ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" березня 2019 р. Справа№ 910/12653/16

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Дідиченко М.А.

Суліма В.В.

при секретарі: Ігнатюк Г.В.

за участю представників:

від позивача за первісним позовом: Костралицький В.К. дов. №б/н від 14.01.19

від відповідача за первісним позовом: Малярчук Ю.Б. дов. №2-468д від 28.12.18; Бондаренко А.М. дов.№2-434д від 28.12.18; Собко О.В. дов. №2-463 від 28.12.18

розглядаючи апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування»

на рішення господарського суду міста Києва від 26.07.2018

у справі №910/12653/16 (суддя Літвінова М.Є.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Стальспецмонтаж 21"

до публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування»

про стягнення збитків

за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування»

до товариства з обмеженою відповідальністю "Стальспецмонтаж 21"

про стягнення 6 251 384,49 грн.,

В С Т А Н О В И В :

У липні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю "Стальспецмонтаж 21" (далі-позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про зобов'язання публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» (далі-відповідач) виконати умови договору поставки труб бурильних від 06.07.2015 шляхом прийняття та оплати товару, передбаченого додатком №1 до цього договору (в редакції додаткової угоди від 23.12.2015 року), а також про стягнення з відповідача завданих позивачу збитків у розмірі 27 087, 00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані відмовою відповідача від виконання умов договору поставки від 06.07.2015, укладеного між сторонами, в частині прийняття товару. Внаслідок необґрунтованого невиконання відповідачем своїх зобов'язань позивач поніс збитки у вигляді витрат, сплачених іншим суб'єктам господарювання за транспортування товару, який відповідач повинен був прийняти.

Рішенням господарського суду міста Києва від 10.10.2016 року у справі №910/12653/16, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2016, позов задоволено; зобов'язано публічне акціонерне товариство "Укргазвидобування" виконати умови договору поставки труб бурильних в асортименті (закупівля товару за власні кошти) від 06.07.2015, укладеного між публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування" та товариством з обмеженою відповідальністю "Стальспецмонтаж 21", в частині прийняття та оплати товару, передбаченого додатком № 1 до договору, в редакції додаткової угоди від 23.12.2015; стягнуто з публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Стальспецмонтаж 21" збитки у сумі 27 087,00 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 206 700,00 грн та витрати на оплату послуг адвоката у сумі 30 000,00 грн.

Постановою Вищого господарського суду України від 13.04.2017 постанову Київського апеляційного господарського суду від 13.12.2016 та рішення господарського суду міста Києва від 10.10.2016 скасовано, справу №910/12653/16 направлено на новий розгляд до господарського суду міста Києва.

10.05.2017 через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником позивача було подано заяву про зміну предмета позову (а.с. 108-131 том 3), відповідно до змісту якої позивач просить суд стягнути з відповідача 492 234,97 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди та 27 087,00 грн. реальних збитків.

В обґрунтування зазначеної заяви, позивач вказав на те, що перемога у процедурі закупівлі, укладання договору поставки та додаткових угод до нього підтверджують реальність отримання позивачем упущеної вигоди ( прибутку), яку позивач повинен був отримати в разі належного виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором поставки. Тобто, безпідставне невиконання відповідачем своїх зобов'язань з прийняття та оплати товару стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила позивача можливості отримати прибуток.

12.05.2017 року через відділ діловодства господарського суду міста Києва представником відповідача подано зустрічну позовну заяву про стягнення 38 252,92 грн., з яких: 6 251 384,49 грн. штрафу, 4 528 561,99 грн. пені.

Зустрічний позов мотивовано неналежним виконанням позивачем за первісним позовом умов договору поставки від 06.07.2015 року щодо своєчасної поставки товару.

Рішенням господарського суду міста Києва від 26.07.2018 у справі №910/12653/16 первісний позов задоволено, у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Стальспецмонтаж 21" збитки у вигляді упущеної вигоди в розмірі 492 234,97 грн., реальні збитки в розмірі 27 087,00 грн., 7 789, 83 грн. судового збору та витрати на послуги адвоката в розмірі 30 000,00 грн.

