ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2019 року Справа № 916/2571/18
м.Одеса, проспект Шевченка,29

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді М.А. Мишкіної,

суддів Л.О. Будішевської, С.В. Таран

Розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ГРУП ФАКТОР"

на рішення господарського суду Одеської області від 01 лютого 2019 року

у справі №916/2571/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ГРУП ФАКТОР"

до:

- Виконавчого комітету Одеської міської ради;

- Приморської районної адміністрації Одеської міської ради;

- Комунального підприємства "Житлово-комунальний сервіс "Фонтанський";

- Комунального підприємства "МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ"

про стягнення 12816,87грн.

суддя суду першої інстанції: Л.В. Степанова

час і місце ухвалення рішення: 01.02.2019р., м.Одеса, господарський суд Одеської області, зала №12,

повне рішення складене 01.02.2019.

встановив:

16.11.2018р. Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ГРУП ФАКТОР" звернулося до господарського суду Одеської області з позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Комунального підприємства "Житлово-комунальний сервіс "Фонтанський", Комунального підприємства "МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ" про відшкодування шкоди у сумі 12816,87грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 02.06.2015. між Приватним акціонерним товариством "Київський страховий дім" (Страховиком) та ОСОБА_2 (Страхувальником) було укладено договір №007/50/1003787 добровільного страхування наземного транспорту з метою захисту майнових інтересів Страхувальника, відповідно до якого було застраховано транспортний засіб "Мазда", державний номер НОМЕР_1.

15.11.2015р. в м. Одесі по проспекту Шевченка, 8Б, на транспортний засіб "Мазда", державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, впало дерево. В результаті зазначеної пригоди було пошкоджено транспортний засіб "Мазда". 18.01.2016р. відповідно до страхового акту № 50-409/1 та наказу № 50-409/1/1 від 15.01.2016 ПрАТ "Київський страховий дім" здійснено виплату страхового відшкодування на загальну суму 12816,87грн., що підтверджується платіжним дорученням №9958 від 18.01.2016р., у зв'язку з чим, у ПрАТ «Київський страховий дім» виникло право на звернення з регресною вимогою до відповідачів.

09.08.2018р. між Приватним акціонерним товариством "Київський страховий дім" (Первісний Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ГРУП ФАКТОР" (Новий кредитор) було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за яким Первісний Кредитор відступив шляхом продажу Новому кредитору права вимоги, зокрема на отримання відшкодування шкоди, в порядку регресу, завданої вказаною вище пригодою.

Позивач вказує, що обов'язок по відшкодуванню шкоди має бути покладено на відповідачів, так як останні свої повноваження не здійснювали належним чином, оскільки ними не було здійснено дій щодо недопущення на майбутнє падіння дерева за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка, 8 Б, та не здійснено жодних заходів по виявленню та локалізації дерева з метою недопущення в майбутньому його падіння.

Посилаючись на норми ст.ст. 22, 509, 512, 516, 1166, 1167, 1173, ЦК України, ст.ст. 12,13, 15,17, 20, 25, 28 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів», розділи 9, 12 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України , пп. в, г п.2.12 Правил дорожнього руху, абз.6 ч. 1ст. 16, ст. 21, 24 ЗУ «Про дорожній рух», п.п. 4.14, 4.6 Правил благоустрою території міста Одеси, затверджених рішенням Одеської міської ради від 23.12.2011р., позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідачів 12816,87грн.

