ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/300/19

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі Г.С.Граматик

за участю представників:

від позивача ОСОБА_1,

від відповідача не зявився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства Одесаобленерго до Комунального підприємства Житлово-комунальний сервіс Північний про стягнення заборгованості в загальній сумі 467271,54 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Одесаобленерго звернулось до господарського суду Одеської області з позовною заявою до Комунального підприємства Житлово-комунальний сервіс Північний про стягнення заборгованості за спожиту активну електричну енергію в загальній сумі 467271,54 грн., у т.ч.: основного боргу 446147,21 грн., пені 15820,35 грн., 3% річних 1331,21 грн., інфляційних втрат 3972,77 грн., посилаючись на наступне.

Між ПАТ ЕК Одесаобленерго та КП Житлово-комунальний сервіс Північний було укладено договір про постачання електричної енергії за № 150000 від 24.09.2007 р., за умовами якого передбачено, що ПАТ Одесаобленерго продає електричну енергію КП ЖКС Північний для забезпечення потреб електроустановок останнього з приєднаною потужністю, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії, а відповідач оплачує ПАТ Одесаобленерго вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Як вказує позивач, згідно п. 9.4. договору останній набирає чинності з дня його підписання і укладається на строк до 31.12.2007 р. В подальшому договір було пролонговано додатковими угодами та 31.12.2017 р. між сторонами підписана додаткова угода про продовження строку дії договору до 31.12.2018 р.

П. 2.3.1., 2.3.3. договору встановлено обовязки споживача виконувати умови цього договору; оплачувати позивачу вартість електричної енергії згідно з умовами додатків Порядок розрахунків та Графік зняття показів засобі обліку електричної енергії.

Відповідно до пунктів 1, 2 додатку № 2 Графік зняття показів засобі обліку електричної енергії до договору покази засобів обліку, відповідно до Додатку Перелік обєктів Споживача, фіксуються 10 числа кожного місяця. Споживач зобовязаний самостійно здійснити зняття показів розрахункових засобів обліку, оформити Акт про обсяги спожитої електричної енергії у двох примірниках, по одному для кожної із сторін, і в перший день наступного розрахункового періоду надати нарочно постачальнику за адресою: вул. Чорноморського козацтва, 70.

Згідно п. 4 додатку № 5 Порядок розрахунків до договору обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії, з урахуванням розрахункової величини втрат на ділянці мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності електромереж, визначається за Актом про обсяги спожитої електроенергії за показами розрахункових засобів обліку, знятих відповідно до графіка зняття показів. Розмір коштів, які має оплатити споживач за спожиту в розрахунковому періоді електричну енергію визначається на підставі поданого споживачем Акта про обсяги спожитої електроенергії як сума добутків рівнів тарифу відповідного класу, який діяв на кінець розрахункового періоду на обсяг спожитої в розрахунковому періоді електроенергії (п. 5 додатку № 5 Порядок розрахунків до договору).

Як стверджує позивач, за період з жовтня 2018 року по грудень 2018 року КП ЖКС Північний було спожито 254909 кВт.год електричної енергії на суму 446147,21 грн., що підтверджується показами засобів обліку електричної енергії за період з жовтня по грудень 2018 року та рахунками-фактурами за аналогічний період. При цьому позивач зазначає, що грошові кошти в рахунок погашення вищезазначеної заборгованості відповідачем не сплачувались, зважаючи на що неналежне виконання вказаних умов договору у частині своєчасного проведення розрахунків за договором про постачання електричної енергії призвело до виникнення у КП ЖКС Північний заборгованості за спожиту активну електричну енергію у розмірі 446147,21 грн.

Наразі позивач посилається на положення п. 4.2.1 договору, згідно якого за внесення платежів, передбачених пунктами 2.3.3, 2.3.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених відповідним додатком, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.

Також позивач вказує, що за положеннями п. 7 додатку № 5 Порядок розрахунків до договору у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним порядком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені.

Відповідно до вказаних положень договору та ст. 549 ЦК України позивачем здійснено нарахування відповідачу пені за порушення термінів проведення оплат за спожиту активну електричну енергію у період з 24.10.2018 р. по 31.12.2018 р. в розмірі 15820,35 грн.