Мотивуючи судове рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що матеріалами справи належним чином підтверджено факт порушення відповідачем за первісним позовом умов договору поставки від 06.07.2015 року в частині прийняття та оплати належним чином поставленого товару, тому вимога позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 492 234,97 грн. та реальних збитків у розмірі 27 087,00 грн. підлягає задоволенню. В частині відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог суд першої інстанції дійшов до висновку про відсутність правових підстав для стягнення штрафних санкцій за порушення строків поставки товару, оскільки позивачем за первісним позовом добросовісно виконано умови договору поставки від 06.07.2018 в частині поставки товару, однак відповідач за первісним позовом необґрунтовано відмовився від прийняття поставленого товару.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції від 26.07.2018, відповідач за первісним позовом звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення господарського суду міста Києва від 26.07.2018 у справі №910/12653/16 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні первісних позовних вимог, а зустрічний - задовольнити, посилаючись на порушення та не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги скаржник вказав на те, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення залишено поза увагою факт поставки товару у меншій кількості, ніж передбачена у специфікації та договорі, а також не враховано його права на відмову від товару при поставці у меншій кількості, чим неправильно застосовано положення ст.670 Цивільного кодексу України. Також, судом першої інстанції не досліджено обставини щодо того, що навіть та кількість товару, яку намагався поставити позивач за первісним позовом не відповідає умовами договору щодо по якості поставленого товару. Крім того, скаржник стверджує, що причинно-наслідковий зв'язок між порушенням його зобов'язань та збитками позивача за первісним позовом відсутній, оскільки саме останній не виконав свої зобов'язання за договору відносно поставки належного товару, а збитки отримані внаслідок винних дій самого позивача за первісним позовом. За таких обставин, судом першої інстанції неправильно застосовано норми ст.ст.22, 1166 Цивільного кодексу України, оскільки відсутні будь-які підстави для стягнення з нього упущеної вигоди у сумі 492 234,97 грн. Також, скаржник стверджує, що відмовляючи в задоволенні зустрічного позову суд першої інстанції неправильно застосовано положення ст.ст.629, 624 Цивільного кодексу та не враховано п.7.10 договору поставки.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями апеляційну скаргу відповідача за первісним позовом 13.09.2018 передано на розгляд судді Київського апеляційного господарського суду Скрипці І.М., сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Скрипка І.М., судді Гончаров С.А., Михальська Ю.Б.

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 17.09.2018 відкрито апеляційне провадження та розгляд справи №910/12653/16 призначено до розгляду на 24.10.2018.

Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" № 454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд.

Згідно ч. 6 ст. 147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.

03.10.2018 року в газеті "Голос України" № 185(6940) опубліковано повідомлення про початок роботи Північного апеляційного господарського суду з 03.10.2018 року.

Частиною 5 ст. 31 ГПК України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено - до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.

Актом прийняття-передачі судових справ від 02.10.2018 року справу №910/12653/16 передано до Північного апеляційного господарського суду.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 910/12653/16 передано на розгляд колегії суддів у складі: Руденко М. А.- головуюча суддя; судді - Дідиченко М. А., Пономаренко Є. Ю.

23.10.2018 позивачем за первісним позовом подано до суду відзив на апеляційну скарги, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог законодавства України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.11.2018 відкрито апеляційне провадження та справу №910/12653/16 призначено до розгляду на 22.01.2019.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2019 у зв'язку з перебуванням судді Пономаренка Є.Ю., який входить до складу колегії суддів і не є суддею - доповідачем, у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів: головуючий суддя - Руденко М.А., судді: Дідиченко М.А., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2019 прийнято апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Укргазвидобування" на рішення господарського суду міста Києва від 26.07.2018 у справі №910/12653/16 до провадження у визначеному складі суддів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.01.2019 у справі №910/12653/16 в судовому засіданні оголошено перерву до 21.02.2019.

20.02.2019 представником відповідача за первісним позовом подано до суду письмові пояснення, в яких додатково звертає увагу на факт порушення саме позивачем за первісним позовом умов договору в частині поставки товару, який не відповідав ні кількості, ні якісним умова визначених договором.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.02.2019 у справі №910/12653/16 в судовому засіданні оголошено перерву до 21.03.2019.

21.02.2019 та 21.03.2019 представником позивача за первісним позовом подано до суду додаткові пояснення, в яких стверджує про доведеність реальності упущеної вигоди як різниці між ціною, за якою позивач за первісним позовом придбав товар та ціною, яку скаржник повинен був йому оплати у разі належного виконання ним умов договору поставки.

Представники відповідача за первісним позовом в судовому засіданні, яке відбулося 21.03.2019, підтримали доводи викладенні у апеляційній скарзі з урахуванням письмових пояснень, просили її задовольнити, оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні первісного позову, зустрічний задовольнити у повному обсязі.