27.12.2018р. КП "МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ" подало до господарського суду відзив на позовну заяву, в якому просило відмовити у задоволенні позову щодо стягнення шкоди з КП "МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ" у повному обсязі. Відповідач зазначав, що рішенням Одеської міської ради №1631-VI від 23.12.2011р. "Про затвердження Правил благоустрою території міста Одеси" встановлено, що відповідальність за утримання зелених насаджень і догляд за ними, п.4.14, покладається: на вулицях перед будівлями до проїжджої частини, всередині квартальних насаджень та насаджень районів міста - на балансоутримувачів, власників, користувачів жилих, громадських, промислових будівель та споруд, а також на балансоутримувачів, власників, користувачів будівель підприємств побуту, торгівлі, закладів освіти, охорони здоров'я, розташованих на території житлової забудови; на територіях підприємств, а також на прилеглих до них ділянках і санітарно-захисних зонах - на дані підприємства: на територіях, відведених під будівництво, та прилеглих до них ділянок, - з дня початку робіт - на замовників будівництва; на пустирях, морському узбережжі, лиманах, берегах водоймищ - на підприємства згідно з рішеннями виконавчого комітету Одеської міської ради; на приватних садибах та прилеглих ділянках - на їх власників. Відповідно до п. 4.15 Правил, догляд за зеленими насадженнями та їх видами у місті здійснює КП "МІСЬКЗЕЛЕНТРЕСТ" на умовах договору з балансоутримувачами об'єктів благоустрою. При цьому у відповідності до ст. 25 ЗУ "Про благоустрій населених пунктів" утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території. дерево, яке розташоване біля будинку по пр. Шевченка, 8Б у м. Одесі на балансі та (або) на утриманні Підприємства не знаходиться. Відповідного договору щодо догляду за зеленими насадженнями за вищезазначеною адресою балансоутримувачем, власником або користувачем з Підприємством не укладалося.

КП "ЖКС "Фонтанський" також просило відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що законодавством України встановлено, що підставою для відшкодування завданої майнової шкоди є протиправна діяльність (бездіяльність) заподіювана шкоди. КП "ЖКС "Фонтанський" вважає, що позивачем не доведено факту падіння дерева на автомобіль, документально не підтверджується розмір матеріальних збитків, та наявності винних дій з боку КП "ЖКС "Фонтанський".

Виконавчий комітет Одеської міської ради просив відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що для відшкодування шкоди позивачем не доведено наявність юридично значимого безпосереднього причинного зв'язку між протиправною бездіяльністю відповідачів, яка створила конкретну можливість завдання шкоди (збитків) позивачу та завданими позивачу збитками, які перетворили можливість завдання збитків у дійсність, тобто безпосередній причинний зв'язок, що виключає цивільно-правову відповідальність відповідачів у справі. Позивач повинен довести вину особи, що заподіяла шкоду, однак в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вини посадових осіб органів місцевого самоврядування в настанні страхового випадку, внаслідок якої пошкоджено застрахований автомобіль.

Приморська районна адміністрація Одеської міської ради проти позову заперечувала, посилаючись на те, що до повноважень райадміністрації не відноситься утримання зелених насаджень та догляд за їх станом, райадміністрація не може відповідати за шкоду, завдану внаслідок падіння гілок дерева.

Рішенням господарського суду Одеської області від 01.02.2019р. ( суддя Степанова Л.В.) у задоволенні позову ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ГРУП ФАКТОР" відмовлено.

З посиланням на норми ст.ст. 11 (ч. 1,2), 15, 16, 502, 993 ЦК України, ст..27 ЗУ «Про страхування» суд дійшов наступних висновків:

- зі змісту договору не вбачається, яка саме особа повинна відшкодувати позивачу шкоду заподіяну внаслідок падіння дерева на транспортний засіб, а саме не конкретизований суб'єкт зобов'язання. Судом встановлено, що 09.08.2018р. між Приватним акціонерним товариством "Київський страховий дім" (далі Первісний Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ГРУП ФАКТОР" (далі Новий кредитор) було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за яким Первісний Кредитор відступив шляхом продажу Новому кредитору права вимоги, зокрема на отримання відшкодування шкоди, в порядку регресу, завданої вказаною вище пригодою.

-для відшкодування шкоди позивачем не доведено наявність зв'язку між протиправною бездіяльністю відповідачів, яка створила конкретну можливість завдання шкоди (збитків) позивачу та завданими позивачу збитками, які перетворили можливість завдання збитків у дійсність, тобто безпосередній причинний зв'язок, що виключає цивільно-правову відповідальність відповідачів у справі.

