ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/3637/18

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Присяжнюка О.О.

при секретарі судового засідання Лепенець К.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮБК Плюс" (61105, Харківська область, м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 181, кім. 707)
про стягнення коштів
за участю представників :

позивача - Левицька А. В., адвокат;

відповідача -Мосейчук А.М. адвокат

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" звернулось до господарського суду Харківської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮБК ПЛЮС", в якій просить суд стягнути з останнього заборгованість за договором фінансового лізингу №4Ю16082ЛИ від 16.09.2016 року в розмірі 26410391,91 грн. (12637354,45 грн. - прострочена заборгованість по сплаті лізингових платежів в рахунок вартості майна; 9768955, 31 грн. - прострочена заборгованість з винагороди за користування майном; 4004082,15 грн. - пеня за порушення грошового зобов'язання). Також позивач просить вирішити питання про розподіл судових витрат.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за Договором фінансового лізингу №4Ю16082ЛИ від 16.09.2016 року в частині сплати лізингових платежів та винагороди за користування майном.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 28.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/3637/18, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін, підготовче засідання призначено на "24" січня 2019 р. о(об) 11:30.

21.01.2019 відповідачем до канцелярії суду подано клопотання про відкладення розгляду справи за вх. № 1660, яке долучено судом до матеріалів справи.

23.01.2019 від позивача до канцелярії суду надійшла заява за вх. № 1989 про проведення судового засідання за відсутності позивача.

Заява долучена до матеріалів справи.

В судовому засіданні 24.01.2019 протокольною ухвалою відкладено підготовче засідання у справі до 19.02.2019 о 12:00 год.

В порядку статей 120-121 Господарського процесуального кодексу України сторони повідомлені ухвалами суду від 24.01.2019 про наступне підготовче засідання.

19.02.2019 відповідачем до канцелярії суду подано клопотання про відкладення розгляду справи за вх. № 4443 та клопотання за вх. № 4440 про продовження строку підготовчого засідання.

В судовому засіданні 19.02.2019 протокольною ухвалою задоволено клопотання відповідача про продовження строку підготовчого провадження; продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів; відкладено підготовче засідання до 04.03.2019 о 12:00 год

В порядку статей 120-121 Господарського процесуального кодексу України сторони повідомлені ухвалами суду від 19.02.2019 про наступне підготовче засідання.

04.03.2019 відповідачем до канцелярії суду разом із клопотанням за вх. № 5528, відповідно до якого останній просив відновити строк для подання відзиву, подано відзив на позов.

Також, 04.03.2019 відповідачем до канцелярії суду подано клопотання про призначення судової експертизи за вх. № 5527, в якому відповідач просив призначити у справі судову економічну експертизу та на вирішення експерта поставити питання викладені у клопотанні.

Клоптання долучено судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 04.03.2019 протокольною ухвалою задоволено клопотання відповідача про відновлення строку для подання відзиву, постановлено клопотання про призначення експертизи вирішити в наступному засіданні, відкладено підготовче засідання до 20.03.2019 о 09:30 год.

В порядку статей 120-121 Господарського процесуального кодексу України сторони повідомлені ухвалами суду від 04.03.2019 про наступне підготовче засідання.

13.03.2019 позивачем до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив за вх. № 6284, в якій позивач обгрунтовує розрахунки сум заявлених до стягнення та спростовує доводи відповідача.

Відповідь на відзив долучена судом до матеріалів справи.

В судовому засіданні 20.03.2019 протокольною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи, закрито підготовче провадження та призачено розгляд справи у судовому засіданні по суті на 28.03.2019 о 12:30 год.

В порядку статей 120-121 Господарського процесуального кодексу України сторони повідомлені ухвалами суду від 20.03.2019 про дату та час судового засідання по суті.

28.03.2019 в судовому засіданні постановлено протокольну ухвалу про відкладення судового засідання по суті до 18.04.2019 об 11:30 год.

В порядку статей 120-121 Господарського процесуального кодексу України сторони повідомлені ухвалами суду від 28.03.2019 про дату та час наступного судового засідання по суті.

В призначеному судовому засіданні 18.04.2019 присутній представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти позову, вказуючи на невірність розрахунків позивача, проте в чому саме полягає невірність не зазначив.