В даному судовому засіданні представник позивача за первісним позовом доводи викладенні у відзиві з урахуванням поданих письмових пояснень підтримав у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги та відзиву, з урахування поданих письмових пояснень, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Стосовно первісних позовних вимог про стягнення з відповідача збитків завданих внаслідок неналежного виконання умов договором поставки, що призвело до додаткових витрат, сплачених іншим суб'єктам господарювання за транспортування неприйнятого останнім товару на загальну суму 27 087,00 грн., колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У відповідності до ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 06.07.2015 між товариством з обмеженою відповідальністю "Стальспецмонтаж 21", як постачальником, та публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування" в особі філії Газопромислового управління "Полтавагазвидобування", як покупцем, був укладений договір поставки труб бурильних в асортименті (закупівля товару за власні кошти) (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов'язується поставити покупцеві товар, зазначений в специфікації, що додається до договору та є його невід'ємною частиною, а покупець прийняти та оплатити такий товар.

Найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість договору вказується у специфікації (п. 1.2 Договору).

Загальна вартість договору визначається загальною вартістю товару, вказаного в специфікації до цього договору (п.п.3.1, 3.2 Договору).

Згідно зі специфікацією до Договору (в редакції додаткової угоди № 2 від 23.12.2015) сторони погодили найменування товару - труби бурильні; їх асортимент, кількість, вартість, яка становила 24 611 749,93 грн.; умови поставки - DDP (згідно Інкотермс, редакція 2000); місце поставки - Полтавська обл., с. Селещина, вул. Богдана Хмельницького, буд. 9, центральний склад № 1, ГПУ "Полтавагазвидобування"; строк поставки товару - грудень 2015, січень-березень 2016, граничний термін постачання - протягом 70 календарних днів після отримання письмової заявки на кожну партію окремо.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що постачальник повинен поставити покупцю товар, передбачений цим договором, якість якого підтверджується наявністю сертифіката якості та/або паспортом виробника та відповідає Держстандартам, технічним або іншим умовам, які пред'являються до товару даного виду.

Згідно із п.п.4.1, 4.2 Договору розрахунки проводяться покупцем після пред'явлення постачальником рахунка на оплату товару та підписаного сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника, з урахуванням ПДВ, на умовах, зазначених у специфікації. До рахунка додаються підписаний уповноваженими представниками сторін акт приймання-передачі товару або видаткова накладна.

Датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару або видаткової накладної. Право власності на товар переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної (п.5.3 Договору).

Також, за змістом пункту 5.6 вищевказаного Договору сторони погодили, що постачальник надає на адресу покупцю наступні документи: товаросупровідні документи (товарно-транспортна накладна); сертифікат якості та/або паспорт виробника; відвантажувальна специфікація (акт завантаження) або пакувальний лист.

Згідно із п.6.1.1 Договору покупець зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений товар.

Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і діє до 31.12.2015, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання зобов'язань (п. 10.1 договору).

У відповідності до положень ст.ст.11, 526 Цивільного кодексу України внаслідок укладання Договору між сторонами у справі виникли цивільні права і обов'язки (зобов'язання), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, а одностороння відмова від виконання зобов'язання в силу ст. 525 Цивільного кодексу України не допускається.

Колегія суддів проаналізувавши умови Договору вважає, що останній за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм глави 54 Цивільного кодексу України та §1 глави 30 Господарського кодексу України.

Відповідно до ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Частиною 1 статті 655 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.662 Цивільного кодексу України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару і підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

У свою чергу статтею 675 Цивільного кодексу України передбачено, що товар, який продавець передає або зобов'язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Також статтею 268 Господарського кодексу України встановлено, що якість товарів, які поставляються, повинна відповідати стандартам, технічним умовам, іншій технічній документації, яка встановлює вимоги до їх якості, або зразкам (еталонам), якщо сторони не визначать у договорі більш високі вимоги до якості товарів.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.12.2015 філією відповідача - ГПУ "Полтавгазвидобування" на адресу ТОВ "Стальспецмонтаж 21" був направлений лист №16-11906 з пропозицією здійснити постачання труб бурильних в асортименті згідно з п.1.2 Договору поставки (в редакції додаткової угоди №2), а також повідомити графік постачання для організації роботи комісії з вхідного контролю (а.с.30 т.1).

У відповідь на вказаний лист позивач за первісним позовом листом №4/12-15 від 23.12.2015 повідомив відповідача про готовність здійснити повне відвантаження бурової труби (а.с.31 т.1).

Як свідчать матеріали справи, 24.12.2015 та 25.12.2015 позивач за первісним позовом на виконання умов Договору поставив відповідачу товар, визначений в специфікації (труби бурильні), що підтверджується товарно-транспортними накладними: ВТ № 1 від 24.12.2015, ВТ № 2 від 24.12.2015, ВТ № 3 від 24.12.2015, ВТ № 4 від 24.12.2015, ВТ № 5 від 24.12.2015, ВТ № 6 від 25.12.2015, ВТ № 7 від 25.12.2015, ВТ № 8 від 25.12.2015, ВТ №9 від 25.12.2015 (а.с.32-40 т.1).

