний дозвіл виданий для проведення робіт лише на земельній ділянці, яка перебуває на праві оренди у СФГ «Миелина».

Разом з тим, відповідно до акту проведення перевірки від 06.09.2018р. №356-ДК/411/АП/09/01-18, СФГ «Мислина» для тих же цілей використовується прилегла земельна ділянка орієнтовною площею 0,44 га із земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності.

При цьому будь-які рішення органів місцевого самоврядування або виконавчої влади про передачу зазначеної ділянки СФГ «Мислина» відсутні, що згідно із ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», свідчить про факт самовільного зайняття земельної ділянки та є порушенням ст.125, 126 Земельного кодексу України.

Проведеною перевіркою встановлено наявність порушень СФГ «Мислина» вимог ст.125, 126, 168 Земельного кодексу України, а саме виявлено факт самовільного зайняття земельних ділянок.

Враховуючи наведене, відповідно до п.п.5.9., 6.6. Порядку планування та здійснення контрольних заходів з питань перевірки стану дотримання суб'єктами господарювання вимог земельного законодавства, у зв'язку із виявленням факту самовільного зайняття земельної ділянки площею 0,44 га державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Волинській області проведено обстеження вказаної земельної ділянки, про що 06.09.2018р. складено акт обстеження вищезазначеної земельної ділянки №356-ДК/275/АО/10/01-18.

Таким чином, факт самовільного зайняття СФГ «Мислина» земельної ділянки площею 0,44 га, що знаходиться в адміністративних межах Люблинецької ОТГ за межами населеного пункту зафіксовано та відображено в актах обстеження земельних ділянок та перевірки дотримання вимог земельного законодавства.

Відповідно до Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, а також внаслідок зняття та перенесення грунтового покриву (родючого шару грушу) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007р. №963, проведено розрахунок розміру шкоди, що склав сумарно 1 564,34 гривень.

Згідно платіжного доручення №17 від 04.10.2018р., заподіяні збитки в розмірі 10564,34 грн. повністю відшкодовані СФГ «Миелина».

Окрім цього, за результатами проведеної перевірки державним інспектором 06.09.2018р. видано припис №356-ДК0172/ПР/03/01-18 з вимогою до СФГ «Мислина» про усунення в 30-денний термін порушення земельного законодавства, а саме про вжиття заходів щодо оформлення права користування земельними ділянками за межами населених пунктів Люблинецької ОТГ.

Земельна ділянка площею 0,44 га, надалі використовується СФГ, що підтверджується матеріалами повторних перевірок Держгеокадастру від 06.12.2018р. та 25.01.2019р..

Державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Волинській області і дотриманням вимог законодавства України «Про охорону земель» у Волинській області 06.09.2018р. складено протокол №356-ДК/0198/П/07/01-18 про адміністративне правопорушення за статтями 53-1, 53-3 КУпАП, що передбачає відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, а також зняття та перенесення грунтового покриву (родючого шару грунту) та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст.53-1, 53-3 КУпАП від 10.09.2018р., згідно якої ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 340 гривень.

Таким чином, СФГ «Мислина» повністю визнається та не оспорюється факт самовільного зайняття земельної ділянки загальною площею 0,44 га, що розміщена в адміністративних межах Люблинецької ОТГ за межами населеного пункту.

Згідно з частиною першою статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до статті 14 Конституції України та ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Відповідно до п. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За змістом ст. 2 Закону України "Про охорону земель", об'єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України.

Згідно з ч.1, 2 ст.84 Земельного кодексу України, у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом.

У відповідності до ч.4 ст.122 Земельного кодексу України, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Статтею 188 Земельного кодексу України визначено, що державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів. Порядок здійснення державного контролю за використанням та охороною земель встановлюється законом.

Відповідно до ст.10 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" (далі - Закон) та п.6 Положення про Головне управління посадові особи в межах своїх повноважень мають право, зокрема: складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; давати обов'язкові вказівки до виконання (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов'язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодування завданих власнику земельної ділянки збитків; безперешкодно обстежувати в установленому законодавством порядку земельні ділянки, що перебувають у власності та користуванні юридичних та фізичних осіб, перевіряти документи щодо використання та охорони земель; звертатись до суду з позовом щодо відшкодування витрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також повернення самовільно чи тимчасово зайнятих земельних ділянок, строк користування якими закінчився, та інші.

