ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.04.2019

Справа № 910/2032/19

Господарський суд міста Києва в складі судді Коткова О.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу № 910/2032/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛЕМТРАНС”

до Акціонерного товариства “Українська залізниця”

про стягнення збитків

Без виклику учасників судового процесу.

СУТЬ СПОРУ:

19 лютого 2019 року до Господарського суду міста Києва від Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛЕМТРАНС” (позивач) надійшла позовна заява № 159 від 13.02.2019 року до Акціонерного товариства “Українська залізниця” (відповідач) про стягнення збитків за договором про надання послуг № 08890/ЦТЛ-2018 від 12.02.2018 року в сумі 91 808,18 грн. (дев’яносто одна тисяча вісімсот вісім гривень 18 копійок).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов’язання за договором про надання послуг № 08890/ЦТЛ-2018 від 12.02.2018 року з перевезення вагонів, що належать позивачу, а саме, не забезпечив їх збереженість при транспортуванні, у зв’язку з розукомплектуванням вагонів позивачу було завдано збитки.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/2032/19, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановлено відповідачу строк у п'ятнадцять днів з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позов із урахуванням вимог, передбачених статтею 165 Господарського процесуального кодексу України, з викладенням мотивів повного або часткового відхилення вимог позивача з посиланням на діюче законодавство; докази направлення відзиву позивачу.

Як вбачається з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення № 909 ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.02.2019 року у справі № 910/2032/19 вручено уповноваженому представнику відповідача - 26.02.2019 року.

Тобто, строк для надання відзиву на позовну заяву до 13.03.2019 року (включно).

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами (ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні-вересні 2018 року Акціонерне товариство «Українська залізниця» здійснювало перевезення вантажних вагонів власності (оренди) Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛЕМТРАНС”, а саме: № 55590665 відповідно до залізничної накладної № 51489649 від 29.08.2018 року, № 56955917 відповідно до залізничної накладної № 51489623 від 29.08.2018 року, № 54752514 відповідно до залізничної накладної № 51489235 від 29.08.2018 року, № 56394174 відповідно до залізничної накладної № 51603561 від 04.09.2018 року, № 53505269 відповідно до залізничної накладної № 51489383 від 29.08.2018 року, № 60455045 відповідно до залізничної накладної № 51489052 від 29.08.2018 року, № 61190658 відповідно до залізничної накладної № 51491256 від 29.08.2018 року, № 55851059 відповідно до залізничної накладної № 51683746 від 09.09.2018 року, № 56339427 відповідно до залізничної накладної № 51661338 від 09.09.2018 року, № 53485520 відповідно до залізничної накладної № 51677698 від 08.09.2018 року, № 53252516 відповідно до залізничної накладної № 51683738 від 09.09.2018 року, № 56222607 відповідно до залізничної накладної № 51683779 від 08.09.2018 року.

Позивач вказує, що на станції Маріуполь-Сортувальний було виявлено пошкодження (розукомплектування) названих вище вагонів, які перебувають у його власності (оренді), зокрема, встановлено відсутність частин повітророзподільника, у зв’язку із чим вагони були направлені на технічне обслуговування, на підставі чого було оформлено повідомлення про ремонт або технічне обслуговування за формою ВУ-23М, а саме:

№

Номер вагону

Номер і дата повідомлення (форма ВУ-23М)

1

55590665

9891 від 29.08.2018 року

2

56955917

9913 від 29.08.2018 року

3

54752514

9900 від 29.08.2018 року

4

56394174

3577 від 04.09.2018 року

5

53505269

9908 від 29.08.2018 року

6

60455045

9881 від 29.08.2018 року

7

61190658

9890 від 29.08.2018 року

8

55851059

193 від 09.09.2018 року

9

56339427

168 від 08.09.2018 року

10

53485520

181 від 08.09.2018 року

11

53252516

192 від 09.09.2018 року

12

56222607

180 від 08.09.2018 року

З метою складання комерційних актів форми ГУ-22 та актів про пошкодження вагонів форми ВУ-25М позивач звернувся до відповідача з заявою вих. № 4398/ДВ від 19.09.2018 року до Начальника структурного підрозділу «Волноваське вагонне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», яка була отримана за вх. № 19/2983 від 21.09.2018 року та заявою вих. № 4397/ДВ від 19.09.2018 року до Начальника станції Маріуполь-Сортувальний структурного підрозділу «Станція Маріуполь-Порт» регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», що підтверджується описом вкладення у цінний лист, фіскальним чеком ПАТ “Укрпошта” та повідомленням про вручення поштового відправлення № 375. Вказані заяви залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