Разом із вказаними товарно-транспортними накладними позивачем також надано відповідачу супровідні документи, що передбачались п.5.6 Договору, а саме: сертифікати якості №263 від 17.08.2015, № 264 від 17.08.2015, № 265 від 17.08.2015, № 268 від 23.10.2015, № 269 від 23.10.2015, № 271 від 12.11.2015, № 273 від 25.11.2015, № 275 від 30.11.2015, № 276 від 30.11.2015, № 277 від 04.12.2015, № 278 від 10.12.2015, № 279 від 10.12.2015, № 280 від 10.12.2015, № 281 від 11.12.2015; пакувальні листи № 1 від 24.12.2015, № 2 від 24.12.2015, № 3 від 24.12.2015, № 4 від 24.12.2015, № 5 від 24.12.2015, № 6 від 25.12.2015, № 7 від 25.12.2015, №8 від 25.12.2015, № 9 від 25.12.2015; видаткові накладні № 11 від 24.12.2015, №12 від 24.12.2015, № 13 від 24.12.2015, № 14 від 24.12.2015, № 15 від 24.12.2015, № 16 від 25.12.2015, № 17 від 25.12.2015, № 18 від 25.12.2015, № 19 від 25.12.2015 (а.с.41-72 т.1).

Таким чином, встановлене вище свідчить про здійснення позивачем за первісним позовом на виконання свої зобов'язань за Договору поставки відповідачу товару.

Стосовно посилань відповідач за первісним позовом на недоліки супровідної документації, як на одну із підстав для відмови в прийнятті товару, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 2.1 Договору сторони погодили, що постачальник повинен поставити покупцеві товар, передбачений цим Договором поставки, якість якого підтверджується наявністю сертифіката якості та/або паспортом виробника та відповідає Державним стандартам, технічним та іншим умовам, які пред'являються до товару даного виду.

Також, постачальник надає на адресу покупцеві наступні документи товаросупровідні документи (товарно-транспортна накладна); сертифікат якості та/або паспорт виробника; відвантажувальна специфікація (акт завантаження) або пакувальний лист (п.5.6 Договору).

Як встановлено вище, вказані документи були надані позивачем за первісним позовом при поставці товару 24-25.12.2015.

Доводи відповідача за первісним позовом стосовно відсутності у позивача документів, що підтверджують переміщення товару через митний кордон України, що передбачено умовами Договору, колегією суддів відхиляються виходячи з наступного.

У відповідності до п.5.7 Договору поставки при здійснені перевезення товару автотранспортом, постачальник зобов'язується надати покупцю: для резидента - оригінали акту приймання-передачі товару або видаткової накладної, другий примірник товарно-транспортної накладної (ф. № 1-ТН) та копію товарно-транспортної накладної; для нерезидента - оригінали акту приймання-передачі товару та міжнародної автомобільної накладної (СМР). Якщо постачальник відповідно до умов поставки самостійно здійснює митне оформлення товару, він зобов'язаний надати разом з вищезазначеними документами (для нерезидента), що подаються в копіях, оформлену згідно з законодавством України вантажну митну декларацію (ВМД). Відправлення вказаних в цьому пункті документів здійснюється постачальником протягом 2-х робочих днів з дати поставки, нарочним або рекомендованим листом кур'єрською поштою, але у будь-якому разі не пізніше 5-го числа місяця, наступного за місяцем поставки.

При цьому, згідно із п.5.3 Договору датою поставки товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту прийманні-передачі товару або видаткової накладної. Таким чином, з огляду на те, що відповідач за первісним позовом не прийняв товар, поставлений позивачем, у останнього не настав обов'язок відправити йому документи, визначені п.5.7 Договору.

З огляду на що, посилання відповідача за первісним позовом на відсутність чи недоліки документів, передбачених Договором, є необґрунтованими і не можуть бути підставою для відмови в прийнятті поставленого позивачем товару.

В той же час, колегія суддів приймає до увагу на те, що у специфікації до Договору сторонами було допущено помилку у назві виробника товару, а саме - замість ТОВ "Нафтотрубний завод" зазначено ВАТ "Нафтотрубний завод", оскільки із сертифікату якості, наданого позивачем, вбачається, що виробником даного товару є компанія ООО "Нефтетрубный завод", що зареєстрована у Російській Федерації, а тому доводи відповідача за первісним позовом, що виробником товару є інша особа, а не та, що погоджена сторонами, є необґрунтованими.

Крім того, як на підставу для відмови у прийнятті товару (бурильних труб) відповідач за первісним позовом послався на наявність недоліків у якості товару, що було зафіксовано комісією представників ГПУ "Полтавагазвидобування" у актах від 25.12.2016, 14.01.2016 та 28.01.2016 під час огляду поставлених труб. З цього приводу колегія зазначає наступне.

