ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/712/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

при секретарі судового засідання Васильєвій Л.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом АТ "Харківобленерго" м. Харків
до Державного вищого навчального закладу "УНІВЕРСИТЕТ БАНКІВСЬКОЇ СПРАВИ" в особі відокремленого підрозділу (філії) Харківського ННІ ДВНЗ "Університет банківської справи", м. Харків
про стягнення 107824,01 грн.
за участю представнків:

позивача - ОСОБА_1, довіреність № 01-26/5808 від 18.10.18р.;

відповідача - ОСОБА_2, довіреність № 7 від 15.01.19р.

ВСТАНОВИВ:

АТ "Харківобленерго" м. Харків звернулось до господарcького суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить стягнути Державного вищого навчального закладу "УНІВЕРСИТЕТ БАНКІВСЬКОЇ СПРАВИ" в особі відокремленого підрозділу (філії) Харківського ННІ ДВНЗ "Університет банківської справи", м. Харків вартість електричної енергії в розмірі 103483,49 грн.; КРЕ в розмірі 1069,10 грн.; пеню в сумі 2521,23 грн.; 3% річних в сумі 210,19 грн. Судові витрати просить покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 18.03.19р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням учасників справи. Призначено судове засідання на "15" квітня 2019 р. о 14:00 год.

15.04.19р. від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимоги.

Представник позивача в судовому засіданні 15.04.19р. підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача 15.04.19р. визнав позовні вимоги в повному обсязі.

У відповідності до положень ч.ч. 1 2, 4 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у звязку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи те, що норми Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих ним повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, та вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній та додатково поданими на вимогу суду матеріалами та документами.

Розглянувши матеріали справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази на їх підтвердження, судом встановлено наступне.

06.08.2005 між сторонами Акціонерним товариством Харківобленерго (надалі - Позивач, Постачальник) та Українською академією банківської справи (Харківська філія) укладено договір про постачання електричної енергії №20911С (надалі Договір). Додатковою угодою від 12.11.2015 сторонами за Договором внесені зміні до Договору, а саме: у зв'язку зі зміною назви Споживача сторони домовились у преамбулі Договору та у всіх додатках, які є невід'ємною частиною Договору, найменування Споживача зазначити Державний вищий навчальний заклад Університет банківської справи Харківський навчально-науковий інститут ДВНЗ Університет банківської справи (п. 1.1.) (надалі Відповідач,Споживач).

Відповідно до п. 1 Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу, а Споживач оплачує Постачальнику її вартість та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору та додатками до Договору, що є його невідємними частинами.

Відповідно до п. 9.11. Договору цей Договір набирає чинності з дня його підписання і укладається на термін до 31 грудня 2005 року. Договір вважається продовженим на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Враховуючи, що жодною із сторін Договору не було заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, Договір був продовжений на 2018 рік.

На підставі показів засобів обліку електричної енергії та умов додатка №2 Порядок розрахунків (у відповідності до додатку 3.1 Перелік місць встановлення розрахункових приладів обліку та тарифів, що застосовуються при проведенні розрахунків за спожиту електричну енергію) оформлюється звіт про обсяг спожитої електричної енергії у формі додатку № 9 Звіт про обсяги спожитої за розрахунковий період електричної енергії до цього Договору (п. 7.3 Договору), зазначений звіт про обсяги спожитої електричної енергії за розрахунковий період за встановленою формою Споживач зобовязаний щомісяця у встановлений Договором строк надавати Постачальнику (п. 2.2.4. Договору).

Відповідно до п. 2.2.5. Договору Споживач зобовязаний своєчасно оплачувати Постачальнику вартість електричної енергії та інші нарахування згідно з умовами додатка 2 Порядок розрахунків (п. 4.1. розділу IV Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі-ПРРЕЕ).

Відповідно до п. 5 додатку № 2 Порядок розрахунків, для проведення остаточного розрахунку Споживач протягом 3 робочих днів з дня закінчення розрахункового періоду повинен отримати в розрахунковому відділі відповідного РВЕ рахунок на оплату електричної енергії. Цей рахунок має бути оплачений Відповідачем протягом 5 операційних днів з дня отримання рахунку та акту звіряння взаєморозрахунку.

В разі неявки Споживача для отримання рахунку Постачальник направляє рахунки Споживачу рекомендованим листом. У такому разі рахунок вважається отриманим Споживачем з дня його відправлення, (п. 5 додатку № 2 Порядок розрахунків до Договору).

За період листопад, грудень 2018 року Позивач поставив (продав) електричну енергію Споживачу та за результатами розрахункового періоду (з урахуванням оплат) та на підставі Звітів про обсяги спожитої за листопад, грудень 2018 року електричної енергії Відповідачу АТ Харківобленерго видав рахунки № 0911 за використану електричну енергію.

Отже, АТ Харківобленерго належним чином виконує покладені на нього зобовязання відповідно до вищезазначених умов Договору.

Рахунки за листопад, грудень 2018 року (30.11.2018 - за листопад 2018р.; 31.12.2018 грудень 2018р.) отримані уповноваженим представником Споживача (на підставі наказу № 05 від 05.02.2018), що підтверджується підписами у книзі реєстрації видачі документації споживачам за відповідний місяць.