З огляду на те, що у матеріалах справи достатньо документів для правильного вирішення спору по даній справі, у судовому засіданні 18.04.2019. на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду по цій справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

16.09.2016 між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", правонаступником якого є АТ КБ "ПРИВАТБАНК" (Позивач), та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЮБК ПЛЮС" (Лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу №4Ю16082ЛИ (надалі - Договір) відповідно до п. 1.1. якого банк передає лізингоодержувачу майно, а лізингоодержувач приймає майно від банка в платне користування, а після виплати всієї суми лізингових платежів у власність, у визначені даним договором строки, на умовах фінансового лізингу.

У пункті 1.2. Договору сторони узгодили, що вартість майна становить: 88 454 625,00 грн.

За змістом п. 3.1. Договору передача банком та прийом Лізингоодержувачем майна в лізинг здійснюється згідно акту прийому-передачі майна - зазначеним у Додатку №3.

Відповідно до п. 6.2.11. Договору Лізингоодержувач зобов'язався сплачувати банку: винагороду за відкриття рахунку "Фінансовий лізинг (оренда)"; лізинговий платіж (суму, що відшкодовує при кожному платежі частину вартості майна); відсоткову винагороду за користування майном; інші витрати банка, безпосередньо пов'язані з цим договором.

Пунктом 6.2.8. Договору на Лізингоодержувача було покладено обов'язок не зменшувати суму лізингових платежів, а також не затримувати виплату чергового лізингового платежу, якщо дані зміни не погоджені сторонами та не передбачені договорами про внесення змін до цього договору.

Розмір, структура, строки сплати лізингових платежів встановлюються Додатком №2 (п. 2.1. Договору).

Графіком лізингових платежів (додаток №2 до Договору) передбачена сплата Лізингоодержувачем лізингових платежів 25.10.2016, 25.09.2017, а починаючи з 25.10.2017 - щомісяця до 25.08.2024 року.

За змістом п. 2.3.2. Договору Лізингоодержувач сплачує банку винагороди на рахунок, зазначений у п. 1.4. Договору, зокрема, відсоткову винагороду за користування майном у розмірі 12% річних від суми залишку несплаченої вартості майна, виходячи з фактичної кількості днів користування майном, та 360 днів у році, щомісяця в період з 25-го числа місяця по останній день місяця, а так само в термін сплати останньої суми лізингового платежу, який зазначений у Додатку №2.

Відповідно до Додаткової угоди від 03.11.2016 року починаючи з 07.11.2016 року відсоткова винагорода становить 10,5% річних.

АТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов'язання за Договором виконало в повному обсязі, передавши відповідне майно Лізингоодержувачу, що підтверджується актом приймання-передачі майна від 16.09.2016 року (Додаток №3 до Договору).

Вищевказані договір фінансового лізингу та акт приймання-передачі майна були підписані із використанням електронного цифрового підпису, про що сторони домовились в угоді про використання електронного цифрового підпису з посиленим сертифікатом ключа від 19.02.2016року.

Отже, у відповідача виник обов'язок сплачувати лізингові платежі у визначений договором строк (графік).

Проте, як стверджує позивач, відповідач неналежним чином виконує зобов'язання за Договором фінансового лізингу №4Ю16082ЛИ від 16.09.2016 року в частині сплати лізингових платежів та винагороди за користування майном, у зв'язку з чим за останнім наявна прострочена заборгованість по сплаті лізингових платежів в рахунок вартості майна (за період 16.09.2016-02.10.2018) у розмірі 12637354,45 грн. та прострочена заборгованість з винагороди за користування майном (16.09.2016-31.08.2018) у розмірі 9768955,31 грн.

Окрім того, у зв'язку з порушенням Лізингоодержувачем термінів сплати лізигових платежів та відсоткової винагороди за користування майном, відповідно до п. 7.1. Договору банком нарахована відповідачу пеня у розмірі 4004082,15 грн.

Враховуючи, що заборгованість за Договором фінансового лізингу №4Ю16082ЛИ від 16.09.2016 року відповідачем не сплачена, позивач звернувся до суду за захистом свого права та законного інтересу з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Статтями 11 Цивільного кодексу України та 174 Господарського кодексу України унормовано, що господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Стаття 627 ЦК України закріплює свободу договору, тобто відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З положень ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України вбачається, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 806 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом (ч. 3 ст. 806 ЦК України).