З умов Договору вбачається, що сторонами передбачено випадок поставки товару неналежної якості та погодили порядок прийняття неякісного товару і його оформлення.

Так, згідно з п.5.9 Договору приймання товару по кількості проводиться відповідно до Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по кількості, затвердженої постановою Держарбітражу № П-6 від 15.06.1965, по якості - Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання за якістю, затвердженої постановою Держарбітражу № П-7 від 25.04.1966 (далі - Інструкція П-7), а також за сертифікатом якості та/або паспортом заводу-виробника. У разі виявлення невідповідності в якості або нестачі товару, виклик представників постачальника - обов'язковий, а представників заводу-виробника - за вимогою покупця.

Як передбачено п.16 Інструкції П-7 при виявленні невідповідності якості поставленої продукції, одержувач призупиняє приймання продукції та складає акт, в якому вказується кількість оглянутої продукції та характер виявлених при прийманні дефектів. Одержувач також зобов'язаний викликати для участі в продовженні приймання продукції та складання двостороннього акту представника відправника, якщо такий виклик передбачений в договорі.

За результатами приймання продукції за якістю та комплектністю з участю представників, складається акт про фактичну якість та комплектність товару, в якому зазначається прізвища, ініціали осіб, які приймали участь в прийманні продукції за якістю та в складанні акта, місце їх роботи, посади, дата та номер документа про повноваження представника на участь в прийманні продукції за якістю та комплектністю; дата та номер телеграми (телефонограми) про виклик представника виробника (відправника) або відмітка про те, що виклик представника виробника (відправника) основними та особовими умовами поставки, іншими обов'язковими правилами або договором не передбачений, тощо (п. 29 Інструкції П-7).

Згідно із п.22 Інструкції П-7 для участі у прийманні продукції повинні виділятися особи, компетентні (по роду роботи, за освітою, з досвіду трудової діяльності) у питаннях визначення якості та комплектності для приймання продукції.

Відповідно до п.23 Інструкції П-7 представникові, уповноваженому для участі в прийманні продукції за якістю та комплектністю, видається належно оформлене і завірене печаткою підприємства разове посвідчення за підписом керівника підприємства (організації) або його заступника.

У відповідності до п.30 Інструкції П-7 акт повинен бути підписаний усіма особами, які брали участь в перевірці якості та комплектності продукції. Особа, яка не згодна зі змістом акту, зобов'язана підписати його із застереженням про свою незгоду і викласти свою думку. В акті перед підписом осіб, які брали участь у прийманні, повинно бути зазначено, що ці особи попереджені про те, що вони несуть відповідальність за підписання акту, що містить дані, які не відповідають дійсності.

Разом з тим, як вірно було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, прийняття товару за якістю та складання актів про неналежну якість товарів відповідач за первісним позовом здійснив з порушенням вимог, встановлених Інструкцією П-7.

Так, як свідчать матеріали справи, при виявленні невідповідності якості поставленої продукції ГПУ "Полтавгазвидобування" приймання продукції не призупинило, при цьому склало акти, зміст яких не відповідає вимогам, передбаченим п.п.29, 30 вказаної Інструкції.

Крім того, як слідує з матеріалів справи, для приймання та огляду поставленого товару 25.12.2015 14.01.2016 та 28.01.2016 представник позивача за первісним позовом не викликався, не зважаючи на приписи Інструкції П-7 та умови п.5.9 Договору поставки, відповідно до яких у разі виявлення невідповідності в якості товару, виклик представників постачальника є обов'язковим.

Надані відповідачем за первісним позовом акти про відмову представника ТОВ "Стальспецмонтаж 21" ОСОБА_7 від підписання протоколу роботи комісії з вхідного контролю ГПУ "Полтавгазвидобування" від 27.01.2016 та актів приймання ТМЦ від 25.12.2015 та 28.01.2016, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки із вказаних актів не вбачається, що зазначений представник ТОВ "Стальспецмонтаж 21" був присутній при огляді товару та входив до складу комісій, яка здійснювала цей огляд. До того ж, як вбачається з матеріалів справи, ні ОСОБА_7 (що вказаний в актах відмови від підпису як представник позивача), ні ТОВ "Стальспецмонтаж 21" не отримували виклик від ПАТ "Укргазвидобування" та/або з ГПУ Полтавагазвидобування" для участі у прийманні товару та складання двосторонніх актів.

Таким чином, акти, надані ПАТ "Укргазвидобування" в якості доказу поставки позивачем за первісним позовом неякісного товару, були складені з порушенням вимог, встановлених законом, у зв'язку з чим вони відхиляють як неналежні докази щодо обставин, на які посилається відповідач за первісним позовом.

