ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2019р. Справа № 911/2548/18

за позовом Публічного акціонерного товариства "Демітекс" в особі ліквідатора ОСОБА_1 (36007, м. Полтава, вул. М. Бірюзова, 26/1, )

до відповідача (1) Товариства з обмеженою відповідністю "Ріелт Інвест Сервіс" (07415, Київська область, Броварський район, с. Зазим"є, вул. Радгоспна, буд. 6, )

відповідача (2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Калинова" (м. Дніпропетровськ, вул. Комсомольська, 40б, ) ( м.Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 21).

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України"(36014, м. Полтава, вул. С. Петлюри, )

про витребування майна з чужого незаконного володіння,

в межах справи № 917/50/13-г про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Демітекс"

Суддя Ореховська О.О.

Секретар судового засідання Кобець Н.С.

Представники сторін:

від позивача: не з"явився

від відповідача (1): ОСОБА_2, ордер на надання правової допомоги ПТ № 092839 від 15.01.2019р.

від відповідача (2): не з"явився

від третьої особи: не з"явився

від прокуратури Полтавської області: ОСОБА_3, службове посвідчення № 033630 від 26.05.2015р.

В судовому засіданні 11.04.2019р. суд, відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частину рішення та повідомив, що повне рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної і резолютивної частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

В провадженні господарського суду Полтавської області (суддя Ореховська О.О.). перебуває справа № 917/50/13-г про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Демітекс" ( ) (відповідач (1) за позовом).

Постановою господарського суду Полтавської області від 07.11.2013р. у справі № 917/50/13-г Публічне акціонерне товариство "Демітекс" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором підприємства-банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1 з наданням йому повноважень відповідно до положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ст. 41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатор банкрута з дня свого призначення , зокрема, вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення, та повернення майна банкрута, що знаходяться у третіх осіб.

Публічне акціонерне товариство "Демітекс" в особі ліквідатора ОСОБА_1Г звернулось до господарського суду Київської області (позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідністю "Ріелт Інвест Сервіс" (відповідач (1)), Товариства з обмеженою відповідальністю "Калинова" (відповідач (2)) про витребування майна з чужого незаконного володіння. Ухвалою господарського суду Київської області від 20.11.2018р. по справі № 911/2548/18 позовну заяву від 06.11.2018р. № 01-01-01/06-11/94-022 Публічного акціонерного товариства "Демітекс" разом з доданими до неї матеріалами передано на розгляд господарському суду Полтавської області.

З огляду на приписи Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та враховуючи правову позицію Верховного суду, ухвалою господарського суду Полтавської області від 17.12.2018р. позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Демітекс" прийнято до розгляду в межах справи № 917/50/13-г про банкрутство Публічного акціонерного товариства "Демітекс". Також зазначеною ухвалою залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України". Справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 16.01.2019р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 16.01.2019р. позовну заяву Публічного акціонерне товариство "Демітекс" в особі ліквідатора ОСОБА_1Г залишено без руху та встановлено позивачу пятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених в цій ухвалі недоліків.

Після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою господарського суду Полтавської області від 30.01.2019р. продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Справу призначено до розгляду в підготовчому засіданні на 26.02.2019р.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 26.02.2019р. закрито підготовче провадження у справі № 911/2548/18. Справу призначено до судового розгляду по суті на 14.03.2019р.

14.03.2019р. у судовому засіданні з розгляду справи по суті оголошено перерву до 11.04.2019р., про що постановлено відповідну ухвалу.

Учасники провадження, у тому числі учасники провадження у справі про банкрутство ПАТ "Демітекс" належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, що підтверджується:

- поштовими повідомленнями про вручення рекомендованого поштового відправлення - копії ухвали суду від 14.03.2019 р. ( а.с. 82-86, 88-94, 98-100 т.2);

- копією ухвали суду від 14.03.2019р. з конвертом та з довідкою поштового відділення ( а.с. 95-97 т. 2);

- відміткою на звороті у лівому нижньому куті ухвали суду від 14.03.2019р., де проставлено відповідний штамп суду з відміткою про відправку документа, що містить: вихідний реєстраційний номер, загальну кількість відправлених примірників документа, дату відправки, підпис працівника , яким вона здійснена.

Позивач та третя особа явку своїх уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча про час, дату та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення рекомендованого поштового відправлення - копії ухвали суду від 14.03.2019р. (82, 88, 93 т. 2).