Вказані обставини стали підставою для звернення до Директора регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» зі скаргою вих. № 4674/ДВ від 08.10.2018 року на дії начальника станції Маріуполь-Сортувальний структурного підрозділу «Станція Маріуполь-Порт» регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вказана скарга була направлена засобами поштового зв’язку з описом вкладення за поштовим ідентифікатором № 159), та до Начальника структурного підрозділу «Служба вагонного господарства» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» зі скаргою вих. № 4675/ДВ від 08.10.2018 року на дії начальника структурного підрозділу «Волноваське вагонне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (вказана скарга була направлена засобами поштового зв’язку з описом вкладення за поштовим ідентифікатором № 163) у зв’язку з тим, що зазначеними особами було відмовлено представникам ТОВ “ЛЕМТРАНС” у складанні актів. Так, у даних скаргах позивач просив розглянути скарги та за результатами їх розгляду дати начальнику станції Маріуполь-Сортувальний структурного підрозділу «Станція Маріуполь-Порт» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» та начальнику структурного підрозділу «Волноваське вагонне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» розпорядження про складання комерційних актів та актів про пошкодження вагонів відповідно до вимог Правил складання актів.

Як вказує позивач, у зв’язку із пошкодженням (розукомплектуванням) вагонів ним було передано відповідачу нові деталі для заміни пошкоджених, які були придбані ним на підставі наступних документів.

Так, на підставі договору поставки № 710/16 від 01.11.2016 року, укладеного між ТОВ “ЛЕМТРАНС” та ТДВ "Попаснянський вагоноремонтний завод" та специфікації № 17 від 02.10.2017 року, специфікації № 20 від 02.01.2018 року, специфікації № 12 від 03.05.2018 року у ТДВ «Попаснянський ВРЗ» було придбано: головну частину 270.023-1 у кількості 11 шт. на загальну суму 56 903,48 грн., магістральну частину 483.010-01 у кількості 3 шт. на загальну суму 16 887,13 грн., затяжку горизонтальних важелів 532.40.100-0сб у кількості 1 шт. на загальну суму 1380,00 грн., валик 36x75 у кількості 1 шт. на загальну суму 32,16 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 131 від 10.01.2018 року, № 1140 від 19.02.2018 року, № 520 від 22.01.2018 року та № 6172 від 04.07.2017 року.

Також, на підставі договору поставки № 410/11 від 17.06.2011 року, укладеного між ТОВ “ЛЕМТРАНС” з ТОВ “АВ метал груп” та специфікації від 17.04.2018 року у ТОВ «АВ метал груп» було придбано: болт 12x50 ГОСТ 7805:2008 у кількості 28 шт., 1,68 кг на загальну суму 57,76 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3131 від 19.04.2018 року на підставі виставленого рахунку № 500030979 від 18.04.2018 року.

Крім того, на підставі договору поставки № 235/16 від 13.04.2016 року та специфікації від 17.04.2018 року придбано у ПАТ «ХМЗ»: гайку М12 ГОСТ 5915:2008 у кількості 1,2 кг на загальну суму 44,35 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3973 від 18.05.2018 року на підставі виставленого рахунку № 1004 від 12.04.2018 року.

За договором поставки № 558/14 від 11.12.2014 року та специфікації від 27.12.2017 року у ТОВ «ФІРМА «ЛІК-РТІ» було придбано: прокладку 270.326 ТУУ 6 00152135.047-97 у кількості 5 шт. на загальну суму 74,70 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 778 від 05.02.2018 року на підставі виставленого рахунку № 50 від 17.01.2018 року.

Для виготовлення деталей модернізації ТОВ “ЛЕМТРАНС” на підставі договору поставки № 22 від 08.06.2015 року та специфікації від 24.01.2017 року придбано у ТОВ ТД “ТРУБОСТАЛЬ”: трубу сталеву безшовну 27*3, 2*6000 мм ст.10-20 ГОСТ 8734-75, що підтверджується платіжним дорученням № 2657 від 30.03.2017 року.