-позивач повинен довести вину особи, що заподіяла шкоду, однак в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вини відповідачів в настанні страхового випадку, внаслідок якого пошкоджено застрахований автомобіль.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ГРУП ФАКТОР» звернулось до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій скаржник просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, зазначаючи, що господарський суд першої інстанції не з'ясував всі обставини справи, що призвело до незастосування одних норм матеріального права та неправильного застосування інших норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга вмотивована посиланням на норми ст.ст. 22, 509, 512, 514, 515 (ч.1), 516, 1166, 1167, 1173, ЦК України, ст.ст. 12,13, 15,17, 20, 25, 28 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів», розділами 9, 12 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України , пп. в, г п.2.12 Правил дорожнього руху, абз.6 ч. 1ст. 16, ст. 21, 24 ЗУ «Про дорожній рух», пп.7 п.а ч.1 ст. 30 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» та обґрунтована наступним:

- організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень належить до відання саме виконавчого органу міської ради , зазначеної правової позиції дотримався Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 04.04.2018р. у справі №2-1474/11ц;

- контроль за станом зелених насаджень належить до відання відповідачів, однак останні не вчинили дії з належного утримання зелених насаджень, зокрема щодо дерева, яке упало на транспортний засіб. Невиконання відповідачами покладених на них обов'язків не звільняє їх від відповідальності, а навпаки свідчить про порушення останніми норм ЗУ «Про благоустрій населених пунктів»;

- є помилковими висновки суду, що для відшкодування шкоди позивачем не доведено наявність зв'язку між протиправною бездіяльністю відповідачів, яка створила конкретну можливість завдання шкоди позивачу, та завданими позивачу збитками, які перетворили можливість завдання збитків у дійсність, тобто безпосередній причинний зв'язок, що виключає цивільно-правову відповідальність відповідачів у справі, а також що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження вини відповідачів в настанні страхового висновку. Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду у справі №668/7511/15-ц від 03.10.2018р.)

- умови Договору №007/50/1003787 добровільного страхування наземного транспорту, не містять будь-яких обмежень стосовно можливості відступлення прав вимоги за таким договором новому кредитору. Враховуючи передачу в подальшому права вимоги до позивача, останній виступає замість потерпілого , в свою чергу особою відповідальною за завдану шкоду є її заподіювач - відповідачі.

Також в апеляційній скарзі міститься клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових доказів, а саме: Витягу з додатку №1 до Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 09.08.2018р.

Скаржник зазначає, що вказаний доказ не подавався до господарського суду першої інстанції, оскільки по-перше, предметом позову не є встановлення факту переходу, по-друге, жоден учасник справи не ставив під сумнів факт переходу права вимоги з договором про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 09.08.2018р. до позивача.

На думку ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ГРУП ФАКТОР» вказаний доказ підлягає дослідженню та оцінці з метою встановлення дійсних обставин справи, у зв'язку з чим просить визнати поважними причини неподання доказу - Витягу з додатку №1 до Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 09.08.2018р..

Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет надання їм попередньою судовою інстанцією належної юридичної оцінки та повноти встановлення обставин, дотримання норм матеріального та процесуального права, згідно з вимогами ст. 269 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, 15.11.2015р. в м. Одесі по проспекту Шевченка, 8Б на транспортний засіб "Мазда", державний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_2, впало дерево. В результаті зазначеної пригоди було пошкоджено транспортний засіб "Мазда", державний номер НОМЕР_1. В свою чергу, 02.06.2015. між Приватним акціонерним товариством "Київський страховий дім" (Страховиком) та ОСОБА_2 (Страхувальником) було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту з метою захисту майнових інтересів Страхувальника №007/50/1003787, відповідно до якого було застраховано транспортний засіб "Мазда", державний номер НОМЕР_1.

Пунктом 6.4 Договору передбачено, що за цим договором страхуванню підлягають лише ризики зазначені в розділі 2 цього Договору.

Згідно розділу 2 Договору до страхових ризиків віднесено пошкодження ТЗ та незаконне володіння ТЗ.

В п.6.4.1 Договору зазначено, що «пошкодження ТЗ» - пошкодження або знищення ТЗ (ДО) внаслідок, у тому числі, падіння дерева та інших предметів, нападу тварин.

18.01.2016р. відповідно до страхового акту № 50-409/1 та наказу № 50-409/1/1 від 15.01.2016 ПрАТ "Київський страховий дім" здійснено виплату ОСОБА_2. страхового відшкодування на загальну суму 12816,87грн., що підтверджується платіжним дорученням №9958 від 18.01.2016р.

