ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2019 р. Справа №914/3015/15

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Кордюк Г.Т.

суддів Скрипчук О.С.

ОСОБА_1

секретар судового засідання Андреюк Х.В.

розглянувши апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 02.07.2018 (головуючий суддя Мазовіта А.Б., судді Ділай У.І. та Кітаєва С.Б.)

про задоволення скарги Державного підприємства Львівський бронетанковий завод на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

у справі № 914/3015/15

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Інтайм Фінанс, м. Київ

до Державного підприємства Львівський бронетанковий завод, м. Львів

про стягнення 3 797 207,93 дол. США

За участю представників:

від позивача: не зявився;

від відповідача: не зявився;

від ВДВС - ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2018 року Державне підприємство «Львівський бронетанковий завод» звернулось до Господарського суду Львівської області зі скаргою на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 щодо звернення стягнення за виконавчим документом (за наказом Господарського суду Львівської області від 17 жовтня 2017 року у цій справі) на кошти відповідача, розміщені на спеціальному рахунку № 853, відкритому в Публічному акціонерному товаристві «Оксі Банк».

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.07.2018 у справі №914/3015/15 скаргу Державного підприємства Львівський бронетанковий завод на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 задоволено. Визнано неправомірними дії державного виконавця щодо звернення стягнення заборгованості Державного підприємства Львівський бронетанковий завод за наказом Господарського суду Львівської області від 17.10.2017 у справі №914/3015/15 на кошти спеціального рахунку №853, відкритого в ПАТ ОКСІ БАНК, за платіжною вимогою №200/9-14 від 08.12.2017. Зобов'язано державного виконавця усунути відповідні порушення.

Приймаючи вказану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що рахунок №853, відкритий ДП «Львівський бронетанковий завод» в ПАТ «Оксі Банк», використовується боржником виключно відповідно до ст. 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», а тому, з огляду на приписи Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження», арешт та стягнення коштів з відповідного рахунку не допускається.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернувся до Львівського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу Господарського суду Львівської області від 02.07.2018 у даній справі скасувати як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а в задоволенні скарги ДП «Львівський бронетанковий завод» на дії органу ДВС відмовити.

В обгрунтування поданої апеляційної скарги скаржник зазначав, наступне:

- відповідно до ст.ст.10,52 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець не наділений повноваженнями перевіряти інформацію стосовно цільового призначення рахунків боржника та самостійно приймати рішення стосовно можливості накладення чи ненакладення арешту на той чи інший рахунок, а такий обовязок покладено на банківську установу;

- ДП «Львівський бронетанковий завод» жодної інформації про відкриті рахунки в банках, їхнє цільове призначення державному виконавцеві не надано;

- законодавство не містить заборони арешту страхових коштів, що містяться на рахунку в банківській установі;

- на момент списання коштів державному виконавцеві не було повідомлено ні боржником, ні банківською установою, що рахунок №853 є із спеціальним режимом використання;

- відповідальність щодо накладення арешту на рахунок №853 повністю лежить на банківській установі, а дії державного виконавця відповідають положенням ЗУ «Про виконавче провадження»;

- зобовязавши головного державного виконавця Кузьменка О.С. усунути відповідні порушення, суд не зазначив які саме і яким чином, оскільки списані з рахунку боржника кошти перераховано в рахунок погашення виконавчого збору, а повноважень щодо повернення перерахованих коштів у державного виконавця немає.

Позивач та відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подали.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 24.09.2018 у справі №914/3015/15 (головуючий суддя Орищин Г.В., судді Галушко Н.А. та Данко Л.С.) ухвалу Господарського суду Львівської області від 02.07.2018 у справі №914/3015/15 скасовано та закрито провадження за скаргою ДП Львівський бронетанковий завод на дії державного виконавця у цій справі.

Приймаючи вказану постанову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Законом України «Про виконавче провадження» встановлено спеціальний порядок судового оскарження рішень, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства. Оскільки скарга ДП «Львівський бронетанковий завод» на дії державного виконавця фактично стосується питання правомірності стягнення з боржника суми виконавчого збору, то така не підлягає розгляду в межах цієї справи за правилами господарського судочинства.

