ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2019 року м. Черкаси

справа № 925/1389/18

Господарський суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Скиби Г.М., за участю секретаря судового засідання Макарченко Н.П., у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду розглянув справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Кочубій, Кіровоградська область, Новоархангельський район, с. Кальниболота, вул. Центральна, 82

в особі голови комісії з припинення ОСОБА_1, Миколаївська область, м. Первомайськ, пров. Робочий, 6

до товариства з обмеженою відповідальністю Екопромтранс, м. Черкаси, вул. Молоткова, 85

про стягнення 80 467,20 грн. штрафу за неналежне виконання умов договору,

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: ОСОБА_2 адвокат, за довіреністю;

від відповідача: ОСОБА_3 адвокат, за ордером.

Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма Кочубій в особі голови комісії з припинення ОСОБА_1 звернулося в господарський суд Черкаської області з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю Екопромтранс про стягнення 80 467,20 грн. штрафу за неналежне виконання зобовязань за договором поставки від 05.06.2018р. №05/06-КОЧ та відшкодування судових витрат.

В розгляді справи оголошувалась перерва:

з 18.02.2019р. до 12:00 год. 22.02.2019р.;

з 13.03.2019р. до 14:30 год. 02.04.2019р.

В судовому засіданні:

Представник позивача вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Вказав на постачання позивачу товару неналежної якості. Наполягав на стягненні штрафу за порушення умов договору.

Представник відповідача стверджує про неналежність доказів позивача, а саме протоколу випробувань від 23.08.2018р. та експертного висновку №120-1069, оскільки при відібранні зразків товару був відсутній представник відповідача у звязку з його неповідомленням позивачем. Також представник відповідача вказав на порушення позивачем правил відбору товару з партії для проведення дослідження третіми особами. Надано відеодокази перевірки тарованих мішків у господарстві позивача. Просить в позові відмовити. Надано письмовий відзив на позов.

Позивач не змінив підставу чи предмет спору.

Сторони не змогли вирішити спір в позасудовому порядку. Сторони повідомили, що надали суду всі докази по справі.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення учасників, судом встановлено такі взаємовідносини сторін та обставини:

05.06.2018р. між товариством з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Кочубій» (ОСОБА_4, Позивач у справі) та товариством з обмеженою відповідальністю «Екопромтранс» (Постачальник, Відповідач у справі) було укладено договір поставки №05/06-КОЧ (далі Договір, а.с. 11-13), за умовами якого Постачальник зобов'язується передати покупцеві товар, а ОСОБА_4 зобов'язується прийняти та оплатити товар на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 1.2 Договору вартість, кількість, асортимент, найменування товару, а також умови та строк поставки визначаються сторонами в специфікації до договору, яка є його невід'ємною частиною.

У відповідності до п. 4.1 Договору на підставі підписаної сторонами специфікації №1 від 05.06.2018р. до Договору (а.с. 14) Постачальник зобов'язувався в строк до 20 липня 2018р. передати у власність ОСОБА_4 мішки типу М ПП 105x55/UА (надалі товар) з поліпропіленової тканини з нанесенням зображення способом флексодруку, щільністю не менше 75 г/м2, розривним навантаженням тканини за основою 740 Н (кгс), за утоком - 770 Н (кгс), вагою виробу не менше 100 гр. з обробленням швів:

верх (горловина) мішка - відкритий опалений зріз тканини,

низ (дно) мішка підігнутий зріз тканини підгинається назовні мішка і прошивається однонитковим ланцюговим стібком, колір мішка білий. Граничне відхилення по лінійним розмірам мішка ± 1 см.

Поставка товару мала здійснюватися в кількості та за адресами:

- 18000 штук - вул. Героїв Врадіївщини, 112, смт. Врадіївка Миколаївської області;

- 5000 штук - вул. Янковенко, с. Чорна Кам'янка Маньківського району Черкаської області;

- 14000 штук - вул. Шевченка, 7, с. Юшківці Оратівського району Вінницької області;

- 13800 штук - вул. Соборна, 30, с. Велика Вулига Тиврівського району Вінницької області.