Більше того, згідно з п.30 Інструкції № П-7 якщо між виробником (відправником) і одержувачем виникнуть розбіжності про характер виявлених дефектів і причини їх виникнення, то для визначення якості продукції одержувач зобов'язаний запросити експерта бюро товарних експертиз, представника відповідної інспекції за якістю або іншої компетентної організації.

Разом з цим, в порушення вищезазначених вимог та, незважаючи на пропозиції позивача за первісним позовом (викладені у листі №5/12-15 від 29.12.2015 (а.с.76 т.1)) щодо необхідності залучення незалежного експерта для визначення якості товару, відповідач не запросив експерта компетентної організації для визначення якості товару, що є його обов'язком.

У той же час, таке експертне дослідження товару було проведене за ініціативою позивача за первісним позовом, за результатами якого ТОВ "Експертнафтогаз" складено висновки про проведення неруйнівного контролю №1-6 від 17.01.2016 (а.с.100-105 т.1). Зазначеними висновками, що містяться в матеріалах справи, підтверджено відповідність товару в асортименті ГОСТу Р 50278-92 та АРІ 5DP та відсутність недопустимих дефектів у ньому. Також висновками експертних установ Державного підприємства "Карпатський експертно-технічний Центр Держапраці" №26.09.25.0012 від 19.01.2016, Полтавської Торгово-Промислової Палати № В-36 від 19.01.2016 та протоколами випробувань випробувального центру "Ставан-Тест" № А-61 від 04.02.2016, № А-62 від 04.02.2016 № А-63 від 04.02.2016, виконаних на замовлення ТОВ "Нафтотрубний завод", підтверджено відповідність поставленого товару за Договором встановленим у нормативних документах якісним характеристикам (а.с.106-120 т.1).

Відносно посилань відповідача за первісним позовом на невідповідність нанесеного маркування ("ПН-73-9-Р-945-167") технічним характеристикам частини товару (щодо діаметру труби), колегія суддів їх відхиляє, оскільки згідно з умовами ГОСТу Р 50278-92 прохідний отвір згаданої бурильної труби з маркуванням "ПН-73-9-Р-945-167" повинен відповідати значенню - 54,64 мм., а не 41 мм, як було вказано комісією в протоколі від 27.01.2016 року. Вказані обставини підтверджують відсутність кваліфікації членів комісії та спеціалізованих знань для належного здійснення ними приймання товару.

Зважаючи на встановлені обставини справи, доводи відповідача за первісним позовом щодо недоліків якості та кількості товару, запропонованого до поставки за Договором, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки не підтверджуються належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.76, 77 ГПК України, що свідчить про неналежне виконання ним своїх зобов'язань щодо прийняття поставленого товару.

Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що в порушення умов Договору відповідач за первісним позовом безпідставно відмовився прийняти поставлений позивачем згідно із специфікацією товару.

У відповідності до положень ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із ч.1 ст.224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов'язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов'язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною (ч.2 ст.224 Господарського кодексу України).

Згідно із п.2 ч.1 ст.225 Господарського кодексу України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема, включаються додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною.

Обов'язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, протиправність дій цієї особи, причинного зв'язку між діями особи та збитками, які складають об'єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Отже, при вирішенні спорів про відшкодування збитків господарському суду слід встановлювати факт заподіяння збитків відповідачем, наявність його вини та причинно-наслідкового зв'язку між неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача та заподіяними збитками, а також доведеність розміру збитків.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, внаслідок неприйняття поставленого товару позивач за первісним позовом зазнав збитків у розмірі додаткових витрат, сплачених іншим суб'єктам господарювання за транспортування неприйнятого відповідачем товару на загальну суму 27 087, 00 грн., а саме: ФОП Полтавському О.В. на суму 3 000,00 грн, що підтверджується договором-заявкою №24/12-1 від 24.12.2015 на перевезення вантажу автотранспортом, актом №41 приймання-передачі наданих послуг від 25.12.2015, товарно-транспортною накладною ВТ №5 від 24.12.2015, платіжним дорученням №699 від 28.12.2015 на оплату 3 000,00 грн за транспортні послуги (а.с.122-124 т.1); ТОВ "Автотімтранс" на суму 18 900,00 грн, що підтверджується договором-дорученням №483 на організацію перевезення вантажів та надання організаційних послуг від 24.12.2015, товарно-транспортними накладеними ВТ № 1 від 24.12.2015, ВТ № 2 від 24.12.2015, ВТ № 3 від 24.12.2015, ВТ № 4 від 24.12.2015, ВТ № 9 від 25.12.2015; платіжними дорученнями №706 від 29.12.2015 на оплату 5 300,00 грн та № 702 від 29.12.2015 на оплату 13 600,00 грн за авто послуги (а.с.125-130 т.1); ТОВ "Гаранттранссервіс" на суму 5 187,00 грн, що підтверджується рахунком-фактурою №СФ-А0218 від 25.12.2015 на оплату транспортних послуг та платіжним дорученням №698 від 28.12.2015 на оплату 5 187,00 грн за транспортні послуги (а.с.131-132 т.1).