У відповідності до п. 5 Договору строк оплати настав через 5 операційних днів з дня його отримання, а саме: 08.12.2018 листопад 2018р.; 11.12.2018 за грудень 2018р.

В той же час, Відповідач свої зобовязання щодо оплати у відповідності до положень п. 2.2.5. Договору обсягу поставленої електричної енергії виконав не своєчасно.

Як наслідок, фактична сума боргу Відповідача за спожиту електричну енергію у грудні 2018 року (з урахуванням оплат) складає 103483,49 грн., де - електрична енергія - 86236,24грн., ПДВ на електричну енергію - 17247,25грн.

Визначення вартості спожитої реактивної енергії проводиться відповідно до п. 2.2.7 Договору згідно з додатком 4А «Порядок розрахунків за надання послуг з компенсації перетікання реактивної електроенергії» та «Методикою обчислення плати за перетікання реактивної електроенергії», затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики України від 17 січня 2002 року N 19, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 1 лютого 2002 року за N 93/6381 (зі змінами та доповненнями).

У суму заборгованості за вартість спожитої реактивної енергії включений податок на додану вартість. ПДВ нараховується відповідно до розділу 5 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI із змінами та доповненнями.

Фактична сума боргу за реактивну енергію (КРЕ) за грудень 2018 року складає 1069,10грн., де - реактивна енергія - 890,92грн., ПДВ на реактивну енергію - 178,18грн.

Надаючи правову кваліфікацію доказам які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них суд виходить з наступного.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобовязання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договір та інші правочини та юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обовязків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

У відповідності із ст.173 ГК України та ст.509 ЦК України, господарським визнається зобовязання, що виникає між субєктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим кодексом, в силу якого один субєкт господарювання (зобовязана сторона, у тому числі боржник)зобовязаний вичинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого субєкту (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо) або утримуватися від певних дій, а інший субєкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобовязаної сторони виконання її обовязків.

Господарські зобовязання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч.7 ст.179 ГК України господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 598 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно ст. 599 Цивільного кодексу України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не припустив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України, до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Станом на момент розгляду справи, відповідач не сплатив 104552,59 грн. заборгованості та не надав суду жодних доказів, які б спростовували суму заявленого боргу.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч. 1 ст. 74 ГПК України).

Враховуючи, що відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, статей 193, 198 Господарського кодексу України, зобовязання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору та згідно вимогам закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, приймаючи до уваги викладені обставини, та враховуючи те, що відповідач не надав суду жодного документу, який би підтверджував сплату заборгованості за договором у сумі 104552,59 грн., суд вважає позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 104552,59 грн. заборгованості, правомірні та обґрунтовані, такі, що не спростовані відповідачем, тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 статті 548 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання (основного зобовязання) забезпечується, якщо це встановлено законом або договором.

Згідно статям 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 6 додатку № 2 Порядок розрахунків до Договору у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним додатком нарахувань Постачальник проводить Споживачу нарахування за весь час прострочення, у тому числі за день оплати, пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 3% річних з простроченої суми. При цьому сума грошового зобовязання за цим Договором повинна бути оплачена Споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції.

Частиною 6 статті 232 Господарського кодексу України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобовязання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобовязання мало бути виконане.

Перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем, суд дійшов висновку, про те, що позивачем обґрунтовано нараховано відповідачу пеню на суму заборгованості у розмірі 2521,23 грн., розрахунок пені перевірено судом з урахуванням вимог діючого законодавства та не заперечується відповідачем.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних в розмірі 210,19 грн., суд зазначає таке.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобовязання.

Суд, перевіривши розрахунок Позивача, перевіривши період нарахування останнім вказаної суми 3% річних, дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок є вірним, та відповідає нормам чинного законодавства, а тому підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі в сумі 210,19 грн.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується ст. 129 ГПК України. Судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином судові витрати покладаються на відповідача в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України; ст.ст. 526, 612, 623-625, 631 п.4, 629, 759, 762, 782, 797 Цивільного кодексу України; ст.ст. 224, 225 Господарського кодексу України; ст.ст. 1, 2, 4, 5, 12, 13, 14, 15, 73, 74, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256, 257, 259 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу "УНІВЕРСИТЕТ БАНКІВСЬКОЇ СПРАВИ" в особі відокремленого підрозділу (філії) Харківського навчально-наукового інституту Державного вищого навчального закладу "Університет банківської справи", м. Харків на користь Акціонерного товариства "Харківобленерго" м. Харків 103483 грн.49 коп. (тарифна складова - 86236грн.24коп. та ПДВ 20 % - 17247грн.25коп.) (на п/р 2186 в філії ХОУ АТ Ощадбанк, МФО 351823, ); КРЕ в розмірі 1069,10грн., (де - реактивна енергія - 890,92грн., ПДВ на реактивну енергію - 178,18грн.), пеню в розмірі 2521грн.23коп., 3%річних в розмірі 210грн. 19коп.; судовий збір в сумі 1921,00 грн. (на п/р 46 в ПАТ Мегабанк, МФО 351629, ).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку для оскарження. Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним господарським судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.17.5 Перехідних положень ГПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено та підписано 19.04.19р.

Суддя ОСОБА_3