Постановою ОСОБА_4 Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №914/3015/15 постанову Львівського апеляційного господарського суду від 24.09.2018 скасовано, справу №914/3015/15 направлено для продовження розгляду до Західного апеляційного господарського суду.

При цьому, ОСОБА_4 Верховного Суду зазначила, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги те, що предмет скарги ДП «Львівський бронетанковий завод» на дії державного виконавця (тобто суть оскаржуваних дій) стосується правомірності стягнення 20 грудня 2017 року з належного ДП «Львівський бронетанковий завод» спеціального рахунку № 853 вказаних коштів розміром 135 964,33 грн. на виконання платіжної вимоги від 08 грудня 2017 року № 200/9-14, а також не врахував, що стягнення виконавчого збору, в тому числі й цих коштів, було здійснено державним виконавцем вже після здійснення оскаржуваних дій, а саме - після 20 грудня 2017 року, тобто є результатом інших дій державного виконавця, оскарження яких не є предметом скарги ДП «Львівський бронетанковий завод» у цій справі.

Отже, скарга ДП «Львівський бронетанковий завод» на дії державного виконавця у цій справі щодо звернення стягнення за виконавчим документом на кошти відповідача, розміщені на спеціальному рахунку № 853, не стосується оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця щодо стягнення виконавчого збору та/або витрат на проведення виконавчих дій, тому до цієї скарги застосовується загальний порядок судового оскарження, згідно з яким вона повинна розглядатися судом, який видав виконавчий документ, тобто в межах цієї справи за правилами господарського судочинства.

05.03.2019 матеріали справи №914/3015/15 надійшли до Західного апеляційного господарського суду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.03.2019 справу №914/3015/15 розподілено до розгляду колегії суддів у складі: головуючого судді Кордюк Г.Т., суддів: Кравчук Н.М. та Плотніцького Б.Д.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 07.03.2019 справу №914/3015/15 прийнято до провадження Західного апеляційного господарського суду; розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 08.04.2019.

У звязку з тимчасовою перебуванням у відпустці судді Кравчук Н.М., розпорядженням керівника апарату суду №238 від 08.04.2019 призначено проведення автоматизованої заміни складу колегії суддів для розгляду апеляційної скарги. Автоматизованим розподілом (протокол повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 08.04.2019) визначено колегію для розгляду даної справи у складі: головуючого судді Кордюк Г.Т., суддів Скрипчук О.С. та Плотніцького Б.Д.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 розгляд апеляційної скарги відкладено на 22.04.2019 та зобов'язано відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України направити копію апеляційної скарги з додатками Товариству з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Інтайм Фінанс, докази направлення надати суду.

В судове засідання 22.04.2019 прибув представник апелянта.

Сторони участі уповноважених представників в судовому засіданні повторно не забезпечили, причин неявки суду не повідомили, хоча були своєчасно та належним чином повідомлені про час та місце розгляд апеляційної скарги, що підтверджується витягами з офіційного сайту УДППЗ "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень.

Відповідно до ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Аналогічне положення викладене і у ч.12 ст. 270 ГПК України.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін.

Представник апелянта в судовому засіданні на виконання вимог ухвали Західного апеляційного господарського суду від 08.04.2019 подав докази направлення копії апеляційної скарги з додатками Товариству з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Інтайм Фінанс.

Окрім того, представник апелянта підтримав доводи та заперечення, викладені в апеляційній скарзі, просив ухвалу Господарського суду Львівської області від 02.07.2018 у даній справі скасувати.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, у серпні 2015 року Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_5 Розвитку» (далі - ПАТ «ОСОБА_5 Розвитку») звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом (з урахуванням уточнень) про стягнення з ДП «Львівський бронетанковий завод» 3 797 207,93 дол. США заборгованості за укладеним між ними кредитним договором від 18 квітня 2014 року № KKPOD.123389.014 (з яких: 3 250 000,00 дол. США простроченої заборгованості за тілом кредиту, 195 121,67 дол. США процентів, 27 086,26 дол. США пені та 325 000,00 дол. США штрафу).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 08.08.2017, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду від 03.10.2017, позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 3 250 000,00 дол. США простроченої заборгованості за тілом кредиту, 195 121,67 дол. США процентів, 223,54 дол. США пені, 13 000,00 дол. США штрафу та 73 080,00 грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

17 жовтня 2017 року, на виконання зазначених судових рішень, Господарський суд Львівської області видав: наказ про стягнення з ДП «Львівський бронетанковий завод» 73 080,00 грн. судового збору та наказ про стягнення з ДП «Львівський бронетанковий завод» 3 250 000,00 дол. США простроченої заборгованості за тілом кредиту, 195 121,67 дол. США процентів, 223,54 дол. США пені, 13 000,00 дол. США штрафу.