Частиною 2 статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно із ч. 2 ст. 11 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов'язаний: 1) прийняти предмет лізингу та користуватися ним відповідно до його призначення та умов договору; 2) відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов'язання щодо утримання предмета лізингу, підтримувати його у справному стані; 3) своєчасно сплачувати лізингові платежі; 4) надавати лізингодавцеві доступ до предмета лізингу і забезпечувати можливість здійснення перевірки умов його використання та утримання; 5) письмово повідомляти лізингодавця, а в гарантійний строк і продавця предмета, про всі випадки виявлення несправностей предмета лізингу, його поломок або збоїв у роботі; 6) письмово повідомляти про порушення строків проведення або непроведения поточного чи сезонного технічного обслуговування та про будь-які інші обставини, що можуть негативно позначитися на стані предмета лізингу, - негайно, але у будь-якому разі не пізніше другого робочого дня після дня настання вищезазначених подій чи фактів, якщо інше не встановлено договором; 7) у разі закінчення строку лізингу, а також у разі дострокового розірвання договору лізингу та в інших випадках дострокового повернення предмета лізингу - повернути предмет лізингу у стані, в якому його було прийнято у володіння, з урахуванням нормального зносу, або у стані, обумовленому договором.

Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за Договором фінансового лізингу №4Ю16082ЛИ від 16.09.2016 виконав в повному обсязі, передавши відповідне майно Лізингоодержувачу, що підтверджується актом приймання-передачі майна від 16.09.2016 року (Додаток №3 до Договору).

Графіком лізингових платежів (додаток №2 до Договору) передбачена сплата Лізингоодержувачем лізингових платежів 25.10.2016, 25.09.2017, а починаючи з 25.10.2017 - щомісяця до 25.08.2024 року.

З графіку лізингових платежів вбачається, що після сплати лізингового платежу 25.09.2018 року у розмірі 1 040 642,65 грн. залишок заборгованості по лізинговим платежам в рахунок вартості майна повинен складати 73 885 627,90 грн.

Натомість, з виписки по рахунку 2071 вбачається, що залишок заборгованості по лізинговим платежам в рахунок вартості майна складає 86 522 982,35 грн. Таким чином, у Лізингоодержувача наявна прострочена заборгованість по лізинговим платежам в рахунок вартості майна в розмірі: 86 522 982,35 - 73 885 627,90 = 12 637 354,45 грн.

З пояснень, наданих позивачем у відповіді на відзив вбачається, що згідно графіку лізингових платежів та виписки по рахунку 0585 станом на 25.09.2018 відповідач мав здійнити лізинговий платіж в сумі 1040642,65 грн., проте не здійснив погашення. До того ж, станом на 25.09.2018 у відповідача вже існувала прострочена заборгованість по лізингових платежах у сумі 11646711,80 грн. А відтак, 1040642,65 грн. +11646711,80 грн. = 12687354,45 грн. Відповідач 28.09.2018 частково здійснив погашення у розмірі 50000,00 грн. Отже, 12687354,45 грн.- 50000,00 грн.= 12637354,45 грн. прострочена заборгованість по лізингових платежах на 28.09.2018.

Окрім того, пунктом 2.3.2. Договору узгоджено, що Лізингоодержувач сплачує банку винагороди на рахунок, зазначений у п. 1.4. Договору, зокрема, відсоткову винагороду за користування майном у розмірі 12% річних від суми залишку несплаченої вартості майна, виходячи з фактичної кількості днів користування майном, та 360 днів у році, щомісяця в період з 25-го числа місяця по останній день місяця, а так само в термін сплати останньої суми лізингового платежу, який зазначений у Додатку №2.

Відповідно до Додаткової угоди від 03.11.2016 року починаючи з 07.11.2016 року відсоткова винагорода становить 10,5% річних.

Згідно абз. 2 п. 2.3.4. Договору розрахунок винагороди здійснюється 25-го числа кожного поточного місяця, починаючи з дати прийому-передачі майна у лізинг. Нарахування та сплата винагороди здійснюється щомісячно з 25-го числа по останній день місяця, а так само в термін сплати останньої суми лізингового платежу, зазначеного у Додатку 2. У випадку несплати процентів у зазначений термін вони вважаються простроченими.

Отже, розрахунок винагороди за користування предметом лізингу у період з 16.09.2016 по 07.11.2016 здійснювався за ставкою 12% річних та з 07.11.2016 за ставкою 10,5 % річних.