Водночас позивач посилається на п. 7 додатку № 5 Порядок розрахунків до договору, у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним порядком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені, а сума боргу повинна бути сплачена з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних.

Відтак, враховуючи те, що відповідач прострочив виконання грошового зобовязання по оплаті вартості спожитої активної електроенергії, позивач вважає, що згідно зі ст. 625 ЦК України сума боргу за спожиту активну електричну енергію підлягає індексації і відповідач зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми. Так, за розрахунком позивача, в результаті порушення термінів сплати заборгованості за спожиту активну електричну енергію в період з 24.10.2018 р. по 31.12.2018 р. 3% річних склали в сумі 1331,21 грн. Крім того, позивач вказує, що відповідач зобовязаний сплатити АТ Одесаобленерго суму нарахувань із застосуванням індексу інфляції за порушення зобовязання щодо сплати заборгованості за спожиту активну електричну енергію в період з листопада 2018 р. по грудень 2018 р., що складають 3972,77 грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 13.02.2019 р. позовну заяву АТ Одесаобленерго прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/24300/19 за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання з викликом учасників справи призначено на 05.03.2019 р.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 05.03.2019 р. у справі № 916/300/19 підготовче засідання відкладено на 21.03.2019 р. з огляду на неявку відповідача.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 21.03.2019 р. у справі № 916/300/19 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 08 квітня 2019 р.

Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, також представник відповідача у судові засідання не зявився, хоча про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся судом належним чином за юридичною адресою, яка значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про що свідчать наявні в матеріалах справи рекомендовані поштові повідомлення про вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі від 13.02.2019 р. (а.с. 75), ухвали суду про відкладення підготовчого засідання від 05.03.2019 р. (а.с. 81), ухвали про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с. 86).

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Під час розгляду справи по суті позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

Між Відкритим акціонерним товариством Енергопостачальна компанія Одесаобленерго (постачальник) та Комунальним підприємством Житлово-комунальний сервіс Північний (споживач) було укладено договір про постачання електричної енергії № 150000 від 24.09.2007 року, відповідно до р. 1 якого постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з приєднаною потужністю, величини якої по площадках вимірювання та точках продажу визначені додатком Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору. Точка продажу електричної енергії межа балансової належності, на якій відбувається перехід права власності на електричну енергію визначена додатком Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін між постачальником та споживачем або інша межа обумовлена окремим додатком до договору.

Пунктом 2.1 договору сторони передбачили, що під час виконання умов цього договору з питань, що не обумовлені цим договором, сторони зобовязуються керуватись чинним законодавством України та Правилами користування електричною енергією (далі ПКЕЕ).

Згідно п. 2.2 договору № 150000 від 24.09.2007 р. постачальник зобовязується виконувати умови цього договору; постачати споживачу електричну енергію як різновид товару в обсягах, визначених відповідно до розділу 5 та з урахуванням умову розділу 6 до цього договору (додаток Обсяги постачання електричної енергії); згідно з категорією струмоприймачів споживача відповідно до ПУЕ та гарантованого рівня надійності електропостачання схем електропостачання, визначених додатком Акт розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін; із дотриманням граничних показників якості електричної енергії, визначених державними стандартами; забезпечити отримання споживачем електричної енергії на рівні дозволеної потужності для кожної з площадок вимірювання, погодженої сторонами в додатку Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії; повідомляти споживача про всі зміни тарифів на електричну енергію письмово або через засоби масової інформації за пять днів до введення їх у дію.

Відповідно до п. 2.3 п. п. 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3 договору № 150000 від 24.09.2007 р. споживач зобовязується виконувати умови цього договору; дотримуватися режиму споживання електричної енергії згідно з умовами розділу 5 цього договору та режиму роботи електроустановки; оплачувати постачальнику вартість електричної енергії згідно з умовами додатків Порядок розрахунків та Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії.

Пунктом 4.2.1. договору № 150000 від 24.09.2007 р. зазначено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.2.3-2.2.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком Порядок розрахунків, споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню у розмірі 0,5%, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на той період, за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремими рядком.

