СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2019 р. Справа № 922/535/18

Колегія суддів у складі:

головуючий суддя Россолов В.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Хачатрян В.С.,

за участю секретаря судового засідання Довбиш А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Харківської міської ради (вх. №784 Х/1-42) на рішення Господарського суду Харківської області від 14.02.2019 у справі № 922/535/18 (повний текст складено 15.02.2019, суддя Бринцев О.В., м. арків),

за позовом Харківської міської ради, м.Харків;

до Фізичної особи-підприємця Гуляєва Руслана Олександровича, м.Харків;

про стягнення 277597,10 грн,-

ВСТАНОВИЛА:

Харківська міська рада звернулася до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Гуляєва Руслана Олександровича в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 277 597,10 грн.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 14.02.2019 у справі №922/535/18 в позові відмовлено повністю; стягнуто з Харківської міської ради на користь Фізичної особи-підприємця Гуляєва Руслана Олександровича витрати на проведення експертизи в розмірі 5720,00 грн та витрати на проведення топографо-геодезичної зйомки в розмірі 8000,00 грн.

Здійснюючи розгляд спору місцевий господарський суд встановив, що земельні ділянки площею 0,0292 га та 0,0442 га, на яких знаходяться будівлі належні відповідачеві, вибули з володіння і користування територіальної громади м. Харкова і належать на праві постійного користування ВАТ "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" в межах земельної ділянки площею 0,9870 га, переданої на йому підставі рішення виконкому Харківської міської ради народних депутатів від 09.02.2000 №133 та Державного акту на право постійного користування землею серії II-ХР №002038. У наслідок чого суд дійшов висновку, що до моменту припинення права постійного користування ПАТ "Харківський тракторний завод" на відповідні частини належної йому земельної ділянки та повернення їх у володіння територіальної громади м.Харкова передачі цих ділянок Харківською міською радою будь-кому в оренду неможлива, а відтак відсутні підстави для звернення з відповідним позовом.

Харківська міська рада з вказаним рішенням суду не погодилась, звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.

В обгрунтуванні апеляційної скарги наголошує, що відповідач, набувши у власність нежитлові будівлі літ. "А-1" загальною площею 233,5 кв. м та літ. "Б-1" площею 391,3 кв. м, розташованих по вул. Северина Потоцького, 43 у м. Харкові, одночасно вступив у фактичне володіння і користування земельними ділянками площею 0,0292 га та 0.0442 га. У зв'язку з цим, за твердженням сторони, з моменту набуття у власність нежитлової будівлі літ. "А-1" загальною площею 233,5 кв. м та літ. "Б-1" площею 391,3 кв. м, розташованих по вул. Северина Потоцького, 43 у м. Харкові, припинилось право постійного користування ВАТ "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" в межах земельної ділянки площею 0,9870 га та виник у відповідача обов'язок з виплати коштів за користування земельною ділянкою.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.03.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Господарського суду Харківської області від 14.02.2019 у справі №922/535/18; призначено справу до розгляду на 15.04.2019 о 10:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду.

09.04.2019 від Фізичної особи-підприємця Гуляєва Руслана Олександровича надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому сторона просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 14.02.2019 у справі № 922/535/18 залишити без змін (вх.3627).

У судове засідання, яке відбулось 15.04.2019, з'явились належні представники сторін, які підтримали свої правові вимоги по справі.

На початку судового засідання Харківською міською радою подано заяву про залучення до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ВАТ "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе", з тієї підстави, що нежитлові будівлі літ. "А-1", загальною площею 233,5 кв. м та літ. "Б-1", загальною площею 391,3 кв. м, що належать на праві власності ФОП Гуляву Р.О., зхнаходяться на земельній ділянці, яка перебуває в постійному користуванні ПАТ "Харківський тракторний завод" на підставі Державного акту на право постійного користування землею від 24.02.2000 №730.

Відповідно частини 1 статті 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов'язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Проаналізувавши відповідну заяву колегія суддів дійшла висновку, що встановлення судом обставини необхідності сплати Фізичною особою-підприємцем Гуляєвим Русланом Олександровичем коштів за користування земельною ділянкою у вигляді орендної плати не створює для ВАТ "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" жодних прав та обов'язків перед сторонами у справі. У зв'язку з чим відсутні правові передумови для залучення ВАТ "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в порядку частини 1 статті 50 Господарського процесуального кодексу України, та задоволення цієї заяви.

Колегія суддів, розглянувши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, встановила, що рішення Господарського суду Харківської області від 14.02.2019 у справі № 922/535/18 не відповідає нормам матеріального та процесуального права, враховуючи таке.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення виконкому Харківської міської ради народних депутатів від 09.02.2000 №133 ВАТ "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" було видано Державний акт на право постійного користування землею серії II-ХР №002038 (Том 1, а.с. 173-175).