Вказані витрати позивач за первісним позовом поніс внаслідок необґрунтованої відмови відповідача від прийняття поставленого товару, отже в діях останнього міститься склад цивільного (господарського) правопорушення.

У відповідності до положень ст.ст.22, 623 Цивільного кодексу України відшкодуванню підлягають збитки, що завдані правопорушенням. Тобто, відшкодуванню підлягають збитки, які знаходяться у причинному зв'язку з правопорушенням. За таких умов визнається, що причинний зв'язок між порушенням та збитками має бути безпосереднім або прямим.

Протиправною є поведінка особи з порушенням норм законодавства. Якщо зобов'язання виникає з договору, то протиправною визнається поведінка боржника, що порушує умови договору та закону. В даному випадку відповідачем за первісним позовом порушені зобов'язання, визначені умовами Договору, що також свідчить про наявність в його діях вини в невиконання умов Договору.

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою відповідача за первісним позовом і збитками полягає в тому, що в наслідок неналежного виконання умов Договором, призвело до додаткових витрат, сплачених іншим суб'єктам господарювання за транспортування неприйнятого останнім товару на загальну суму 27 087,00 грн.

Отже, зважаючи на те, що матеріалами справи підтверджуються витрати понесені позивачем у зв'язку з доставкою товару за договором поставки сплачені на користь іншого суб'єкта господарювання, який здійснював транспортування товару колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в цій частині та вважає, що правомірно було задоволено первісні позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 27 087,00 грн збитків.

Щодо первісних позовних вимог про стягнення з відповідача 492 234,97 грн. збитків у вигляді упущеної вигоди, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог в цій частині, зважаючи на наступне.

Збитки у вигляді упущеної вигоди позивач за первісним позовом визначає як різниця між ціною, за якою він придбав товар та ціною товару, яку відповідач повинен був оплатити йому у разі належного виконання ним умов Договору поставки.

Так, позивач за первісним позовом стверджував, що відповідно до договору купівлі-продажу №29/5-1 від 29.05.2015, укладеного між ТОВ «СТАЛЬСПЕЦМОНТАЖ 21» та ТОВ «ВЕЛНАДРАСЕРВІС», він придбав товар, що в подальшому став предметом Договору поставки від 06.07.2015, за ціною, що у редакції додаткової угоди №1 до договору купівлі-продажу №29/5-1 від 29.05.2015 становить 24 119 514,96 грн. (а.с.136-140 т.3).

За Договором поставки від 06.07.2015, укладеного між сторонами, ціна товару (в редакції додаткової угоди №2) становить 24 611 749,93 грн.

З огляду на що, позивач за первісним позовом розрахував розмір упущеної вигоди наступним чином: 24 611 749, 93 грн. - 24 119 514, 96 грн. = 492 234, 97 грн.

Задовольняючи первісні позовні вимоги в цій частині суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що позивач за первісним позовом зазнав збитків у вигляді упущеної вигоди (неодержаного прибутку) внаслідок порушення відповідачем умов Договору поставки в частині прийняття та оплати належними чином поставленого товару, що свідчить про наявність в його діях повного складу цивільного правопорушення (вина та протиправна поведінка, причинний зв'язок між протиправною поведінкою і спричиненою шкодою).

Проте, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції данні висновки зроблені внаслідок неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи щодо наявності повного складу цивільного правопорушення у діях відповідача за первісним позовом, тобто підстав цивільно-правової відповідальності останнього, з огляду на таке.

За змістом статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків.

Частиною другою статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з приписами частини другої статті 217 Господарського кодексу України у сфері господарювання застосовуються господарські санкції, однією з яких є відшкодування збитків.

У відповідності до положень ст.224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин повинен відшкодувати спричинені ним збитки суб'єкту, права чи законні інтереси якого були порушені. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата чи пошкодження її майна, а також неотримання доходів, які управнена сторона отримала б при належному виконанні зобов'язання іншою стороною.

Частиною першою статті 225 Господарського кодексу України визначено, що до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб'єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов'язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов'язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані. Звернення з вимогою про відшкодування збитків як неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені ним доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Крім того, яку вже зазначалось вище, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків (включаючи упущену вигоду), необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини заподіювача збитків. Відсутність хоча б одного з цих елементів унеможливлює стягнення збитків (у тому числі упущеної вигоди).