06 грудня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 55321971 з виконання наказу Господарського суду Львівської області від 17 жовтня 2017 року про стягнення з ДП «Львівський бронетанковий завод» 3 250 000,00 дол. США простроченої заборгованості за тілом кредиту, 195 121,67 дол. США процентів, 223,54 дол. США пені, 13 000,00 дол. США штрафу. Також пунктом 3 цієї постанови стягнуто з боржника (ДП «Львівський бронетанковий завод») 345 834,52 дол. США виконавчого збору.

08 грудня 2017 року державним виконавцем винесено постанову у виконавчому провадженні ВП № 55321971 про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти ДП «Львівський бронетанковий завод», що містяться на всіх належних йому рахунках, зокрема, й відкритих в ПАТ «Оксі Банк», крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору.

Крім того, 08 грудня 2017 року відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надіслано банківським установам платіжні вимоги про стягнення з належних ДП «Львівський бронетанковий завод» рахунків коштів на виконання наказу Господарського суду Львівської області №914/3015/15 від 17.10.2017, в тому числі і платіжну вимогу № 200/9-14 до ПАТ «Оксі Банк» про стягнення 103 166 931,01 грн. з належного ДП «Львівський бронетанковий завод» рахунку №853.

На виконання вказаної платіжної вимоги від 08 грудня 2017 року № 200/9-14, 20 грудня 2017 року з належного ДП «Львівський бронетанковий завод» рахунку № 853, відкритого ним у ПАТ «Оксі Банк», стягнуто 135 964,33 грн.

Державне підприємство «Львівський бронетанковий завод» звернулось до Господарського суду Львівської області зі скаргою на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 щодо звернення стягнення за виконавчим документом на кошти відповідача, розміщені на спеціальному рахунку №853, відкритому в Публічному акціонерному товаристві «Оксі Банк».

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.07.2018 у справі №914/3015/15 замінено Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_5 розвитку» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Інтайм Фінанс».

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 02.07.2018 у справі №914/3015/15 скаргу Державного підприємства Львівський бронетанковий завод на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_3 задоволено.

Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.7 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Як зазначалося вище, постановою від 08.12.2017 державний виконавець наклав арешт на кошти боржника, які знаходяться на всіх відкритих йому у банківських установах рахунках, в тому числі і на рахунки, відкриті в ПАТ «ОКСІ БАНК».

08.12.2017 відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надіслано платіжну вимогу № 200/9-14 до ПАТ «ОКСІ БАНК» про стягнення з належного ДП «Львівський бронетанковий завод» рахунку №853 103 166 931,01 грн.

20.12.2017 з рахунку №853, відкритого в ПАТ «ОКСІ БАНК», на виконання наказу Господарського суду Львівської області від 17.10.2017 у справі №914/3015/15 відповідно до платіжної вимоги №200/9-14 від 08.12.2017 було стягнуто 135 964,33 грн.

Відповідно до п. 6.1 ст. 6 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам-інвесторам, представництвам юридичних осіб в Україні та фізичним особам).

Згідно з п. 6.2 ст. 6 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" особи, визначені в пункті 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб.

Відповідно до п. 6.3 ст. 6 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

Згідно з п. 7.1 ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" ( в редакції станом на 03.06.2014) банки мають право відкривати своїм клієнтам вкладні (депозитні), поточні рахунки, та кореспондентські рахунки.

Відповідно до п. 7.1.2. ст. 7 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Як вбачається із матеріалів справи, 03.06.2014 між ПАТ «ОКСІ БАНК» (ОСОБА_5) та ДП «Львівський бронетанковий завод» (Клієнт) було укладено додатковий договір до Договору банківського рахунку №3853/01 від 07.05.2012 за умовами якого ОСОБА_5 відкриває Клієнту поточний рахунок №853 із спеціальним режимом використання для сплати акумульованих страхових внесків, суми від фінансових санкцій та інших надходжень відповідно до законодавства для здійснення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування в звязку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням».