На підставі договору поставки № МКП-155696/14/15 від 01.04.2015 року та специфікації № 20 від 14.12.2017 року позивачем було придбано у ТОВ “МЕТІНВЕСТ-СМЦ” гарячекатний лист 4*1250*6000 мм - сталь Ст3пс- 5 ГОСТ 1990374 ГОСТ 14637-89 ДСТУ 2651:2005/ГОСТ 380-2005, що підтверджується платіжним дорученням № 111845 від 18.12.2017 року.

У зв’язку з вимогами АТ “Укрзалізниця” на вагони були встановлені шайби модернізації у кількості 56 шт. загальною вартістю 36,29 грн., та кольца модернізації у кількості 52 шт. загальною вартістю 71,76 грн.

За розрахунками позивача загальна вартість придбаних деталей становить 75 487,63 грн.

10.01.2018 року між позивачем, як замовником, та відповідачем, як підрядником, укладено договір на технічне обслуговування власних вантажних вагонів з відчепленням № Дон/В-18041/НЮ від 10.01.2018 року, відповідно до умов якого, підрядник зобов’язується виконувати технічне обслуговування з відчепленням вагонів Замовника: ТОв-1 (технічне обслуговування порожніх вантажних вагонів з відчепленням при підготовці їх до перевезень) та ТОв-2 (технічне обслуговування вантажних вагонів з відчепленням їх від поїздів) силами та на базі структурних підрозділів Підрядника - вагонних депо (Структурний підрозділ “Волноваське вагонне депо” філії “Донецька залізниця” ПАТ “Укрзалізниця”, Структурний підрозділ “Покровське вагонне депо” філії “Донецька залізниця” ПАТ “Укрзалізниця”, Структурний підрозділ “Попаснянське вагонне депо” філії “Донецька залізниця” ПАТ “Укрзалізниця”, Структурний підрозділ “Слов’янське вагонне депо” філії “Донецька залізниця” ПАТ “Укрзалізниця”, Структурний підрозділ “Констянтинівське вагонне депо” філії “Донецька залізниця” ПАТ “Укрзалізниця”, Структурний підрозділ “Лиманське вагонне депо” філії “Донецька залізниця” ПАТ “Укрзалізниця”).

Деталі, придбані ТОВ “ЛЕМТРАНС” для встановлення їх замість відсутніх деталей на розукомплектованих вагонах були передані Структурному підрозділу “Волноваське вагонне депо” регіональної філії “Донецька залізниця” акціонерного товариства “Українська залізниця” та були встановлені на вагони відповідно до акту № 217 від 30.09.2018 року зняття з відповідального зберігання і витрат запасних частин, які постачає ТОВ “ЛЕМТРАНС” для технічного обслуговування вагонів з відчепленням при підготовці до перевезень згідно договору № ДОН/В- 18041/НЮ від 10.01.2018 року.

Разом з цим, позивач зазначає, що ним понесено витрати на транспортування пошкоджених вагонів в ремонт, загальною вартістю 1143,36 грн., вартість витрат по встановленню (технічному обслуговуванню вагонів) деталей на вагони становить 15 177,19 грн.

На підтвердження того, що позивачем було сплачено вартість транспортування вагонів до місця ремонту останнім надано копію особового рахунку № 8208503 (розширений) за серпень 2018 року та перелік № 20180829 від 29.08.2018 року, копію особового рахунку № 8208503 (розширений) за вересень 2018 року та переліки № 20180905 від 05.09.2018 року, № 20180908 від 08.09.2018 року, № 20180909 від 09.09.2018 року.

Відтак, за розрахунком позивача прямі збитки, які виникли у ТОВ “ЛЕМТРАНС” у зв’язку з розукомплектуванням вагонів становлять 75 487,63 грн. (придбані деталі) + 15 177,19 грн. (технічне обслуговування) + 1 143,36 грн. (витрати на транспортування розукомплектованих вагонів до місця ремонту) = 91 808,18 грн.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Відмова від права на звернення до господарського суду є недійсною (ч.ч. 1, 4 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Стаття 224 Господарського кодексу України зобов'язує учасника господарських відношень, який порушив господарські зобов'язання або встановлені вимоги, які стосуються здійснення господарської діяльності, відшкодувати завдані цим збитки суб'єкту, права або законні інтереси якого порушені. Під збитками розуміються витрати, здійсненні уповноваженою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не отримані їй доходи, які уповноважена сторона отримала б у разі належного виконання зобов'язання або дотримання правил здійснення господарської діяльності іншою стороною.