Згідно видаткових накладних:

- №494 від 17.07.2018р. поставлено товар в кількості 18000 шт. на суму 95040,00 грн. з ПДВ (а.с. 15);

- №497 від 17.07.2018р. поставлено товар в кількості 5000 шт. на суму 26400,00 грн. з ПДВ (а.с. 18);

- №498 від 17.07.2018р. поставлено товар в кількості 14000 шт. на суму 73920,00 грн. з ПДВ (а.с. 16);

- №499 від 17.07.2018р. поставлено товар в кількості 13800 шт. на суму 72864,00 грн. з ПДВ (а.с. 17).

Згідно вказаних видаткових накладних Постачальником було поставлено на обєкти ОСОБА_4 товар в кількості 50800 шт. на загальну суму 268224 грн. станом до 18.07.2018р.

В Розділі 7 Договору сторонами було погоджено, що в разі виявлення недостачі, невідповідності якості/комплектності супровідним документам на товар та/або вимогам державних стандартів/технічних умов товару, наданого Постачальником або Перевізником, ОСОБА_4 зобов'язаний викликати представника Постачальника для прийняття участі у складанні двостороннього акту. Таке повідомлення надсилається Покупцем (п. 7.4 Договору) Постачальнику засобами факсимільного зв'язку та/або електронною поштою за реквізитами Постачальника, що вказані в розділі 12 Договору.

Позивач вказує, що Покупцем було виявлено невідповідність товару згідно домовленостей, закріплених Договором та специфікацією №1 від 05.06.2018р., про що відповідно п.7.4 Договору було письмово повідомлено Постачальника засобами електронної пошти (копія скріншотів а.с. 21) та поштовим звязком Укрпошти за адресою, вказаною в Договорі листом-повідомленням за вих. №230 від 24.07.2018р. (а.с. 19) про необхідність прибуття повноважного представника до позивача 26.07.2018р. для врегулювання спірних обставин та складання відповідного двостороннього акту невідповідності товару.

26.07.2018р. Постачальник не виконав договірні зобов'язання в повній мірі та направив представника лише за адресою місця поставки по вул. Янковенко в с. Чорна Кам'янка Маньківського району Черкаської області, проігнорувавши лист повідомлення про необхідність прибуття в інші місця поставки. За твердженням позивача, після огляду товару представники Постачальника (відповідача) відмовились фіксувати факт порушення договірних зобов'язань та підписувати двосторонній акт.

Згідно з п. 7.4 Договору в разі неявки представника Постачальника акт про недопоставку та/або поставку неякісного товару складається Покупцем одноособово та є обов'язковим для сторін.

Враховуючи неявку представника Постачальника на адреси місць поставки (крім адреси місця поставки по вул. Янковенко в с. Чорна Кам'янка, Маньківський район, Черкаська область з відмовою скласти акт невідповідності товару) з метою фіксації порушення умов Договору, Позивачем одноособово, відповідно до п. 7.4 Договору, було складено акти невідповідності товару умовам Договору.

27.07.2018р. були складені акти невідповідності поставленого товару (а.с. 22-25):

- в ОСОБА_4 №1 встановлена невідповідність товару, поставленого згідно видаткової накладної №497 від 17.07.2018р. (с. Вікторівка Маньківського району Черкаської області), що стосується, зокрема, але не виключно, ваги поставленого товару (при цьому контрольна вага не зазначена);

- в ОСОБА_4 №2 встановлена невідповідність товару, поставленого згідно видаткової накладної №494 від 17.07.2018р. (смт. Врадіївка Миколаївської області), що стосується, зокрема, але не виключно, ваги поставленого товару, який при контрольному зважуванні був нижчий заявленого в домовленостях сторін та складав фактично 62,8 гр. (замість заявлених 100 гр.), що безпосередньо впливає на технічні характеристики товару та його використання за цільовим призначенням (фактично мішки не витримують необхідне/заявлене навантаження) та є порушенням умов Договору;

- в ОСОБА_4 №3 встановлена невідповідність товару, поставленого згідно видаткової накладної №498 від 17.07.2018р. (с. Юшківці Оратівського району Вінницької області), що стосується, зокрема, але не виключно, ваги поставленого товару, який при контрольному зважуванні був нижчий заявленого в домовленостях сторін та складав фактично 62,8 гр. (замість заявлених 100 гр.), що безпосередньо впливає на технічні характеристики товару та його використання за цільовим призначенням (фактично мішки не витримують необхідне/заявлене навантаження) та є порушенням умов Договору;

- в ОСОБА_4 №4 встановлена невідповідність товару, поставленого згідно видаткової накладної №499 від 17.07.2018р. (с. Велика Вулига Тиврівського району Вінницької області), що стосується, зокрема, але не виключно, ваги поставленого товару, який при контрольному зважуванні був нижчий заявленого в домовленостях сторін та складав фактично 62,8 гр. (замість заявлених 100 гр.), що безпосередньо впливає на технічні характеристики товару та його використання за цільовим призначенням (фактично мішки не витримують необхідне/заявлене навантаження) та є порушенням умов Договору.