З виписки по рахунку 2078 станом на 31.08.2018 несплачена заборгованість Лізингоодержувача по відсотковій винагороді склала 9768955,31 грн.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив про невірність нарахувань здійснених позивачем, проте пояснень в чому саме полягає ця невірність суду не надано. Доказів оплати заборгованості по сплаті лізингових платежів в рахунок вартості майна у розмірі 12637354,45 грн. та простроченої заборгованості з винагороди за користування майном у розмірі 9768955,31 грн. відповідач також не надав.

Твердження відповідача щодо необхідності нотаріального посвідчення Договору фінансового лізингу, суд не приймає до уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що жодних домовленностей між сторонами про нотаріальне посвідчення Договору фінансового лізингу №4Ю16082ЛИ від 16.09.2016 не існувало, і в свою чергу, чинним законодавством для сторін спірного договору такі дії не визнано обов'язковими.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, за результатами з'ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв'язку, як це передбачено вимогами ст.ст. 75-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку про порушення майнових прав позивача, що полягало у неналежному виконанні відповідачем умов Договору фінансового лізингу №4Ю16082ЛИ від 16.09.2016 в частині сплати лізингових платежів та винагороди за користування майном, а отже, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача простроченої заборгованості по сплаті лізингових платежів в рахунок вартості майна у розмірі 12637354,45 грн. та простроченої заборгованості з винагороди за користування майном у розмірі 9768955,31 грн.

Розглянувши вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за порушення грошового зобов'язання у розмірі 4 004 082,15 грн., суд зазначає наступне.

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, зміна умов зобов'язання та сплата неустойки.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько- правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 1 статті 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

За змістом частин 1 та 3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

В пункті 7.1. Договору сторони узгодили, що у випадку порушення Лізингоодержувачем зобов'язань по сплаті лізингових платежів, по сплаті винагород, Лізингоодержувач сплачує банку за кожний випадок порушення пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, яка розраховується у відсотках річних від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до п. 7.9. Договору, строки позовної давності по вимогах про стягнення лізингових платежів, винагород, неустойки -пені, штрафів, інших платежів/витрат за цим Договором встановлюється Сторонами тривалістю 15 (п'ятнадцять) років.

Відповідно до п. 7.10. Договору нарахування неустойки за кожний випадок порушення зобов'язань здійснюється протягом 15 (п'ятнадцяти) років з дня, коли відповідне зобов'язання мало бути виконане Лізингоодержувачем.

У зв'язку з порушенням Лізингоодержувачем термінів сплати лізингових платежів та відсоткової винагороди за користування майном, відповідно до п. 7.1. Договору банком була нарахована Відповідачу пеня у розмірі 4 004 082.15 грн.за період 27.09.2017-02.10.2018.

Проаналізувавши норми діючого господарського законодавства та умови договору, а також докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає позовні вимоги про стягнення пені за порушення грошового зобов'язання у розмірі 4 004 082,15 грн. законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується статтею 129 ГПК України, відповідно до якої судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв'язку з чим, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в розмірі 396155,88грн.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 193, 216, 230, 231 Господарського кодексу України, ст.ст. 509, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 806 Цивільного кодексу України, ст.ст. 73-74, 76-80, 129, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, суд - .

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮБК Плюс" (61105, Харківська область, м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 181, кім. 707, код 39817189) на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, код 14360570) - заборгованість за договором фінансового лізингу №4Ю16082ЛИ від 16.09.2016 року в розмірі 26410391,91 грн. (12637354,45 грн. - прострочена заборгованість по сплаті лізингових платежів в рахунок вартості майна; 9768955, 31 грн. - прострочена заборгованість з винагороди за користування майном; 4004082,15 грн. - пеня за порушення грошового зобов'язання), витрати по сплаті судового збору в сумі 396155,88грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України та п.п. 17.5 п. 17 Розділу XI "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Східного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги через Господарський суд Харківської області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, код 14360570).

Відповідач:Товариство з обмеженою відповідальністю "ЮБК Плюс" (61105, Харківська область, м. Харків, проспект Гагаріна, буд. 181, кім. 707, код 39817189).

Повне рішення складено "19" квітня 2019 р.

Суддя О.О. Присяжнюк

справа № 922/3637/18