Відповідно до п. 5.1 договору № 150000 від 24.09.2007 р. для визначення договірних величин споживання електричної енергії на наступний рік споживач не пізніше 1 листопада поточного року надає постачальнику електричної енергії відомості про розмір очікуваного споживання електричної енергії (по формі додатку Обсяги постачання електричної енергії та потужності). У разі ненадання споживачем зазначених відомостей про розмір очікуваного обсягу споживання електричної енергії на наступний рік до 01 листопада поточного року, а також неузгодження між сторонами обсягів електричної енергії на наступний рік по формі додатку Обсяги постачання електричної енергії та потужності діючий додаток 1 на поточний рік до договору вважається продовженим на наступний рік, тобто помісячні обсяги споживання електричної енергії зазначені у діючому додатку 1 до договору є договірними величинами на наступний рік, до укладання сторонами нового додатку 1 до договору.

Згідно п. 9.1 договору № 150000 від 24.09.2007 р. додатки до цього договору є невідємними частинами цього договору.

За положеннями п. 9.4 договору № 150000 від 24.09.2007 р. цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31 грудня 2017 р. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України.

31.12.2017 року між Публічним акціонерним товариством Енергопостачальна компанія Одесаобленерго (постачальник) та Комунальним підприємством Житлово-комунальний сервіс Північний (споживач) було укладено додаткову угоду до договору про постачання електричної енергії № 150000 від 24.09.2007 року, згідно п. 1 якої сторони внесли зміни до п. 9.4 договору та виклали його в наступній редакції: Цей договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31 грудня 2018 р. Договір може бути розірвано і в інший термін за ініціативою будь-якої із сторін у порядку, визначеному законодавством України, а також вважається припинений у разі, якщо однією із сторін за місяць до 31 грудня поточного року буде заявлено про припинення дії договору.

Також 05.05.2018 року між Акціонерним товариством Одесаобленерго (постачальник) та Комунальним підприємством Житлово-комунальний сервіс Північний (споживач) була укладена додаткова угода до договору про постачання електричної енергії № 150000 від 24.09.2007 року, згідно п. 1, 2 якої у звязку зі зміною типу та найменування товариства з Публічного акціонерного товариства Енергопостачальна компанія Одесаобленерго на Акціонерне товариство Одесаобленерго були внесені зміни в преамбулу договору стосовно найменування постачальника з викладенням її в новій редакції: Акціонерне товариство Одесаобленерго (скорочене найменування АТ Одесаобленерго). При цьому були внесені зміни до текстової частини договору та всіх-додатків до нього стосовно зміни найменування ПАТ Одесаобленерго на АТ Одесаобленерго у відповідних відмінках.

Як вбачається із матеріалів справи, жодна із сторін не зверталась з відповідною заявою про припинення дії договору № 150000 від 24.09.2007 р. за місяць до 31 грудня 2018 р., у звязку з чим вказаний договір є діючим.

За ствердженнями позивача, останній сумлінно виконував свої обовязки за договором, тоді як відповідач неналежно виконував умови договору про постачання електричної енергії № 150000 від 24.09.2007 р. щодо здійснення оплати за спожиту активну електричну енергію.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобовязується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобовязується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Частиною 6 ст. 276 Господарського кодексу України встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону.

Згідно ч. 1 ст. 277 Господарського кодексу України абоненти користуються енергією з додержанням правил користування енергією відповідного виду, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Так, укладений між сторонами по справі договір, за яким позивач здійснює постачання електроенергії відповідачу, є підставою для виникнення у сторін господарських зобовязань відповідно до ст.ст. 173, 174 ГК України (ст.ст. 11, 202, 509 ЦК України), і згідно ст. 629 ЦК України є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

В свою чергу згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобовязання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобовязана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязку.

Майнові зобовязання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Як випливає зі змісту вищевказаного договору № 150000, позивач взяв на себе зобовязання постачати споживачеві електроенергію в обсягах та з врахуванням визначених договором умов, натомість відповідач як споживач згідно з договором зобовязався оплачувати постачальнику вартість спожитої електричної енергії згідно з умовами додатків до договору.