У вказаних вище ОСОБА_4 засвідчив, що керуючись ст. 690 ЦК України прийме товар на відповідальне зберігання до моменту фактичного повернення Постачальнику у строк не більше 5 календарних днів з дати отримання даного акту.

За твердженням позивача, поставлений товар підлягав поверненню Постачальнику, а відповідно обов'язки Постачальника по поставці товару в передбачений Договором та специфікацією №1 від 05.06.2018р. термін є невиконаними.

Позивач направив претензію за вих. №195 від 03.08.2018 р. (а.с. 26) на адресу ТОВ «Екопромтранс» з вимогою замінити поставлену партію товару у звязку з невідповідністю якості товару умовам укладеного Договору. Як доказ неналежної якості товару до претензії було долучено копії ОСОБА_4 невідповідності поставленого товару.

Враховуючи п. 7.4 Договору, вказана вище претензія була направлена також на електронну пошту ТОВ «Екопромтранс» (скріншоти зображення а.с. 29).

16.08.2018р. Постачальник забрав частину товару через уповноваженого представника відповідача ОСОБА_5 (довіреність від 15.08.2018р., а.с. 30) в кількості 13800 шт. мішків на суму 72864 грн. в місці поставки с. Велика Вулига з підписанням акту повернення товару (а.с. 31).

16.08.2018р. Постачальник забрав частину товару через уповноваженого представника відповідача ОСОБА_5 (довіреність від 15.08.2018р., а.с. 32) в кількості 14000 шт. на суму 73920 грн. мішків в місці поставки с. Юшківці з підписанням акту повернення товару (а.с. 33).

Загальна кількість повернутого/забраного товару відповідачем (мішків) становить 27800 шт. на загальну суму 146784 грн.

На даний час в Позивача на зберіганні перебуває/залишається товар на загальну кількість 23000 шт. на суму 121440 грн., яку Постачальник по Договору не має наміру забирати, в свою чергу Позивач не може відправити товар за свій рахунок, з подальшим відшкодуванням, оскільки Відповідач відмовляється назвати місце поставки, не реагує на телефонні дзвінки, не приймає участі в письмовому листуванні та фактично зайняв нейтральну позицію до спірної ситуації.

Позивач вказує, що своїми діями Постачальник погоджується з фактом поставки неякісного товару та має обов'язок згідно Договору забрати його, проте поряд з обов'язком забрати товар, Договором та чинним законодавством передбачено обов'язок замінити товар на товар належної якості в строки, обумовлені договором.

Пунктом 8.3 Договору передбачено, що у випадку несвоєчасної передачі товару Постачальник сплачує ОСОБА_4 штраф у розмірі 10% від вартості несвоєчасно поставленої партії товару, з урахуванням ПДВ.

Загальна сума поставленої партії товару згідно видаткових накладних складає 268224 грн. Сума штрафу (10%) становить 26 822,40 грн.

Згідно п. 7 ст. 269 ГК України, у разі поставки товарів неналежної якості покупець (одержувач) має право стягнути з виготовлювача (постачальника) штраф у розмірі, передбаченому статтею 231 цього Кодексу, якщо інший розмір не передбачено законом або договором.

Відповідно до п. 8.4 Договору у випадку поставки товару неналежної якості, а також невиконання Покупцем обов'язку по заміні товару неналежної якості, Постачальник сплачує ОСОБА_4 штраф в розмірі 20% від вартості товару неналежної якості.

З метою встановлення якісних показників надісланого товару Позивачем та АФ «Хлібороб» у формі ТОВ (як правонаступником Товариства) додатково було замовлено випробування товару, поставленого на умовах Договору, Регіональною торгово-промисловою палатою Миколаївської області.