Відповідно до п.п.2,3 вказаного Додаткового договору кошти зараховані на рахунок можуть бути використані Клієнтом виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Кошти, зараховані на рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Відповідно до абз.2 ч.2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» ( в редакції, чинній на момент винесення постанови про арешт коштів боржника та надіслання платіжної вимоги) забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статей 19-1 та 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", та на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, повязаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до ст. 72 Закону України «Про виконавче провадження» на допомогу з державного соціального страхування, що виплачується в разі тимчасової непрацездатності та в інших випадках, допомогу по безробіттю та соціальну допомогу інвалідам з дитинства, призначену відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам», стягнення може бути звернено виключно за рішеннями про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також втратою годувальника.

Частиною 2 статті 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» страхувальник відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому Національним банком України. Кошти Фонду, що надходять на зазначений рахунок, обліковуються на окремому субрахунку.

Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - окремий рахунок), можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону.

Відтак, суд вважає необгрунтованим посилання скаржника на те, що законодавство не містить заборони арешту страхових коштів, що містяться на рахунку в банківській установі.

Оскільки рахунок №853, відкритий Державному підприємству «Львівський бронетанковий завод» в ПАТ «ОКСІ БАНК», відноситься до рахунків з спеціальним режимом використання, використовується боржником виключно у відповідності до ст. 34 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування», арешт коштів на такому рахунку та звернення стягнення на такі кошти за вимогами стягувача не допускається.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення скарги Державного підприємства «Львівський бронетанковий завод» на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

З приводу посилання скаржника на те, що на момент списання коштів державному виконавцеві не було повідомлено ні боржником, ні банківською установою, що рахунок №853 є із спеціальним режимом використання, а тому відповідальність щодо накладення арешту на рахунок №853 повністю лежить на банківській установі, колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до ч.3 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов'язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до ч.1 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в органах доходів і зборів, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобовязані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувача.

Разом з тим, відповідно до ч.5 ст. 18 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Як вбачається з матеріалів справи, Державною фіскальною службою України надано держаному виконавцю інформацію про наявні у боржника ДП «Львівський бронетанковий завод» рахунки у фінансових установах (відповідь № від 07.12.2017).

Однак, державний виконавець не здійснював перевірки статусу рахунків, відкритих ДП «Львівський бронетанковий завод» у фінансових установах.

08 грудня 2017 року державним виконавцем винесено постанову у виконавчому провадженні ВП № 55321971 про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на грошові кошти ДП «Львівський бронетанковий завод», що містяться на всіх належних йому рахунках, зокрема, й відкритих в ПАТ «Оксі Банк», крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору.

Зважаючи на те, що саме на державного виконавця покладено обов'язок щодо вчинення дій із забезпечення виконання судового рішення відповідно до приписів та в порядку, встановленому Законом, недотримання банківською установою вимог щодо повідомлення виконавця про призначення рахунку та, відповідно, повернення постанови без виконання, не позбавляли державного виконавця можливості самостійно з'ясувати інформацію про статус рахунків боржника, враховуючи приписи частини 5 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження".

Відтак, у державного виконавця були можливість та повноваження самостійно з'ясувати інформацію щодо вказаного рахунку та його статусу.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі №922/808/16.

З приводу посилання скаржника на те, що зобовязавши головного державного виконавця Кузьменка О.С. усунути відповідні порушення, суд не зазначив які саме і яким чином, оскільки списані з рахунку боржника кошти перераховано в рахунок погашення виконавчого збору, а повноважень щодо повернення перерахованих коштів у державного виконавця немає, колегія суддів зазначає наступне:

Відповідно до ч.2 ст. 343 ГПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі платіжної вимоги №200/9-14 від 08.12.2017, 20.12.2017 з рахунку ДП «Львівський бронетанковий завод» №853, відкритого в ПАТ «Оксі Банк», було стягнуто 135964,33 грн., які перераховано на рахунок Міністерства юстиції України №0177, відкритий в Державній казначейській службі України, МФО 820172.