09.08.2018р. між Приватним акціонерним товариством "Київський страховий дім" (далі Первісний Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ГРУП ФАКТОР" (далі Новий кредитор) було укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги.

Відповідно до п. 1.1 Договору Сторони цим погоджуються, що за своєю правовою природою даний Договір є правочином з передання первісним кредитором шляхом продажу прав вимоги, визначених у даному Договорі, новому кредитору (відступлення права вимоги).

Відповідно до п. 2.1., 2.2. Договору за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим Договором, первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором , права вимоги первісного кредитора до осіб, які винні в завданні збитків за страховими випадками, за яким первісний кредитор здійснив виплату страхового відшкодування, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов'язки Боржників або які зобов'язані виконати обов'язки Боржників, за договором страхування, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1 до цього Договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - Права вимоги. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку визначених цим Договором. За цим Договором новий кредитор в день укладання цього договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи, проте не обмежуючись: право вимагати належного виконання боржниками зобов'язань за основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати штрафних санкцій, неустойок у розмірах вказаних у Додатку №1 до цього Договору, передачі предметів забезпечення, в рахунок виконання зобов'язань. Розмір Прав вимоги, які переходять до нового кредитора, вказаний у Додатку №1 до цього Договору. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги.

Пунктом 4.1 Договору сторони погодили, що за відсутності прав вимоги за Основними Договорами, відповідно до цього Договору новий кредитор сплачує первісному кредитору грошові кошти у сумі 2 740 000,00 грн.

Згідно п. 6.2. Договору новий кредитор підписанням цього Договору підтверджує, що до моменту укладення цього Договору ознайомився із фактичним станом заборгованості за Основними договорами, змістом Основних договорів та зауважень до них не має та приймає усі ризики пов'язані з Основними договорами та правами вимоги.

Пунктом 1 ч.1 статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно із ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Таким чином, обов'язок боржника виконати зобов'язання на користь нового кредитора пов'язаний із моментом надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Так, розмір прав вимоги ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ГРУП ФАКТОР", які переходять до нового кредитора згідно договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 09.08.2018р. особи, яким первісний кредитор здійснив виплати страхового відшкодування, реєстр Основних договорів, за якими здійснені виплати, особи винні в завданні збитків , виходячи із змісту п.2.1 Договору вказуються у Додатку №1 до Договору.

Однак, вказаний Додаток №1 в матеріалах справи відсутній.

З матеріалів справи не вбачається, що за Договором відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги передано вимогу у зазначеному позивачем розмірі, у зв'язку із яким страховим випадком та за яким договором, та саме до Виконавчого комітету Одеської міської ради, Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Комунального підприємства «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський», Комунального підприємства «Міськзелентрест», оскільки позивачем не надано Додатку №1 до Договору, який є юридично-значущим при вирішенні даного спору та підлягає оцінці у сукупності з договором як доказ за правилами ст.86 ГПК України..

Сам договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 09.08.2018р. не містить ані посилань на договір добровільного страхування наземного транспорту з метою захисту майнових інтересів Страхувальника №007/50/1003787, ані зазначення розміру права вимоги, переданого ТОВу "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ГРУП ФАКТОР" за договором №007/50/1003787, ані переліку боржників за основним договором.

Наведене виключало можливість встановлення судом наявності у позивача права на позов до відповідачів, що виник у зв'язку із виплатою первісним кредитором страхового відшкодування гр..ОСОБА_2. за договором від 02.06.2015р.

До апеляційної інстанції скаржник подав Витяг з додатку №1 до Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 09.08.2018р. в якому зазначено: номер справи:50-409; боржник: Виконавчий комітет Одеської міської ради, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, Комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Фонтанський», Комунальне підприємство «Міськзелентрест»; №договору: №007/50/1003787; розмір права вимоги,грн..:12 816,87грн.; дата передачі: 09.08.2018р.