Відповідач (2) явку свого уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив.

При цьому, за висновками суду, відповідач (2) вважається належним чином повідомленим про розгляд справи судом, виходячи з наступного.

Матеріали справи свідчать, що копії попередніх ухвал суду направлялись відповідачу (2) на адресу, зазначену у позовній заяві - м. Дніпропетровськ, вул. Комсомольська, 40б, проте, були повернуті підприємством зв"язку до господарського суду за закінченням терміну зберігання.

Поряд з цим, копії попередніх ухвал суду у справі направлялись відповідачу (2) за його місцезнаходженням за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 21, та були вручені адресату.

Копія ухвали суду від 14.03.2019р., яка направлялась на адресу відповідача (2) - м. Київ, вул. Вікентія Хвойки, буд. 21, повернута підприємством зв"язку до господарського суду за закінченням терміну зберігання (а.с. 95-97 т. 2).

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу положення п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про невручення копії судового рішення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду.

Згідно ст. 232 Господарського процесуального кодексу України судовим рішенням є, зокрема, ухвали.

З урахуванням вищевикладеного, ухвала суду від 14.03.2019р. вважається врученою відповідачу (2).

Також, ухвала господарського суду Полтавської області від 14.03.2019 р. по даній справі розміщена в Єдиному Державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua). Відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Отже, учасники справи належним чином повідомлені про час, дату та місце проведення судового засідання.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що належне йому майно (згідно переліку у позовній заяві) безпідставно перебуває у відповідача (1), в зв"язку з чим підлягає витребуванню з чужого незаконного володіння.

Відповідач (1) у відзиві на позовну заяву (вх. № 395 від 19.01.2019р. ) зазначає про безпідставність позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження права власності на майно, яке витребовується.

Відповідач (2) у відзиві на позовну заяву (вх. № 1829 від 25.02.2019р.) проти позову заперечує, посилаючись на необґрунтованість вимог позивача до відповідача (2), а також вказуючи, що відповідач (2) не є належним відповідачем у даній справі.

Третя особа у своєму письмовому поясненні щодо позовної заяви (вх. № 1929 від 26.02.2019р.) зазначає, що майно, яке є предметом даного позову, передано Публічним акціонерним товариством "Демітекс" в заставу АТ "Укрексімбанк" в забезпечення виконання кредитних зобов"язань. В ході перевірок стану зберігання заставного майна, проведених працівниками АТ "Укрексімбанк" 30.10.2017р. та 22.05.2018р. встановлено, що вказане майно дійсно перебувало за адресою : м. Полтава, вул. М. Бірюзова, 26/1. Згідно перевірки, проведеної 05.09.2018р. встановлено, що гідравлічні візки Linde в кількості 4 шт. знаходяться на зберіганні у ліквідатора ОСОБА_1 за адресою: м. Полтава, вул. Кагамлика, 37, решта майна - в приміщенні відповідача (1) за адресою м. Полтава, вул. М. Бірюзова, 26/1. На підтвердження викладеного третя особа надала копії відповідних актів перевірок стану зберігання заставного майна.

Під час розгляду справи судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи № 911/2548/18, а також № 917/50/13-г про банкрутство ПАТ "Демітекс".

Всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Як вже зазначалося вище, постановою господарського суду Полтавської області від 07.11.2013р. у справі № 917/50/13-г ПАТ "Демітекс" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором підприємства-банкрута призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1 з наданням йому повноважень відповідно до положень Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" під ліквідацією розуміється припинення суб'єкта підприємницької діяльності, визнаного господарським судом банкрутом, з метою здійснення заходів щодо задоволення в порядку цього Закону вимог кредиторів шляхом продажу його майна.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст.42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", ліквідатор - фізична особа, яка відповідно до судового рішення господарського суду організовує здійснення ліквідаційної процедури боржника, визнаного банкрутом, та забезпечує задоволення вимог кредиторів у встановленому цим Законом порядку, тощо.

Ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема: виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та оцінку майна банкрута; очолює ліквідаційну комісію та формує ліквідаційну масу; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Законом, тощо.