Постановою органу ДВС від 26.12.2017 виконавчий документ було повернуто стягувачеві на підставі поданої ним заяви в порядку п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» .

27.12.2017 орган ДВС виніс постанову про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №55321971,відповідно до якої постановив стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 345834,52 доларів США та визначив, що стягувачем за цією постановою є Міністерство юстиції України (ідентифікаційний код 00015622, р/р №0177, відкритий в Державній казначейській службі України, МФО 820172).

На підставі розпорядження державного виконавця №55321971/9 від 05.01.2018, з метою виконання постанови від 27.12.2017, кошти, що надійшли від ДП «Львівський бронетанковий завод» на рахунок обліку депозитних сум при примусовому виконанні наказу Господарського суду Львівської області від 17.10.2017 у справі №914/3015/15, було перераховано в користь УДКСУ у Печерському районі в рахунок стягнення виконавчого збору, зокрема, і вищезгадану суму 135964,33 грн.

Частиною 1 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Відповідно до ч.2 ст. 45 Бюджетного кодексу України казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій

Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів затверджено наказом Державного казначейства України від 10 грудня 2002 року N 226 (у редакції наказу Державного казначейства України від 29 травня 2008 року N 181; далі - Порядок).

Цей Порядок визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою або під державні гарантії (далі - платежі). Дія Порядку не поширюється на операції з відшкодування податку на додану вартість та повернення з бюджету коштів за рішенням суду.

Відповідно до пункту 5 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов'язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання надається до органу Державного казначейства України за формою, передбаченою відповідними спільними нормативно-правовими актами Державного казначейства України та органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи, за підписом керівника установи або його заступників відповідно до їх компетенції з обов'язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування (ОСОБА_6.) платника, ідентифікаційного коду за ЄДРПОУ або реєстраційного номера облікової картки платника податків з ДРФО, або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті), суми платежу, що підлягає поверненню, дати та номера розрахункового документа, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Подання в довільній формі надається платником до органу Державного казначейства України разом із його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією розрахункового документа (квитанції, платіжного доручення тощо), який підтверджує перерахування коштів до бюджету.

Таким чином, територіальний орган Державної казначейської служби України є органом, який здійснює повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету, за поданням органу стягнення, яким у цьому спорі виступає Державна виконавча служба України.

Аналогічний висновок викладено у постанові ОСОБА_4 Верховного Суду від 19.06.2018 у справі №910/23967/16.

Відтак, державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зобовязаний усунути встановлені судом порушення щодо стягнення коштів у розмірі 135 964,33грн. з рахунку ДП «Львівський бронетанковий завод» із спеціальним режимом використання (№853) та вжити заходів щодо повернення вказаних коштів ДП «Львівський бронетанковий завод».

З урахуванням наведеного вище в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала місцевого господарського суду прийнята з дотриманням норм процесуального права, у звязку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покласти на скаржника в порядку ст.ст.129, 282 ГПК України.

Окрім того, у п.42 постанови ОСОБА_4 Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №914/3015/15 зазначено, що судові витрати, понесені у звязку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, підлягають розподілу за результатами розгляду спору.

З огляду на наведене та враховуючи, що судом задоволено скаргу ДП «Львівський бронетанковий завод» на дії ДВС, судовий збір за розгляд справи в суді касаційної інстанції слід покласти на орган ДВС в порядку ст.ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 270, 271, 275, 276, 281 284, 343 Господарського процесуального кодексу України, -

Західний апеляційний господарський суд ПОСТАНОВИВ:

1. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 02.07.2018 у справі №914/3015/15 залишити без змін, апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України без задоволення.

2. Стягнути з Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького,13, ) на користь Державного підприємства Львівський бронетанковий завод ( 79031, м. Львів, вул. Стрийська,73, ) 1762 грн. судового збору за розгляд справи в суді касаційної інстанції .

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

4. Порядок і строки оскарження постанови суду апеляційної інстанції до суду касаційної інстанції встановлені ст. ст.288, 289 ГПК України.

Головуючий суддя Кордюк Г.Т.

Суддя Скрипчук О.С.

Суддя Плотніцький Б.Д.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 24.04.2019