Вимогами статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у разі порушення його цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому збитки визначаються, як втрата, яку особа отримала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила чи повинна зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально отримати при звичайних обставинах, якщо б його право не було порушено (упущена вигода).

Статтею 225 Господарського кодексу України визначений вичерпний перелік складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, зокрема: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб’єктам, вартість додаткових робіт, додатково втрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов’язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов’язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом, вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов’язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв’язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Суд зазначає, що саме на позивача покладається обов'язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв'язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому, важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02.06.2010 року № 6-469св10).

Постановою Кабінету Міністрів України № 457 від 06.04.1998 року затверджено Статут залізниць України, який визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту.

Дія Статуту поширюється на перевезення залізничним транспортом вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, у тому числі на перевезення вантажів, навантаження і розвантаження яких відбувається на залізничних під'їзних коліях незалежно від форм власності, які не належать до залізничного транспорту загального користування (ст. 3 Статуту залізниць України).

Статтею 5 Статуту залізниць України визначено нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Відповідно до ст. 909 Цивільного кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Як встановлено судом вище, відповідно до залізничних накладних № 51489649, № 51489623, № 51489235, № 51603561, № 51489383, № 51489052, № 51491256, № 51683746, № 51661338, № 51677698, № 51683738, № 51683779 ПАТ “Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча” з залізничної станції «Маріуполь-Сортувальний» до залізничної станції «Маріуполь-Сортувальний» відправлено вагони № 55590665, № 56955917, № 54752514, № 56394174, № 53505269, № 60455045, № 61190658, № 55851059, № 56339427, № 53485520, № 53252516, № 56222607.

Згідно з ст. 8 Статуту залізниць України перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти залізницями провадиться у вагонах парку залізниць або орендованих у залізниць, а також у власних вагонах, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності, в тому числі розташованим за межами України. Вагони, призначені для перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, повинні відповідати вимогам Правил технічної експлуатації залізниць України та санітарно-гігієнічним і протиепідемічним нормам і правилам.

За приписами п. 3.4. Правил експлуатації власних вантажних вагонів, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 року № 17 власні вантажні вагони, що виходять на колії загального користування, за конструкцією, строком служби, періодом проведення планових видів ремонту і технічним станом повинні відповідати всім вимогам, які встановлюються до вагонів інвентарного парку залізниць, включаючи спеціалізований рухомий склад, та мати відомості про комплектацію вагона.

Відповідно до п. 4.1. Правил експлуатації власних вантажних вагонів випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред'явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу. Номер свідоцтва і результати огляду технічного стану вагонів працівник вагонного господарства записує в книзі пред'явлення вагонів вантажного парку до технічного обслуговування (форма ВУ-14).

Отже, прийняття відповідачем до перевезення спірних вагонів згідно названих залізничних накладних свідчить про те, що такі вагони перебували у технічно справному стані.

На станції “Маріуполь-Сортувальний” було виявлено пошкодження (розукомплектування) вагонів: № 55590665, № 56955917, № 54752514, № 56394174, № 53505269, № № 60455045, № 61190658, № 55851059, № 56339427, № 53485520, № 53252516, № 56222607, які перебувають у власності (оренді) позивача, зокрема, встановлено відсутність частин повітророзподільника.

Згідно п. 20 Правил складання актів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 року № 334 акт про пошкодження вагона (контейнера) складається у разі пошкодження вагона (контейнера) під час перевезення, навантаження, вивантаження вантажу, виконання маневрових робіт, а також в інших випадках для засвідчення обставин і розмірів пошкодження і є підставою для матеріальної відповідальності винних у пошкодженні згідно із статтею 124 Статуту залізниць України.

Враховуючи вищенаведені обставини, позивач звернувся до відповідача із заявами вих. № 4398/ДВ від 19.09.2018 року та вих. № 4397/ДВ від 19.09.2018 року про складання комерційних актів форми ГУ-22 та актів про пошкодження вагонів форми ВУ-25М.

Втім, відповідачем відмовлено позивачу у складанні актів про пошкодження вагонів форми ВУ-25М та комерційних актів форми ГУ-22.