Процедура проведення ліквідаційної процедури, в тому числі реалізація майна боржника, врегульована нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Так, відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 42 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції Закону усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання на дату відкриття ліквідаційної процедури та виявлені в ході ліквідаційної процедури, включаються до складу ліквідаційної маси, за винятком об'єктів житлового фонду, в тому числі гуртожитків, дитячих дошкільних закладів та об'єктів комунальної інфраструктури, що належать юридичній особі - банкруту, які передаються в порядку, встановленому законодавством, до комунальної власності відповідних територіальних громад без додаткових умов і фінансуються в установленому порядку.

Майно банкрута, що є предметом забезпечення, не включається до складу ліквідаційної маси і використовується виключно для задоволення вимог кредитора за зобов'язаннями, які воно забезпечує. Продаж майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Законом, виключно за згодою кредитора, вимоги якого воно забезпечує, або суду.

На виконання вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" ліквідатором проведено інвентаризацію майна ПАТ "Демітекс" (матеріали інвентаризації - а.с. 35-200 т. 28, а.с. 1-63 т. 29 у справі № 917/50/13-г), сформовано ліквідаційну масу в та проведено оцінку майна.

Спірне майно, а саме:

ваги електронні Shekel В-1000-Р в кількості 1 шт.

ваги електронні Shekel В-150-Р в кількості 1 шт.

візки гідравлічні Linde в кількості 4 шт.

Тази дм 500 в кількості 40 шт.

Тази дм 450 в кількості 1 157 шт.

Тази дм 600 в кількості 399 шт.

станок вертик.сверд. ВСН 40л в кількості 2 шт.

машина мозаїчно-шліфувальна С199 в кількості 1 шт.

пір'єзбірник LUWA в кількості 1 шт.

обліковувалось на балансі ПАТ "Демітекс", на підтвердження чого позивач надав копії Інвентаризаційниих описів (а.с. 68-100 т. 1) і також було включено ліквідатором до складу ліквідаційної маси ПАТ "Демітекс".

Також, позивач зазначає, що спірне майно є предметом застави за Договорами застави №6411Z1/2474 від 21.01.2011р. та №6409Z42/2474 від 01.10.2009 р. (а.с. 39-46 т. 3 матеріалів справи № 917/50/13-г), які укладені між АТ "Укрексімбанк" та ПАТ "Демітекс" з метою забезпечення виконання ПАТ "Демітекс" кредитних зобов"язань.

Відповідно до Звіту з незалежної оцінки майна № 177 від 15.03.2017р., проведеної Приватним підприємством "Центр незалежної оцінки та експертизи", ринкова вартість вищевказаного спірного майна становить 17 232,00грн. (а.с. 29-52 т. 1).

На виконання вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", з метою подальшої реалізації майна ПАТ "Демітекс", необхідної для задоволення вимог кредиторів, ліквідатором ПАТ "Демітекс" здійснено розподіл майна ПАТ "Демітекс" на окремі частини (лоти).

За змістом позовної заяви спірне майно ПАТ "Демітекс" ліквідатором ПАТ "Демітекс" було виставлено до продажу у складі лоту № 22.В.

Спірне майно, як вказує позивач, перебувало у приміщеннях, які належали ПАТ "Демітекс" на праві власності та в подальшому були реалізовані органами Державної виконавчої служби, шляхом проведення електронних торгів через сайт Системи електронних торгів арештованим майном на користь ТОВ "Ріелт інвест сервіс" (код ЄДРГІОУ 38250231) в межах виконавчого провадження.

Позивач зазначає, що новим власником доступ до приміщення та відповідно до майна, яке в ньому перебуває і належить ПАТ "Демітекс", позивачу обмежено. На письмову вимогу ліквідатора про повернення майна, належного ПАТ "Демітекс", новим власником обєкту нерухомого майна (за адресою: м. Полтава, вул. М. Бірюзова, 26/1) - ТОВ "Ріелт інвест сервіс" відповіді не надано, майно не повернуто. У зв'язку з цим, ліквідатором ОСОБА_1 неодноразового направлялись до правоохоронних органів заяви про вчинення посадовими особами ТОВ "Ріелт інвест сервіс" кримінального правопорушення (а.с. 53-57, 61-67 т. 1).

Також, як вбачається з матеріалів справи, ПАТ "Демітекс" зверталось до Київського районного суду м. Полтави зі скаргою на бездіяльність слідчого відділення поліції № 1 Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 12.01.2018р. у справі № 552/197/18 в задоволенні скарги ПАТ "Демітекс" відмовлено.