Відібрані проби були направлені в «Випробувальну лабораторію харчової продукції та продукції легкої промисловості» Міністерства економічного розвитку і торгівлі України Державного підприємства «Черкаський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації (ДП «Черкасистандартметрологія»)».

В результаті отриманих висновків, що підтверджується протоколом випробувань №3679/18-ВЦ/1 від 23.08.2018р. (а.с. 34-35) та засвідчується експертним висновком №120-1069 від 19.09.2018р. (а.с. 36-37) випробувальною лабораторією харчової продукції та продукції легкої промисловості було встановлено невідповідність поставленого товару домовленостям, закріпленим в Договорі, що є прямим порушенням договірних зобов'язань.

Згідно п.8.4 Договору штраф за поставку товару неналежної якості, а також по невиконаному обов'язку по заміні товару неналежної якості складає 53 644,80 грн. (20% від суми поставки).

Позивачем на адресу Відповідача надіслано претензію про погашення заборгованості за вих. №302 від 14.09.2018р. з розрахунком боргу з вимогою в добровільному порядку перерахувати штрафні санкції в сумі 80467,20 грн. за невиконання умов Договору (а.с. 38-39).

Претензія отримана Відповідачем 27.09.2018р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за №049 (а.с. 42).

Претензія залишилась без відповіді та задоволення.

Відповідач порушив домовленості сторін та не здійснив вчасну заміну/поставку товару, що стало причиною звернення Позивача до суду для захисту порушеного права та стягнення штрафних санкцій.

На запитання головуючого представники сторін заявили:

про відсутність будь-яких інших доказів на підтвердження своїх доводів і пояснень;

про відсутність потреби у витребуванні інших доказів від учасників провадження у справі та інших осіб;

про можливість завершення дослідження обставин справи.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, враховуючи пояснення представників сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають до задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з положеннями постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012р. №6 «Про судове рішення» рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто зясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Згідно статутних документів позивач та відповідач є самостійними юридичними особами та субєктами господарювання на ринку сільськогосподарського виробництва України.

Місце проведення господарської діяльності відповідає місцю їх реєстрації приписи ст. 93 ЦК України.

З 24.07.2018р. товариство з обмеженою відповідальністю «Агрофірма «Кочубій» знаходиться в стані реорганізації шляхом приєднання до АФ «Хлібороб» у формі ТОВ. В зв'язку з цим головою комісії з припинення, згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 43-46) призначено ОСОБА_1.

Згідно ч. 3 ст. 5 Господарського кодексу України (далі - ГК України) субєкти господарювання та інші учасники відносин у сфері господарювання повинні здійснювати свою діяльність у межах встановленого правового господарського порядку, додержуючись вимог законодавства.

Частина 2 ст. 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачає зобовязання особи при здійсненні своїх прав утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

За приписами ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Статтею 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Суд погоджується з доводами учасників, що їх дії були направлені на настання певних юридичних наслідків, що охоплюється положеннями ст.ст. 4, 11 Цивільного кодексу України.

Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Між сторонами виникли та існують договірні відносини оплатної поставки товару (мішки типу М ПП 105x55/UА з поліпропіленової тканини з нанесенням зображення способом флексодруку) на підставі письмового строкового оплатного двостороннього консенсуального договору поставки від 05.06.2018р. №05/06-КОЧ.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає з характеру відносин сторін.

Відносини купівлі-продажу урегульовані Главою 54 ЦК України, відповідно до положень якої за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві) та отримати розрахунок, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Поставка є різновидом відносин купівлі-продажу з використанням майна не для власного (особистого) споживання.

Згідно ч.1 ст. 173 ГК України зобовязання, що виникає між субєктами господарювання, в силу якого один субєкт зобовязаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого субєкта, або утриматися від певних дій, а інший субєкт має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку, є господарським зобовязанням.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобовязання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Договір поставки товарів (з доставкою) від 05.06.2018р. №05/06-КОЧ не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним та не розірваний в установленому порядку. Суд також враховує презумпцію правомірності правочину (положення ст. 204 ЦК України).

Статтею 193 ГК України передбачено, що суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом.