Між тим відповідно до п. 1 додатку № 5 „Порядок розрахунків до договору від 24.09.2007 р. розрахунковим періодом для визначення обсягу спожитої електроенергії приймається місяць з 10 числа попереднього місяця до такого ж числа розрахункового місяця. При розрахунках за фактично спожиту електроенергію поняття розрахунковий період та календарний місяць вважати прирівняними. Розрахунки за електричну енергію проводяться споживачем виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електричної енергії. За дату оплати приймається дата зарахування коштів на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника електроенергії або дата внесення споживачем готівки в касу постачальника. В примітці зазначено, що платіжні доручення або/чи інші платіжні (розрахункові) документи повинні обовязково містити наступні реквізити: назву товару (активна, реактивна електроенергія) або вид іншого платежу (пеня, індекс інфляції, 3% річних та інші нарахування), номер і дату договору, за яким здійснюються платежі.

Згідно п. 2 додатку № 5 Порядок розрахунків до договору від 24.09.2007 р. споживач здійснює повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії за розрахунковий період один раз за фактичними показами засобів обліку електричної енергії згідно з виписаним рахунком. Оплата рахунків за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, нарахувань по протоколах порушень при користуванні електричною енергією, рахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної енергії, пеня, індекс інфляції, 3% річних та інші платежі, згідно з умовами цього договору, здійснюються споживачем самостійно на протязі 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

Пунктом 3 додатку № 5 Порядок розрахунків до договору від 24.09.2007 р. встановлено, що проводити звіряння розрахунків з оформленням акту звірки на вимогу однієї із сторін, але не рідше одного разу в рік станом на 1 листопада.

Положеннями п. 4 додатку № 5 Порядок розрахунків до договору від 24.09.2007 р. передбачено, що обсяг фактично спожитої за розрахунковий період електричної енергії, з урахуванням розрахункової величини втрат на ділянці мережі від місця встановлення засобів обліку до межі балансової належності електромереж визначається Актом про обсяги спожитої електроенергії за показами розрахункових засобів обліку, знятих відповідно до графіка зняття показань. Акт про обсяги переданої субспоживачу електричної енергії узгоджується з Основним споживачем. При відсутності представника постачальника на обумовлену Графіком зняття показів засобів обліку дату, споживач самостійно проводить зняття показів розрахункових приладів обліку, оформлює Акт про обсяги спожитої (переданої) електричної енергії та надає його постачальнику не пізніше наступного робочого дня. Якщо постачальник електричної енергії не отримав у зазначений термін даних про обсяги спожитої електричної енергії, визначення обсягу спожитої електричної енергії здійснюється за середньодобовим обсягом споживання за попередній розрахунковий період. Період розрахунку за середньодобовим обсягом споживання електричної енергії до отримання показів розрахункових засобів обліку має не перевищувати один місяць, після чого розрахунок обсягу спожитої електричної енергії здійснюється постачальником електричної енергії за потужністю струмоприймачів та кількістю годин їх використання без подальшого перерахунку. Відновлення розрахунків за розрахунковими засобами обліку здійснюється після спільного складання акта, у якому фіксуються покази розрахункових засобів обліку електричної енергії.

Відповідно до п. 5 додатку № 5 Порядок розрахунків до договору від 24.09.2007 р. розмір коштів, які має оплатити споживач за спожиту в розрахунковому періоді електричну енергію визначається на підставі поданого споживачем Акту про обсяги спожитої електроенергії як сума добутків рівнів тарифу відповідного класу, який діяв на кінець розрахункового періоду на обсяг спожитої в розрахунковому періоді електроенергії.

За положеннями п. 6 додатку № 5 Порядок розрахунків до договору від 24.09.2007 р. у разі наявності у споживача заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію, при відсутності графіка погашення заборгованості та при відсутності у платіжному документі у реквізиті призначення платежу посилань на період, за який здійснюється оплата або перевищення суми платежу необхідної для цього періоду, ці кошти, перераховані споживачем за електричну енергію, зараховуються постачальником на погашення існуючої заборгованості споживача із найдавнішим терміном її виникнення.