АТ "Укрексімбанк" у своєму письмовому поясненні щодо позовної заяви (вх. № 1929 від 26.02.2019р.) зазначає, що майно, яке є предметом даного позову, передано Публічним акціонерним товариством "Демітекс" в заставу АТ "Укрексімбанк" в забезпечення виконання кредитних зобов"язань. В ході перевірок стану зберігання заставного майна, проведених працівниками АТ "Укрексімбанк" 30.10.2017р. та 22.05.2018р. встановлено, що вказане майно дійсно перебувало за адресою : м. Полтава, вул. М. Бірюзова, 26/1. Згідно перевірки, проведеної 05.09.2018р. встановлено, що гідравлічні візки Linde в кількості 4 шт. знаходяться на зберіганні у ліквідатора ОСОБА_1 за адресою: м. Полтава, вул. Кагамлика, 37, решта майна - в приміщенні відповідача (1) за адресою м. Полтава, вул. М. Бірюзова, 26/1. На підтвердження викладеного третя особа надала копії відповідних актів перевірок стану зберігання заставного майна.

На час подання позову спірне майно відповідачем (1) позивачу не передано, що перешкоджає реалізації вказаного майна з метою задоволення вимог заставного кредитора у справі № 917/50/13-г про банкрутство ПАТ "Демітекс", а тому ліквідатор ПАТ "Демітекс" звернувся до суду з даним позовом в якому просить суд вилучити у ТОВ "Ріел Інвест Сервіс" та ТОВ "Калинова", із чужого незаконного володіння товарно-матеріальні цінності, що належать ПАТ "Демітекс" на праві власності та включені до складу лоту № 22.В., а також є майном предмету забезпечення АТ "Укрексімбанк" та перебуває у будівлі літ "В-3" за адресою: м. Полтава, вул. Маршала Бірюзова,26/1, яке знаходиться у власності ТОВ "Ріелт Інвест Сервіс", загальною вартістю 17 232,00 грн.

Дослідивши фактичні обставини матеріалів заяви, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст. 317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ст.16 ЦК України та ч.2 ст. 20 Господарського кодексу України (далі - ГК України) кожна особа має право на захист своїх прав та законних інтересів.

Для захисту права власності передбачені речові та зобов'язальні способи захисту, відповідно до глави 29 ЦК України.

Зобов'язальні способи захисту права власності випливають із договорів та інших видів зобов'язань і мають конкретний характер.

До речових способів захисту права власності належать позови про витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов), позови про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, і позови про визнання права власності.

Право на пред'явлення позову про витребування майна з незаконного володіння, унормовано ст. 387 ЦК України, за приписами якої власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

За змістом вказаної статті відповідний позов (щодо витребування майна) має містити такі ознаки:

- позов має бути поданий власником майна чи уповноваженою ним особою;

- зміст позову становить вимога про повернення речі;

- річ, що належить позивачу перебуває у володінні іншої особи;

- річ перебуває у володінні іншої особи без достатньої правової підстави.

Аналіз вказаної норми та зміст позовних вимог за даним позовом свідчить про те, що даний позов відноситься до віндикаційних позовів ( витребування майна з чужого незаконного володіння).

Віндикаційним позовом захищаються права власності в цілому, оскільки він предявляється в тих випадках, коли порушені права володіння користування та розпорядження одночасно. Однак право власності за власником зберігається, тому що може бути підтвердженим правовстановлюючими документами, або іншими письмовими доказами.

Позивачем за віндикаційним позовом є неволодіючий власник. Відповідачем за віндикаційним позовом виступає незаконний володілець майна, який може і не знати про неправомірність і незаконність свого володіння та утримання такого майна. Незаконним володільцем визнається така особа, яка здійснює володіння майном без належних правових підстав.

Предметом доказування у справах за позовами про витребування майна з чужого незаконного володіння становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння, як то факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та інше.

Підставою віндикаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна із чужого незаконного володіння, зокрема факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, знаходження його в натурі у відповідача, які і становлять предмет доказування.

Аналіз ст. 387 ЦК України свідчить про те, що віндикаційний позов ґрунтується передусім на тому, що право власності на річ є абсолютним і слідує за річчю, зберігаючись навіть у випадку незаконного вибуття з володіння власника та в період перебування в незаконному володінні іншої особи. Тому віндикаційна вимога може бути заявлена щодо витребування лише індивідуально-визначеної речі.