Однак, скаржник не обґрунтував неможливість подання до суду першої інстанції згаданого Витягу, тобто не довів винятковості обставин, за яких наведений доказ (витяг) не був поданий до суду першої інстанції, з причин, що об'єктивно не залежали від позивача.

Відповідно д ч. ч. 2,3 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Обґрунтування апелянта неможливості подання Додатку №1 до Договору від 09.08.2018р. є непереконливим в сенсі змісту норми ст. 269 ГПК України, оскільки подання цього Додатку як змістовної невід'ємної частини Договору при вирішенні спору суду першої інстанції випливає з положень ч.3 ст. 13, ст. 73, ч.ч.3,4 ст. 74, ч.2 ст.76, ст. 79, ч.2 ст.80, ст.ст. 162, 164 ГПК України.

Щодо того аргумента скаржника, що перехід права вимоги до нього відповідачами не заперечувався та не ставився під сумнів, колегія суддів вважає, що він не спростовує правильність висновку суду першої інстанції стосовно того, що зі змісту договору відступлення прав вимоги неможливо встановити суб'єкта зобов'язання з відшкодування шкоди.

На дату ухвалення оскаржуваного рішення наявні у справі докази (Договір від 09.08.2018р. без Додатку №1 до нього) не відповідали вимозі достатності доказів за ст. 79 ГПК України, позаяк не давали змогу дійти висновку про наявність у позивача права на позов про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу з відповідачів, виплаченого первісним кредитором гр.. ОСОБА_2. за договором від 02.06.2015р. №007/50/1003787. у сумі 12 816,87грн..

Таким чином, судова колегія не приймає як додатковий доказ Витяг з додатку №1 до Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 09.08.2018р., поданий позивачем з порушенням вимог процесуального закону.

Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Держава, відшкодувавши шкоду, завдану посадовою, службовою особою органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, має право зворотної вимоги до цієї особи тільки у разі встановлення в її діях складу кримінального правопорушення за обвинувальним вироком суду щодо неї, який набрав законної сили. Держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, відшкодувавши шкоду, завдану посадовою, службовою особою внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності відповідно органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, мають право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування (крім відшкодування виплат, пов'язаних із трудовими відносинами та відшкодуванням моральної шкоди). Батьки (усиновлювачі), опікун або піклувальник, а також заклад або особа, що зобов'язані здійснювати нагляд за малолітньою або неповнолітньою особою, які відшкодували шкоду, завдану малолітньою або неповнолітньою особою чи фізичною особою, яка визнана недієздатною, не мають права зворотної вимоги до цієї особи.

За правилами ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України „Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Для визначення підстав застосування такої міри відповідальності як відшкодування завданої шкоди суду необхідно з'ясувати наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки заподіювача шкоди, наявність шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою відповідача та шкодою, вину відповідача. При цьому, на позивача покладено обов'язок доведення факту протиправності поведінки відповідача, розміру завданої шкоди та прямого причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою.

Вказані обставини підлягають доведенню належними та допустимими доказами в розумінні статей 73,74 ГПК України.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що недостатність доказів є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ГРУП ФАКТОР", котрим не було доведено в суді першої інстанції, що до нього перейшло право вимагати в порядку регресу відшкодування шкоди, завданої транспортному засобу гр.. ОСОБА_2. в результаті падіння дерева.

Таким чином, місцевий суд прийняв законне та обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ГРУП ФАКТОР".

Викладені в апеляційній скарзі доводи позивача висновків господарського суду першої інстанції не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених судом, не впливають на остаточний висновок. Тому, колегія суддів не знаходить законних підстав для повного чи часткового задоволення вимог апеляційної скарги.

За таких обставин рішення господарського суду Одеської області від 01.02.2019р. залишається без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги), покладаються на скаржника, оскільки вимоги апеляційної скарги відхилені у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 235, 236, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Одеської області від 01.02.2019р. у справі №916/2571/18 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ГРУП ФАКТОР"

Постанова в порядку ст.282 ГПК України набирає законної сили з дня її прийняття згідно ст.284 ГПК України.

Постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення згідно положень ст.ст.286,287 ГПК України.

Головуючий суддя М.А. Мишкіна

Суддя Л.О.Будішевська

Суддя С.В. Таран