Згідно п. 7 додатку № 5 Порядок розрахунків до договору від 24.09.2007 р. у разі несвоєчасної оплати, обумовлених даним Порядком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені, а сума боргу повинна бути сплачена з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних. Пеня та інфляційні нарахування сплачуються на поточний рахунок постачальника електричної енергії, який вказується в рахунках.

Крім того, сторонами до договору про постачання електричної енергії від 24.09.2007 р. № 150000 було складено та підписано додаток № 2 Графік зняття показів засобів обліку електричної енергії, додаток № 10 - Перелік обєктів споживача.

Як зясовано судом, позивачем кожного місяця виставлялись відповідачу рахунки за спожиту електричну енергію, які були отримані з боку відповідача, а саме: рахунок-фактура № 150000/1 від 16.10.2018 р. за спожиту електричну енергію за жовтень 2018 р. на суму 126674,41 грн. (в т.ч. ПДВ 21112,40 грн.), який отримано споживачем 16.10.2018 р. нарочно та проставлено дату отримання, посаду та прізвище особи та засвідчено підписом; рахунок-фактура №150000/1 від 15.11.2018 р. за спожиту електричну енергію за листопад 2018 р. на суму 148241,46 грн. (в т.ч. ПДВ 24706,91 грн.), який отримано споживачем 15.11.2018 р. нарочно та проставлено дату отримання, посаду та прізвище особи та засвідчено підписом; рахунок-фактура №150000/1 від 14.12.2018 р. за спожиту електричну енергію за грудень 2018 р. на суму 171231,34 грн. (в т.ч. ПДВ 28538,56 грн.), який отримано споживачем 14.12.2018 р. нарочно та проставлено дату отримання, посаду та прізвище особи та засвідчено підписом.

Наразі в матеріалах справи наявні покази приладів обліку електричної енергії по договору № 150000 за жовтень 2018 року, листопад 2018 року та грудень 2018 року.

В силу статті 538 Цивільного кодексу України виконання свого обовязку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обовязку, є зустрічним виконанням зобовязання, при якому сторони повинні виконувати свої обовязки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Отже, постачання позивачем відповідачу електроенергії та прийняття цієї електроенергії відповідачем є підставою виникнення у останнього зобовязання оплатити таку електроенергією відповідно до умов договору та чинного законодавства шляхом здійснення оплати за фактичними показами засобів обліку електричної енергії згідно виставлених рахунків на оплату вартості спожитої активної електроенергії, копії яких поряд з показами приладів обліку електричної енергії наявні в матеріалах справи.

У відповідності до ст. 26 Закону України Про електроенергетику споживач, якому електрична енергія постачається енергопостачальником, що здійснює господарську діяльність з постачання електричної енергії на закріпленій території, зобовязаний оплачувати її вартість виключно коштами шляхом їх перерахування на поточний рахунок із спеціальним режимом використання енергопостачальника. У разі проведення споживачем розрахунків в інших формах та/або сплати коштів на інші рахунки такі кошти не враховуються як оплата спожитої електричної енергії.

Пунктом 1.1. Правил користування електричною енергією, затверджених Постановою НКРЕ України №28 від 31.07.1996р. передбачає, що електрична енергія (активна) - енергоносій, який виступає на ринку як товар, що відрізняється від інших товарів особливими споживчими якостями та фізико-технічними характеристиками (одночасність виробництва та споживання, неможливість складування, повернення, переадресування), які визначають необхідність регулювання та регламентації використання цього товару. Електрична енергія (реактивна) - технологічно шкідлива циркуляція електричної енергії між джерелами електропостачання та приймачами змінного електричного струму, викликана електромагнітною незбалансованістю електроустановок.

Відповідно до п.п. 1, 2 п. 8.1. Правил постачальник електричної енергії за регульованим тарифом має право на отримання від споживача своєчасної оплати за електричну енергію та інших платежів відповідно до умов договору та законодавства України; на всі види забезпечення виконання зобовязань споживачем щодо оплати договірних обсягів споживання електричної енергії у формі і видах, передбачених законодавством України.

Згідно п. 10.2. Правил споживач зобовязаний оплачувати обсяг спожитої електричної енергії, а також здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору; у встановлені договором терміни надавати постачальнику електричної енергії графіки споживання електричної енергії та величини потужності.