Як зазначено у п. 11 Оглядового листа Вищого господарського суду України “Про деякі питання судової практики застосування Статуту залізниць України, інших норм транспортного законодавства” від 29.11.2007 № 01-8/91 порожні приватні власні вагони, які перевозяться залізницею за повними перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають статус "вантажу", і якими залізниця не має права розпоряджатись на свій розсуд, як вона розпоряджається вагонами загального парку залізниць, а зобов'язана доставити ці власні порожні вагони на станцію призначення у цілості та збереженості і видати їх одержувачу, зазначеному в накладній.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України від 23.03.2017 року у справі № 904/4195/16 та від 17.01.2017 року у справі № 904/3013/16.

Відповідно до ст. 924 Цивільного кодексу України перевізник відповідає за збереження вантажу, багажу, пошти з моменту прийняття їх до перевезення та до видачі одержувачеві, якщо не доведе, що втрата, нестача, псування або пошкодження вантажу, багажу, пошти сталися внаслідок обставин, яким перевізник не зміг запобігти та усунення яких від нього не залежало. Перевізник відповідає за втрату, нестачу, псування або пошкодження прийнятих до перевезення вантажу, багажу, пошти у розмірі фактичної шкоди, якщо не доведе, що це сталося не з його вини.

Статтею ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт" встановлено, що перевізники несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України. За незбереження (втрату, нестачу, псування, пошкодження) прийнятого до перевезень вантажу, багажу, вантажобагажу перевізники несуть відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди, якщо не доведуть, що втрата, нестача, псування, пошкодження виникли з незалежних від них причин.

За приписами п. 110 Статуту залізниць України залізниця несе відповідальність за збереження вантажу від часу його прийняття для перевезення і до моменту видачі одержувачу або передачі згідно з Правилами іншому підприємству.

Відповідно до п. 114 Статуту залізниць України залізниця відшкодовує фактичні збитки, що виникли з її вини під час перевезення вантажу, а саме за псування і пошкодження – у розмірах тієї суми, на яку було зниженого його вартість.

Згідно з п. 2 ст. 126 Статуту залізниць України за пошкодження залізницею вагонів або контейнерів, що належать підприємствам, залізниця несе матеріальну відповідальність у розмірі фактично заподіяної шкоди.

Матеріалами справи підтверджується факт розукомплектування вагонів № 55590665, № 56955917, № 54752514, № 56394174, № 53505269, № № 60455045, № 61190658, № 55851059, № 56339427, № 53485520, № 53252516, № 56222607 відправлених згідно залізничних накладних№ 51489649, № 51489623, № 51489235, № 51603561, № 51489383, № 51489052, № 51491256, № 51683746, № 51661338, № 51677698, № 51683738, № 51683779.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме протиправної бездіяльності відповідача, що виявилась у незабезпеченні збереженості (схоронності) належного позивачу майна (вагонів), завданої шкоди – пошкодження складових частин вагонів, та причинного зв’язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою. При цьому, відповідачем в свою чергу не доведено суду належними та допустимими доказами, що пошкодження вагонів під час їх перевезення залізницею сталось не з вини відповідача.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об’єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи принцип диспозитивності та змагальності, суд дійшов висновку, що оскільки при перевезенні належних позивачу вагонів залізницею не було дотримано вимог щодо їх збереження (схоронності), внаслідок чого позивачем були понесені витрати на оплату вартості ремонту, з урахуванням вартості замінених деталей та вартості технічного обслуговування на загальну суму 91 808,18 грн. (75 487,63 грн. (придбані деталі) + 15 177,19 грн. (технічне обслуговування) + 1 143,36 грн. (витрати на транспортування розукомплектованих вагонів до місця ремонту)), покладення відповідальності на відповідача за заподіяні позивачу збитки є правомірним, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛЕМТРАНС” про стягнення збитків є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1921,00 грн. відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 86, 129, 219, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, –

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства “Українська залізниця” (, адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, 5) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “ЛЕМТРАНС” (, адреса: 03150, м. Київ, вул. Антоновича, 46-46А) грошові кошти: збитків – 91 808,18 грн. (дев’яносто одна тисяча вісімсот вісім гривень 18 копійок) та судовий збір – 1921,00 грн. (одна тисяча дев’ятсот двадцять одна гривня).

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 18.04.2019р.

Суддя О.В. Котков