Згідно ст.187 Земельного кодексу України, контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.

Правові, економічні та соціальні основи організації здійснення державного контролю за використанням та охороною земель визначає Закон України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", відповідно до ст.4 котрого, об'єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України.

Згідно ст.9 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються шляхом проведення перевірок, тощо.

Статтею 1 цього Закону визначено, що самовільне зайняття земельної ділянки-будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель", державний контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Державний контроль за дотриманням вимог законодавства України про охорону земель здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Юридичні особи за самовільне зайняття земельних ділянок несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства (ч.1 ст.211 Земельного кодексу України).

Положеннями ст.116 Земельного кодексу України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст.92, 93 Земельного кодексу України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Орендована земельна ділянка або її частина може за згодою орендодавця передаватись орендарем у володіння та користування іншій особі (суборенда).

Відповідно до ст.125, 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Згідно з ч.1-3 ст.212 Земельного кодексу України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

При вирішенні питання про застосування відповідальності за самовільне зайняття земельної ділянки необхідно враховувати, що саме по собі встановлення судом наявності фактичного користування земельною ділянкою без документів, що посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки як самовільного її зайняття. У вирішенні таких спорів необхідно досліджувати, чи передбачено спеціальним законом отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку для розміщення певних об'єктів, причини відсутності таких документів у особи, що використовує земельну ділянку, наявність у особи права на отримання земельної ділянки у власність чи в користування, вжиття нею заходів до оформлення права на земельну ділянку тощо.

Згідно із Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.06.2018р. №916/2948/15, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема у визначений спосіб, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства - без оформлення права користування, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо).

Виходячи з матеріалів справи та перевірки, проведеної ГУ Держгеокадастру у Волинській області, суд приходить висновку, що відповідач використовує земельну ділянку державної форми власності площею 0,44 га, яка розташована на території Люблинецької селищної ради Ковельського району (за межами населених пунктів), без укладених належним чином оформлених договорів оренди земельних ділянок, без будь-яких рішень органів місцевого самоврядування або органів виконавчої влади про передачу вказаних земельних ділянок у власність чи користування, чим порушив норми Земельного кодексу України, тому вважає позов підставним.

Факт самовільного зайняття спірних земельних ділянок визнається відповідачем у справі в заяві від 19.03.2019р. Судом встановлено, що вказана заява не суперечить закону та не порушує прав чи інтересів інших осіб.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.129 ГПК України решта судових витрат, пов'язаних з оплатою судового збору, у зв'язку із задоволенням позову покладаються на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.130 ГПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого платіжним дорученням №141 від 05.02.2019р. що складає 960,50 грн., решту судового збору в сумі 960,50 грн. - слід покласти на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.129-130, 237-238, 240-241 ГПК України, господарський суд, -

вирішив:

1. Позов задоволити.

2. Зобов'язати СФГ «Миcлина» (45060, Волинська область, Ковельський район, с. Воля-Ковельська, вул. Центральна, 50, код ЄДРПОУ 2028205) звільнити земельну ділянку державної форми власності площею 0,44 га, яка розташована на території Люблинецької селищної, ради Ковельського району (за межами населених пунктів).

3. Стягнути з «Миcлина» (45060, Волинська область, Ковельський район, с. Воля-Ковельська, вул. Центральна, 50, код ЄДРПОУ 2028205) на користь Прокуратури Волинської області (43000, Волинська обл., місто Луцьк, ВУЛИЦЯ ВИННИЧЕНКА, будинок 15, ) 960,50 грн. витрат, пов'язаних з оплатою судового збору.

4. Управлінню державної казначейської служби України у м. Луцьку Волинської області (43021, м. Луцьк, вул. Стрілецька, 4а, ) повернути з Державного бюджету України Прокуратурі Волинської області (43000, Волинська обл., місто Луцьк, ВУЛИЦЯ ВИННИЧЕНКА, будинок 15, ) 960,50 грн. судового збору, сплаченого згідно платіжного доручення №141 від 05.02.2019р.(оригінал платіжного доручення наявний у матеріалах справи).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складено

22.04.2019

Суддя М. С. Шум