Відповідно до п. 2 додатку № 5 до договору Порядок розрахунків, що є невідємною частиною договору, споживач здійснює повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії за розрахунковий період один раз за фактичними показами засобів обліку електричної енергії згідно з виписаним рахунком. Оплата рахунків за активну електроенергію, за перевищення договірних величин споживання електричної енергії та потужності, нарахувань по протоколах порушень при користуванні електричною енергією, рахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної енергії, пеня, індекс інфляції, 3% річних та інші платежі, згідно з умовами цього договору, здійснюються споживачем самостійно на протязі 5 операційних днів з дня отримання рахунку.

Як встановлено судом, відповідач не здійснив повну оплату за спожиту електричну енергію за період з жовтня 2018 р. по грудень 2018 р. включно, у звязку з чим заборгованість відповідача за вказаний період складає 446147,21 грн. Таким чином, на момент розгляду справи сума боргу відповідача за спожиту електричну енергію складає 446147,21 грн., наявність якої відповідачем не спростована. Доказів вчасної та повної оплати за спожиту електричну енергію за період з жовтня 2018 р. по грудень 2018 р. включно Комунальним підприємством Житлово-комунальний сервіс Північний матеріали справи не містять. Адже, частиною першою, третьою статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, якими в силу ст. 73 ГПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи те, що відповідачем не було надано належних доказів оплати за спожиту електричну енергію за період з жовтня 2018 р. по грудень 2018 р. включно за договором про постачання електричної енергії № 150000 від 24.09.2007 р. на спірну суму коштів, суд погоджується з доводами позивача про існування у відповідача невиконаного зобовязання з оплати поставленої електричної енергії.

Наразі несплатою позивачу вищевказаної суми заборгованості за спожиту активну електроенергію за договором № 150000 від 24.09.2007 р. відповідач порушив умови вказаного договору, що є недопустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України. Відтак, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача заявленої до стягнення суми заборгованості в розмірі 446147,21 грн.

Так, згідно ч. 2 ст. 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобовязання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобовязань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

В ч. 4 ст. 26 Закону України Про електроенергетику зазначено, що споживач енергії несе відповідальність, зокрема, за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 229 ГК України учасник господарських відносин у разі порушення ним грошового зобовязання не звільняється від відповідальності через неможливість виконання і зобовязаний відшкодувати збитки, завдані невиконанням зобовязання, а також сплатити штрафні санкції відповідно до вимог, встановлених цим Кодексом та іншими законами.

Ч. 1, 2, 4 ст. 217 ГК України передбачають, що господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

В силу положень частини 1 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобовязаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За змістом статті 231 ГК України розмір штрафних санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання, незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Так, п. 4.2.1. договору № 150000 від 24.09.2007 р. передбачено, що за внесення платежів, передбачених пунктами 2.2.3-2.2.4 цього договору, з порушенням термінів, визначених додатком Порядок розрахунків, споживач сплачує постачальнику електричної енергії пеню у розмірі 0,5%, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на той період, за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Сума пені зазначається у розрахунковому документі окремими рядком.

Зі змісту п. 7 додатку № 5 Порядок розрахунків до договору від 24.09.2007 р. у разі несвоєчасної оплати, обумовлених даним Порядком платежів постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування пені, а сума боргу повинна бути сплачена з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних. Пеня та інфляційні нарахування сплачуються на поточний рахунок постачальника електричної енергії, який вказується в рахунках.

Згідно положень ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).

Згідно з частиною 2 статті 343 ГК України платник грошових коштів сплачує на користь одержувача цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, але не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Стаття 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань передбачає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Стаття 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань визначає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Таким чином, договірні правовідносини між платниками і одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань врегульовано Законом України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань.

Отже, яким би способом не визначався в договорі розмір пені, він не може перевищувати той розмір, який установлено законом як граничний, тобто за прострочення платежу за договором може бути стягнуто лише пеню, сума якої не перевищує ту, що обчислено на підставі подвійної облікової ставки Національного банку України.

Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Виходячи зі змісту зазначених норм, початком для нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання буде день, наступний за днем, коли воно мало бути виконано.