Відповідно до п. 1-3 ч.1 ст. 678 ЦК України, покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості користування товаром за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором:

пропорційного зменшення ціни;

безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

П.2 ч.2 ст. 678 ЦК України встановлено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право вимагати заміни товару.

Виходячи з положень та приписів ч.6 ст. 269 ГК України постачальник (виробник) зобов'язаний за свій рахунок усунути дефекти виробу, виявлені протягом гарантійного строку, або замінити товари, якщо не доведе, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу.

Пунктом 7.5 Договору визначено, що в разі недопоставки товару та/або поставки товару неналежної якості Постачальник зобов'язаний за власний рахунок не пізніше наступного дня з моменту отримання від ОСОБА_4 претензії з доданим до неї актом про недопоставку та/або поставку неякісного товару, допоставити товар та/або усунути недоліки або замінити неякісний товар на товар належної якості.

Частиною 8 ст. 269 ГК України встановлено, що позови, що випливають з поставки товарів неналежної якості, можуть бути пред'явлені протягом шести місяців з дня встановлення покупцем у належному порядку недоліків поставлених йому товарів.

Судом встановлено і підтверджено позивачем доставку йому партій товару відповідачем 17.07.2018р. згідно видаткових накладних:

- №494 від 17.07.2018р. поставлено товар в кількості 18000 шт. на суму 95040,00 грн. з ПДВ (а.с. 15);

- №497 від 17.07.2018р. поставлено товар в кількості 5000 шт. на суму 26400,00 грн. з ПДВ (а.с. 18);

- №498 від 17.07.2018р. поставлено товар в кількості 14000 шт. на суму 73920,00 грн. з ПДВ (а.с. 16);

- №499 від 17.07.2018р. поставлено товар в кількості 13800 шт. на суму 72864,00 грн. з ПДВ (а.с. 17).

Згідно вказаних видаткових накладних Відповідачем було поставлено на обєкти Позивача товар загалом в кількості 50800 шт. на загальну суму 268224 грн. - до 20.07.2018р. як обумовлено договором. Тобто умови договору щодо строку поставки Відповідачем виконані повністю і Позивачем не спростовані належним чином, тому підстави для застосування запропонованих санкцій до відповідача - відсутні. В задоволенні вимоги про накладення штрафу 26 822,40 грн. (10% від вартості несвоєчасно поставленого товару) належить відмовити за необгрунтованістю, безпідставністю та недоведеністю.

Відповідно до статті 264 Господарського кодексу України матеріально-технічне постачання та збут продукції виробничо-технічного призначення і виробів народного споживання як власного виробництва, так і придбаних у інших суб'єктів господарювання, здійснюються суб'єктами господарювання шляхом поставки, а у випадках, передбачених цим Кодексом, також на основі договорів купівлі-продажу. Законодавством можуть бути передбачені особливості поставки окремих видів продукції виробничо-технічного призначення або виробів народного споживання, а також особливий порядок здійснення поставки продукції для пріоритетних державних потреб. Основні вимоги щодо укладення та виконання договорів поставки встановлюються цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

За приписами статті 271 Господарського кодексу України Кабінет ОСОБА_6 України відповідно до вимог цього Кодексу та інших законів затверджує Положення про поставки продукції виробничо-технічного призначення та поставки виробів народного споживання, а також Особливі умови поставки окремих видів товарів.

Постановою Верховної ОСОБА_6 України від 12.09.1991 «Про порядок дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР» передбачено, що до прийняття відповідних актів України на її території застосовуються акти законодавства Союзу РСР з питань, які не врегульовані законодавством України, за умови, що вони не суперечать Конституції і законам України. Таким чином, і, оскільки у статті 271 Господарського кодексу України передбачено, що Кабінет ОСОБА_6 України відповідно до вимог цього кодексу та інших законів затверджує Положення про поставки продукції виробничо-технічного призначення та поставки виробів народного споживання, однак вказані документи ще не прийняті, при вирішенні спорів, повязаних з поставкою продукції і товарів необхідно керуватися Положеннями про поставки продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання, стандартами, іншою обовязковою для сторін нормативно-технічною документацією, Інструкціями про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю (№ П-6) та якістю (№ П-7), а також договором.

Як встановлено судом під час розгляду справи та вбачається зі змісту пункту 7.3 договору поставки, порядок і терміни приймання продукції за кількістю і якістю визначається інструкціями П-6, П-7 та умовами цього договору.