Таким чином, звертаючись з даним позовом, позивач має надати докази на підтвердження права власності на спірне майно , має довести індивідуальні ознаки майна, що витребовується, наявність майна у незаконному володінні відповідача, а також відсутність в останнього правових підстав для володіння цим майном.

За даним позовом, майном, що витребовується наступне майно:

ваги електронні Shekel В-1000-Р в кількості 1 шт.

ваги електронні Shekel В-150-Р в кількості 1 шт.

візки гідравлічні Linde в кількості 4 шт.

Тази дм 500 в кількості 40 шт.

Тази дм 450 в кількості 1 157 шт.

Тази дм 600 в кількості 399 шт.

станок вертик.сверд. ВСН 40л в кількості 2 шт.

машина мозаїчно-шліфувальна С199 в кількості 1 шт.

пір'єзбірник LUWA в кількості 1 шт.

Згідно ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Таким чином, майном у розумінні ЦК є речі та майнові права і обовязки.

Відповідно до ст. 179 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки.

Відповідно до ст. 184 ЦК України речі можуть бути з родовими ознаками та з індивідуальними. Зазначеною нормою визначено, що річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною.

Поділ речей на речі, визначені індивідуальними ознаками, та речі, визначені родовими ознаками, пов'язаний як з природними властивостями речей, так і з способами їхньої індивідуалізації. Поряд із предметами, єдиними у своєму роді (наприклад, картиною), до речей, визначених індивідуальними ознаками, можуть бути віднесені речі, певним способом виокремлені учасниками правочину з маси однорідних речей. Якщо ж річ визначена тільки кількісно (числом, вагою, мірою) і характеризується ознаками, спільними для всіх речей такого роду, - це річ, визначена родовими ознаками.

Як вказувалось вище об'єктом віндикаційного позову може бути індивідуально визначене майно, яке існує в натурі на момент подання позову.

Суд вважає, що майно перелічене в позові, яке є предметом спору, не визначено певними індивідуальними ознаками, майно не має колір, дату виготовлення, матеріал, власні параметри (висота, ширина, довжина), пакувальні, цифрові, номерні та інші характерні позначки тощо, а тому, у розумінні ст. 184 Цивільного кодексу України, є замінним майном аналогічного виду.

Відповідно до ст. 387 ЦК України витребуваною може бути тільки індивідуально-визначена річ, оскільки призначенням такого позову є повернення лише того майна, яке було у власності особи.

Позивачем не доведено, що майно, яке перебуває в приміщенні за адресою: м. Полтава, вул. М. Бірюзова, 26/1, власником якого є ТОВ "Ріелт інвест сервіс", належить саме ПАТ "Демітекс". Надані позивачем в якості доказів Інвентаризаційні опис основних засобів, а також Договори застави №641 1Z1 /2474 від 21.01.2011р. та №6409Z42/2474 від 01.10.2009р., за яким позивач передав в заставу банка спірне майно, не доводять, що спірне майно належить на праві власності позивачу, а лише засвідчують їх наявність у позивача. Такими доказами, на думку суду, можуть бути правовстановлюючі документи, а також будь-які інші докази, що підтверджують приналежність позивачеві спірного майна (договори купівлі-продажу, накладні, специфікації тощо).

Враховуючи, що позивачем не доведено факт наявності в останнього права власності на спірне майно, а також те, що ним не зазначено будь-які описи, ознаки та характеристики заявленого до повернення майна (що виключає можливість його ідентифікації та індивідуалізації) можливість встановлення і витребування такого майна із чужого незаконного володіння виключається.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи викладені обставини, беручи до уваги наявні в матеріалах справи документи, докази та пояснення сторін, третьої особи господарський суд, оцінюючи подані сторонами докази за своїм переконанням, що ґрунтується на всебічному й об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов до висновку, що вимоги позивача до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідністю "Ріелт Інвест Сервіс" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Калинова" є необґрунтованими, позбавлені фактичного та правового обґрунтування, а також такі, що не відповідають, як матеріалам справи, так і нормам чинного законодавства, у зв'язку з чим прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються повністю на позивача.

Керуючись ст.ст. 129, 232-233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст.ст.256 ГПК України). Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 18.04.2019р.

Суддя О.О. Ореховська