Як зазначалося вище, позивач за первісним позовом розраховує вартість заявлених до стягнення збитків як різницю між ціною, за якою останній відповідно до Договору купівлі-продажу №29/5-1 від 29.05.2015 придбав товар у ТОВ «ВЕЛНАДРАСЕРВІС» за 24 119 514,96 грн., та ціною товару, яку відповідач за первісним позовом повинен був оплати йому у разі належного виконання відповідачем умов Договору поставки, яка становить 24 611 749,93 грн. Тобто, позивачем заявлено до стягнення з відповідача розмір упущеної вигоди (неотриманого прибутку) на загальну суму 492 234,97 грн.

В той же час, колегія суддів відзначає, що позивачем за первісним позовом в розумінні ст.ст.76, 77 ГПК України не надано належних та допустимих доказів на підтвердження реальності отримання доходів на заявлену до стягнення суму.

Посилання позивача за первісним позовом на Договір купівлі-продажу №29/5-1 від 29.05.2015, колегією суддів відхиляються, оскільки в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази того, що саме даний товар був запропонований на виконання умов Договору від 06.07.2015 до поставки відповідачу. Більше того, у відповідності до наданих позивачем за первісним позовом на виконання умов Договору від 06.07.2015 сертифікатів якості замовником товару є NOTHERN TRADING LIMITED, а правовою підставою поставки - договір (контракт) №055 від 23.07.2015 (а.с.50-63 т.1).

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що товар залишився у власності позивача за первісним позовом, належних та допустимих доказів того, що замовником ( покупцем даного виду товару) може бути тільки відповідач за первісним позовом надано не було, отже ТОВ «Стальспецмонтаж 21» не позбавлено можливості в подальшому реалізувати товар та отримати прибуток.

Враховуючи викладене та недоведеність позивачем за первісним позовом існування всіх елементів цивільного правопорушення, за наявності яких приписи чинного законодавства України пов'язують можливість стягнення з відповідача завданих збитків, колегія суддів вважає, що вимогу позивача за первісним позовом щодо стягнення з відповідача збитків у вигляді упущеної вигоди в розмірі 492 234,97 грн. суд першої інстанцій дійшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Стосовно зустрічних позовних вимог про стягнення з позивача за первісним позовом 6 251 384,49 грн. штрафу та 4 528 561,99 грн. пені, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині, зважаючи на наступне.

За позицією позивача за зустрічним позовом, відповідач за зустрічним позовом допустив неналежне виконання умов договору поставки труб бурильних в асортименті від 06.07.2015 року щодо своєчасної поставки товару.

В силу ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України та ст.193 Господарського кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст.ст.610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Як видно з умов договору , а саме пунктом 7.10 сторони в добровільному порядку погодили, що у разі невиконання постачальником взятих на себе зобов'язань з поставки товару у строки, зазначені у специфікації до даного Договору, останній сплачує пеню у розмірі 0,1 % від вартості непоставленого або недопоставленого товару за кожен день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково сплачує штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого або недопоставленого товару.

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов'язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Як встановлено вище, відповідачем за первісним позовом добросовісно виконано умов договору в частині поставки товару, проте відповідач за первісним позовом в порушення умов договору поставки від 06.07.2015 року безпідставно відмовився прийняти поставлений згідно із специфікацією товару

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено в задоволенні зустрічних позовних вимог про стягнення з позивача за первісним позовом 6 251 384,49 грн. штрафу та 4 528 561,99 грн. пені., оскільки вини відповідача за зустрічним позовом щодо несвоєчасної поставки товару не встановлено.

Оскільки зустрічні позовні вимоги визнано необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, тобто вирішено по суті, колегія суддів відхиляє заяву про застосування строків позовної давності, яка викладена позивачем за первісним позовом у відзиві (а.с.186-191 т.3).

Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги підлягають задоволенню в частині скасування рішення суду першої інстанції щодо задоволення первісного позову в частині стягнення з ПАТ «Укргазвидобування» упущеної вигоди в розмірі 492 234,97 грн., в іншій частині рішення господарського суду міста Києва від 26.07.2018 у справі №910/12653/16 залишити без змін.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.269, 275, 277, 282 Господарського процесуального кодексу України, Київський апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» на рішення господарського суду міста Києва від 26.07.2018 у справі №910/12653/16 задовольнити частково.

Рішення господарського суду міста Києва від 26.07.2018 у справі №910/12653/16, щодо первісного позову в частині стягнення упущеної вигоди в розмірі 492 234,97 грн. скасувати.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Матеріали справи №910/12653/16 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст судового рішення складено 17.04.2019 р.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Дідиченко

В.В. Сулім