Статтею 674 ЦК України передбачено, що відповідність товару вимогам законодавства підтверджується способом та в порядку, встановленими законом та іншими нормативноправовими актами.

У сфері матеріального виробництва, предметом договору поставки законодавець визначає продукцію виробничо-технічного призначення та вироби народного споживання. Продукція виробничо-технічного призначення використовується у сфері виробництва в якості засобів виробництва. Вироби народного споживання використовуються у сфері особистого споживання. Порядок укладення та виконання договорів на поставку продукції виробничо-технічного призначення та виробів народного споживання регламентується відповідними Положеннями про поставку продукції виробничо-технічного призначення, про поставку товарів народного споживання і основних умов регулювання договірних відносин при здійсненні експортно-імпортних операцій, затвердженими постановою ОСОБА_6 ОСОБА_6 СРСР від 25.06.1988 року №888, яка є частиною цивільного законодавства України та підлягає застосуванню на загальних підставах.

ОСОБА_7 про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення і товарів народного споживання по якості, затвердженою постановою Держарбітражу при ОСОБА_6 СРСР від 25.04.1966р. №П-7, врегульовано порядок приймання товару за якістю.

Так, пунктом 14 ОСОБА_7 № П-7 встановлено, що приймання продукції по якості та комплектності здійснюється у точній відповідності до стандартів, технічних умов, Основних та Особливих умов поставки, іншим обовязковим для сторін правилами, а також по супровідним документам, що засвідчують якість та комплектність продукції (технічний паспорт, сертифікат, посвідчення про якість, рахунок-фактура, специфікація та т.п.), що постачається.

Згідно п. 16 цієї ОСОБА_7 при виявленні невідповідності якості, комплектності, маркування продукції, тари чи упаковки вимогам стандартів, технічних умов, кресленням, зразкам (еталонам) договору або даним, вказаним в маркуванні і супровідних документах, які посвідчують якість продукції, отримувач зупиняє подальше приймання продукції і складає акт, в якому вказує кількість оглянутої продукції і характер виявлених при прийманні дефектів. Отримувач зобовязаний забезпечити зберігання продукції неналежної якості в умовах, що запобігають погіршенню її якості і змішання з іншою однорідною продукцією.

У пункті 17 вказаної ОСОБА_7 встановлено, що в повідомленні про виклик повинно бути вказано: а) найменування продукції, дата і номер рахунку-фактури або номер транспортного документа, якщо до моменту виклику рахунок не отриманий; б) основні недоліки, які виявлені в продукції; в) час, на який призначено приймання продукції по якості; г) кількість продукції неналежної якості.

Відповідно до п.п. 20, 26 вказаної ОСОБА_7 при неявці представника виготовлювача (відправника) по виклику покупця в установлений строк і у випадках, коли виклик представника іногороднього виготовлювача (відправника) не є обовязковим, перевірка якості продукції проводиться представником відповідної галузевої інспекції по якості продукції, а перевірка якості товарів - експертом бюро товарних експертиз або представником відповідної інспекції по якості. При відсутності інспекції по якості або бюро товарних експертиз у місці знаходження покупця, при відмові їх виділити представника або неявці його по виклику перевірка проводиться: а) за участю компетентного представника іншого підприємства (організації), або б) за участю компетентного представника громадськості підприємства - отримувача, призначеного керівником або заступником керівника із числа осіб, затверджених рішенням комітету профспілки цього підприємства, або в) односторонньо підприємством-отримувачем, якщо виготовлювач (відправник) дав згоду на одностороннє приймання продукції. У всіх випадках, коли стандартами, технічними умовами, Основними і Особливими умовами поставки, іншими обовязковими правилами або договором для визначення якості продукції передбачено відбір зразків (проб), особи, які беруть участь у приймання продукції по якості, зобовязанні відібрати зразки (проби) цієї продукції. Відбір зразків (проб) проводиться у точній відповідності з вимогами вказаних вище нормативних актів. Відібрані зразки (проби) опечатуються або пломбуються і забезпечуються етикетками, які підписані особами, що брали участь у відборі.

Згідно з положеннями ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписом статті 86 цього кодексу Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд зазначає, що Позивач вимог закону не врахував та не надав належних доказів приймання товару за кількістю та якістю відповідно до даної ОСОБА_7.