Враховуючи те, що відповідачем не були своєчасно виконані зобовязання за договором № 150000 щодо здійснення повної та своєчасної оплати вартості спожитої активної електроенергії за період з жовтня 2018 р. по грудень 2018 р. включно, а також те, що сторонами у договорі погоджено нарахування пені за несвоєчасну оплату платежів, на думку суду, позивачем правомірно нараховано відповідачу пеню за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії. Дослідивши та перевіривши доданий позивачем до позовної заяви розрахунок суми пені в розмірі 15820,35 грн., судом встановлено, що вказаний розрахунок пені був здійснений позивачем вірно, також вказаний розрахунок відповідачем не оспорено. Відтак, з відповідача підлягає стягненню пеня, нарахована за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії в сумі 15820,35 грн.

Щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає наступне.

Наразі ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В свою чергу згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Слід зазначити, що, виходячи з положень ст. 625 ЦК України, право кредитора на стягнення 3% річних та інфляційних втрат не залежить від моменту предявлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобовязання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.

Наразі слід зазначити, що згідно положень ЦК проценти річних є самостійною формою цивільно-правової відповідальності за порушення грошових зобовязань. Так, розмір таких процентів річних може бути визначений сторонами в договорі.

Враховуючи вищенаведене та порушення відповідачем термінів сплати вартості спожитої активної електроенергії за спірний період, суд вважає, що позивачем цілком правомірно нараховано 3% річних. Дослідивши та перевіривши здійснений позивачем розрахунок суми 3% річних в розмірі 1331,21 грн., судом встановлено, що розрахунок 3% річних було здійснено позивачем вірно. Відтак, з відповідача підлягають стягненню 3% річних в розмірі 1331,21 грн.

Так, індекс інфляції це додаткова сума, яка сплачується боржником і за своєю правовою природою є самостійним засобом захисту цивільного права кредитора у грошових зобовязань і спрямована на відшкодування його збитків, заподіяних знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів в державі. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державною службою статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні.

Згідно розяснень, наведених в п. 3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов'язань" № 14 від 17.12.2013 р., інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобовязання. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця. В листі Верховного Суду України від 03.04.97р. N 62-97 р. також наведені відповідні рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ Верховного Суду України.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що факт знецінення або незнецінення грошових коштів і відповідно обґрунтованість заявлених до стягнення збитків від інфляції необхідно встановлювати на момент звернення до суду з позовом про таке стягнення.

Зважаючи на викладене та з урахуванням наведених рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції, судом було перевірено здійснений позивачем розрахунок інфляційних нарахувань за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії та встановлено, що розрахунок інфляційних нарахувань було здійснено позивачем вірно. Відтак, з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати в розмірі 3972,77 грн.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи надані позивачем докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства „Одесаобленерго обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, тому підлягають задоволенню.

У звязку з тим, що рішення відбулось на користь позивача, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову, відносяться за рахунок відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов Акціонерного товариства Одесаобленерго до Селекційно-генетичного інституту Комунального підприємства Житлово-комунальний сервіс Північний про стягнення заборгованості в загальній сумі 467271,54 грн. задовольнити.

2. СТЯГНУТИ з Комунального підприємства Житлово-комунальний сервіс Північний (65025, м. Одеса, вул. Дніпропетровська дорога, 118; ) на користь Акціонерного товариства „Одесаобленерго (65031, м. Одеса, вул. Миколи Боровського, б. 28„Б; ) заборгованість за активну електричну енергію в сумі 446147/чотириста сорок шість тисяч сто сорок сім/грн. 21 коп.; пеню, нараховану за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії, в сумі 15820/пятнадцять тисяч вісімсот двадцять/грн. 35 коп.; 3% річних, нараховані за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії, в сумі 1331/одна тисяча триста тридцять одна/грн. 35 коп.; інфляційні втрати, нараховані за несвоєчасну оплату вартості спожитої активної електричної енергії, в сумі 3972/три тисячі девятсот сімдесят дві/грн. 77 грн.; витрати по сплаті судового збору в сумі 7009 /сім тисяч девять/грн. 07 коп.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 18 квітня 2019 р.

Суддя В.С. Петров