Згідно з даним актом ВАТ "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" надано у постійне користування земельну ділянку площею 0,9870 га для експлуатації виробничої бази ЖКО.

Перебування земельної ділянки площею 0.9870 га по вул. Северина Потоцького, 43 у м. Харків на праві постійного користування за ПАТ "Харківський тракторний завод" також підтверджується листом відділу у м. Харкові Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 27.08.2018 №2718/116-18 (Том 2, а.с. 48).

На цій земельній ділянці знаходяться нежитлові будівлі літ. "А-1", загальною площею 233,5 кв. м та літ. "Б-1", загальною площею 391,3 кв. м, які перебувають у власності Гулява Р.О. на підставі заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.11.2006 у справі №2-4556/2006 (Том 1, а.с. 81).

Право власності на вказані нежитлові приміщення було зареєстровано за Гуляєвим Р.О. 08.12.2006, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (Том 1, а.с. 82).

Факт знаходження нежитлових будівель літ. "А-1" загальною площею 233,5 кв. м та літ. "Б-1" площею 391,3 кв. м, розташовані по вул. Северина Потоцького (колишня назва - Сімнадцятого Партз'їзду), 43 у м. Харкові в межах земельної ділянки, яка перебуває в постійному користуванні ПАТ "Харківський тракторний завод" на підставі Державного акту на право постійного користування землею від 24.02.2000 №730, підтверджується висновком експерта від 29.10.2018 Харківського науково-дослідного інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса за результатами проведення судової земельно-економічної експертизи №15247 (Том 2, а.с. 15-27).

27.02.2018 головним спеціалістом відділу самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради Гусаром І.М. за участю інженера-геодезиста Рябової А.О. та інженера-землевпорядника Кательницького С.Г. було здійснено обстеження місцевості за адресою: м. Харків, вул. Северина Потоцького, 43, про що було складено відповідний Акт (Том 1, а.с. 25-26).

Обстеженням встановлено, що земельні ділянки площею 0.0292 га та 0,0442 га, на яких знаходяться нежитлові приміщення літ. "А-1" та літ. "Б-1", перебувають у фактичному володінні і користуванні відповідача ФОП Гуляєва Р.О.

Як стверджує позивач у позові, договір оренди земельних ділянок по вул. Северина Потоцького, 43 у м. Харкові між позивачем Харківської міською радою та відповідачем ФОП Гуляєвим Р.О. не укладено. Відповідно, орендна плата за володіння і користування вказаними земельними ділянками відповідачем на користь позивача не сплачується.

Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми вартості належного позивачеві майна збереженого (заощадженого) відповідачем без достатніх правових підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову Господарський суд Харківської області наголосив, що до моменту припинення права постійного користування ПАТ "Харківський тракторний завод" на відповідні частини належної йому земельної ділянки та повернення їх у володіння територіальної громади м.Харкова передачі цих ділянок Харківською міською радою будь-кому в оренду неможлива, а відтак відсутні підстави для звернення з відповідним позовом.

Колегія суддів не може погодитись з відповідною позицією суду в повній мірі за таких обставин.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є власником нежитлових будівель літ. "А-1" загальною площею 233,5 кв. м та літ. "Б-1" площею 391,3 кв. м, розташовані по вул. Северина Потоцького (колишня назва - Сімнадцятого Партз'їзду), 43 у м. Харкові підставі заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 03.11.2006 у справі №2-4556/2006.

У відповідності до ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Статтею 120 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється права власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти.

Відповідно до ст. 141 Земельного кодексу України право користування земельною ділянкою припиняється, зокрема, набуттям іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.

Отже, з моменту набуття Фізичної особи-підприємця Гуляєва Руслана Олександровича у власність нежитлової будівлі літ. "А-1" загальною площею 233,5 кв. м та літ. "Б-1" площею 391,3 кв. м, розташованих по вул. Северина Потоцького, 43 у м. Харкові, припинилось право постійного користування ВАТ "Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе" земельною ділянкою в межах площі 0,9870 га в силу положень ст. 377 Цивільного кодексу України, Статтею 120 Земельного кодексу України, ст. 141 Земельного кодексу України

Водночас, за змістом ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Зважаючи на ці положення, новий власник земельної ділянки не звільняється від необхідності оформлення права на земельну ділянку відповідно до вимог законодавства.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що з моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов'язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під цією будівлею.

Під час розгляду спору колегією суддів з'ясовано, що відповідач користується земельною ділянкою під вказаною нерухомістю без переоформлення у належний спосіб права користування земельною ділянкою (укладення договору оренди з Харківською міською радою та державної реєстрації такого права).