Суд виходить з того, що акти, в тому числі протокол випробувань №3679/18-ВЦ/1 від 23.08.2018р. та експертний висновок №120-1069 від 19.09.2018р., на які посилається Позивач як на підставу заявленого позову, не відповідають вимогам вищевказаної ОСОБА_7 П-7, оскільки:

їх складено без належного виклику та повідомлення представника відповідача, а представники інших підприємств не брали участі у прийманні товару і перевірці якості товару;

умови зберігання товару до складення акту не відображені;

зразка, взятого на перевірку мішка, відповідачу не надано;

не складено акт відповідно до п. 29 ОСОБА_7 П-7.

Належних доказів того, що придбані мішки не витримують навантаження позивачем не надано. Акти ґрунтуються лише на припущеннях позивача.

Також не відповідають вимогам закону і складені позивачем акти невідповідності поставленого товару.

У листі-повідомленні №230 від 24.07.2018р. позивача, направленому відповідачу, відсутній час, на який призначено приймання продукції по якості.

Крім того, надані позивачем акти та експертний висновок не дають змоги достовірно ідентифікувати відповідність досліджуваного експертом мішка, відправленого відповідачем позивачу. Також відсутні будь-які докази повноважень Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області на проведення вищевказаної експертизи; відсутній акт експертизи, який містить опис ходу проведення лабораторного дослідження, а у висновку експерта не зазначено, чи відноситься зразок за хімічним складом до іншого матеріалу значно нижчої якості.

Суд враховує відсутність застережень в експертному висновку про попередження експерта про кримінальну відповідальність за ухилення від проведення експертизи чи прийняття завідомо неправдивого висновку.

За вказаних обставин, за умови недотримання позивачем ОСОБА_7 про порядок прийняття продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за якістю від 25.04.1966 року №П-7 при виявленні невідповідності якості поставленого товару суд, відповідно, не вбачає наявності правових підстав для стягнення штрафу.

Суд вказує на невідповідність актів, наданих позивачем, як доказу характеристики товару по якості, поставленого за договором поставки від 05.06.2018р. №05/06-КОЧ, вимогам процесуального законодавства щодо належності та допустимості доказів.

У судовому засіданні судом відтворено відеозаписи відповідача (всього сім фрагментів) на обєкті позивача при перевірці мішків на розрив затаровані мішки на току позивача, зашиті електричною машинкою відповідачем, транспортером підняті на висоту більше 1м і скинуті на тверду поверхню. Пошкоджень у затарованих мішків немає. Мішки придатні до прямого використання за призначенням.

Натомість мішки, зашиті позивачем власною стаціонарною машинкою розірвались по шву при найменшому навантаженні.

Відтворене відео не спростоване позивачем.

Відповідно до приписів ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини в суспільстві.

Суд враховує, що Відповідач не є виробником спірного товару мішків з заданими характеристиками. Спірний договір постачання укладений за результатами розгляду тендерних пропозицій. Сертифікати виробника на спірний товар не спростовані.

Суд вважає, що спірний товар може бути використаний за призначенням позивачем при належному поводженні.

Суд вказує позивачу на ознаки зловживання позивачем своїм правом.

Суд також зазначає, що позивач не доводить порушення свого права та в чому саме.

Відповідно до ст.ст. 74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обовязок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого субєктивного права.

Суд враховує, що вимоги позивача ґрунтуються лише на припущеннях та неналежних доказах.

Позивач не спростував належними доказами доводи відповідача та не подав доказів наявності свого порушеного права з викладених ним підстав, тому в задоволенні позову належить відмовити повністю з мотивів безпідставності та необґрунтованості вимог.

Згідно ст. 129 ГПК України судові витрати належить покласти на Позивача та не стягувати.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-241 ГПК України, господарський суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Кочубій, Кіровоградська область, Новоархангельський район, с. Кальниболота, вул. Центральна, 82,

до товариства з обмеженою відповідальністю Екопромтранс, м. Черкаси, вул. Молоткова, 85,

про стягнення 80467,20 грн. штрафу відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складення повного судового рішення. Сторони у справі протягом цього строку мають право подати апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції на вказане рішення.

Повне рішення складено 17.04.2019р.

Суддя Г.М. Скиба