Господарський суд
Житомирської області
___________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

Від "24" квітня 2019 р. м. Житомир Справа № 7/99-Б

За заявою: Публічного акціонерного товариства "КристалБанк" (м. Київ) (правонаступник Відкритого акціонерного товариства "ОСОБА_1 Аваль")

До боржника: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор" (с. Забілоччя Радомишльського району)

про визнання банкрутом

Суддя Гнисюк С.Д.

В провадженні Господарського суду Житомирської області знаходиться справа №7/99-Б про визнання банкрутом Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор".

Розгляд справи №7/99-Б здійснюється за правилами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" в редакції від 04.11.2012 (далі - Закон про банкрутство).

Постановою Господарського суду Житомирської області від 21.05.2009 Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор" визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

19.04.2019 на адресу Господарського суду Житомирської області надійшла заява від ліквідатора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор" ОСОБА_2 №02-20/04/28 від 18.04.2019 про визнання права власності.

Дослідивши вищезазначену заяву, Господарський суд Житомирської області вважає за необхідне зазначити про наступне.

Частиною 1 статті 5 Закону про банкрутство, передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України та іншими законодавчими актами України.

Окремими положеннями статті 12 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

Відповідно до положень пункту 2 частини 1 статті 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Статтею 1 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що судовий збір справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим законом, і включається до складу судових витрат.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Доказом сплати судового збору є оригінал квитанції кредитної установи, яка прийняла платіж, а при перерахуванні судового збору з рахунка платника - останній примірник платіжного доручення (Інформаційний лист Державної судової адміністрації України №12-6621/11 від 10.11.2011).

Приписами п.2 ч.2 ст.163 ГПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна.

У позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю цього майна. При цьому вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості. Тягар доказування вартості майна несе позивач. В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані договори купівлі-продажу цього майна, відомості про його залишкову балансову вартість, звіт про оцінку майна, витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно.

У позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна. Дійсна вартість майна підтверджується висновком суб'єкта оціночної діяльності, витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно.

Зазначаючи ціну позову, позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона посилається.

Не зазначення ціни позову або невірне визначення ціни позову, що призвело до недоплати судового збору, є недоліком позовної заяви, а тому до неї повинні застосовуватися вимоги, передбачені ст. 174 ГПК, щодо залишення позовної заяви без руху.

Так, звернувшись до суду з заявою про визнання права власності на майно заявник не вказав ціну позову, зазначив, що спір немайновий.

Судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, витребування або повернення майна у позадоговірних зобов'язаннях - як рухомих речей, так і нерухомості, - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Отже, питання визнання права власності є майновий спір.

Згідно пп. 1 п.2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Виходячи з зазначеного, заявником при зверненні до суду мало бути сплачено судовий збір у розмірі 1,5% від ціни заяви, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Але, заявником не надано суду доказів дійсної вартості нерухомого майна.

Натомість, до матеріалів заяви заявником надано суду квитанцію від 18.04.2019 про сплату судового збору у розмірі 1921,00грн., як за немайновий спір.

За таких обставин, суд вважає, що заявником не подано доказів сплати судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Враховуючи викладене, Господарський суд Житомирської області дійшов висновку, що заява ліквідатора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор" ОСОБА_2 №02-20/04/28 від 18.04.2019 про визнання права власності подана з порушенням вимог чинного законодавства, якими необхідно керуватись при поданні до суду відповідної заяви.

Частиною 1 статті 174 ГПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строки їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху (ч.2 ст. 174 ГПК України).

Враховуючи, що заява ліквідатора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор" ОСОБА_2 №02-20/04/28 від 18.04.2019 про визнання права власності подана з порушенням зазначених вимог законодавства, Господарський суд Житомирської області дійшов висновку повідомити заявника щодо необхідності усунення недоліків, допущених при поданні вказаної заяви та залишити її без руху.

Керуючись статтями 12, 73, 74, 91, 162-164, 172, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, статтями 2, 10, 40 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", Господарський суд Житомирської області, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ліквідатора Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор" ОСОБА_2 №02-20/04/28 від 18.04.2019 про визнання права власності залишити без руху.

2. Ліквідатору Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор" ОСОБА_2 протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали суду усунути недоліки заяви шляхом подання заяви про усунення недоліків з доказами, щодо:

- вартості майна та ціни заяви на яке заявник просить визнати право власності станом на момент звернення до суду з даною заявою;

- сплати судового збору у встановленому порядку і розмірі з врахуванням вартості спірного майна на даний час (1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

3. Роз'яснити Ліквідатору Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "Навігатор" ОСОБА_2, що в разі не усунення недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась з позовною заявою на підставі ч.4 ст.174 Господарського процесуального кодексу України.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Гнисюк С.Д.