Отже, колегія суддів погоджується з позицією апелянта, що з моменту виникнення права власності на нежитлові будівлі літ. "А-1" загальною площею 233,5 кв. м та літ. "Б-1" площею 391,3 кв. м, розташованих по вул. Северина Потоцького, 43 у м. Харкові у відповідача виник не тільки обов'язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, розташовану під вказаною нежилою будівлею, а й сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

Згідно правової позиції Великої палати Верховного суду, викладеної у постанові від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, до моменту оформлення власником об'єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об'єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов'язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Частиною 2 ст. 1213 ЦК України передбачено, що у разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Стаття 1212 ЦК України визначає загальні умови існування цивільно-правових зобов'язань, що виникають у зв'язку із так званим безпідставним збагаченням, тобто набуттям або збереженням майна без достатньої правової підстави.

За змістом пункту 4 частини третьої статті 1212 ЦК положення глави 83 ЦК застосовується також до вимог про відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до загальних положень законодавства про відшкодування завданої шкоди таке відшкодування є мірою відповідальності. Разом з тим обов'язок набувача повернути безпідставно набуте (збережене) майно потерпілому не належить до заходів відповідальності, оскільки боржник при цьому не несе жодних майнових втрат - він зобов'язується повернути тільки майно, яке безпідставно утримував (зберігав). На відміну від зобов'язань, які виникають із завдання шкоди, для відшкодування шкоди за пунктом 4 частини третьої статті 1212 ЦК вина не має значення, оскільки важливий сам факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Таким чином, всупереч позиції відповідача, колегія суддів не погоджується з твердженням про неможливість нарахування орендної плати до моменту вилучення земельної ділянки у ПАТ "Харківський тракторний завод" визначеному законодавством способі, як відсутності вини відповідача у неможливості своєчасного укладення договірних правовідносин з Харківською міською радою, оскільки для відшкодування шкоди за пунктом 4 частини третьої статті 1212 ЦК вина не має значення, важливим є сам факт неправомірного збереження майна однією особою за рахунок іншої. Вказане узгоджується з правовою позицією Великої палати Верховного суду, викладеної у постанові від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17.

З наданого позивачем розрахунку суми заборгованості вбачається, що розмір орендної плати, який мала отримати Харківська міська рада від відповідача за користування земельною ділянкою за період з 01.03.2015 по 28.02.2018 складає 277 597,10 грн. Проаналізувавши відповідний розрахунок колегія суддів встановила, що останній здійснений чітко на підставі Положення про порядок визначення розмірів орендної плати при укладанні договорів оренди землі в м.Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради від 27.02.2008 №41/08, Порядку нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25.11.2016 №489 з правильним застосуванням вихідних даних (базової вартості 1 кв. м землі м.Харкова, коефіцієнту Км2, Км3, Кф, К(і), площі земельної ділянки, орендної ставки, коефіцієнту складних інженерно-геологічних умов, коефіцієнту розміру земельної ділянки, відсотку строку оренди) для розрахунку розміру нормативної грошової оцінки та розрахунку розміру орендної плати. При цьому Харківською міською радою правомірно обрано розмір площі земельної ділянки (442,00 кв.м), зазначений у Акті обстеження, визначення меж, площі та конфігурації земельної ділянки від 27.02.2018, оскільки останній визначався супутниковим методом відповідно саме до зовнішніх меж будівлі. На необхідність врахування вказаного доказу, як підтвердження фактичного розміру прибуваючої у користуванні земельної ділянки, звернула увагу Велика палати Верховного суду у постанові від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з позицією позивача про правомірність стягнення з Фізичної особи-підприємця Гуляєва Руслана Олександровича грошових коштів, як безпідставно збережених орендних платежів, за період з 01.03.2015 по 28.02.2018 в сумі 277 597,10 грн. У зв'язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Оцінюючи вищенаведені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Харківської міської ради є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Харківської області від 14.02.2019 у справі № 922/535/18 скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення позову.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради (61003, Харківська обл., місто Харків, м-н Конституції, будинок 7, ідентифікаційний код юридичної особи 04059243) задовольнити.

Рішення Господарського суду Харківської області від 14.02.2019 у справі № 922/535/18 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов Харківської міської ради (61003, Харківська обл., місто Харків, м-н Конституції, будинок 7, ідентифікаційний код юридичної особи 04059243) задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гуляєва Руслана Олександровича (АДРЕСА_1) на користь Харківської міської ради (61003, Харківська обл., місто Харків, м-н Конституції, будинок 7, ідентифікаційний код юридичної особи 04059243) 277 597,10 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Повний текст постанови складено 19.04.2019.

Головуючий суддя В.В. Россолов

Суддя Р.А. Гетьман

Суддя В.С. Хачатрян