ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2019 р. Справа №914/811/18

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді М.І. Хабіб,

суддів О.Л. Мирутенка,

ОСОБА_1,

секретар судового засідання Карнидал Л.Ю.,

за участю представників сторін справи:

позивача ОСОБА_2

відповідача адвоката ОСОБА_3 (довіреність від 28.12.2018 ю/б/н),

розглянувши апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 від 14.12.2018

на рішення Господарського суду Львівської області від 03.10.2018, повний текст рішення складено 08.10.2018,

у справі № 914/811/18 (суддя Чорній Л.З.)

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, м. Нововолинськ Волинської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю НТД Україна, м. Борислав Львівської області

про: стягнення 194 602, 47 грн заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У травні 2018 року ФОП ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до ТОВ «НТД Україна» про стягнення 194 602,47грн заборгованості.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ним та ТОВ «Етол-Україна» (правонаступником якого є відповідач - ТОВ «НТД Україна») виникли правовідносини щодо поставки товарів і матеріалів та виконання робіт по обєкту за адресою: м. Трускавець, вул. Шевченка,14 згідно з укладеними договорами та виставленими рахунками. Зазначає, що актом приймання виконаних будівельних робіт №1 від 31.05.2013 на загальну суму 337 262,90грн, складеним на підставі договору виконання робіт №03/09/12-2 від 03.09.2012, рахунків №СФ-00000005 від 14.02.2013, №СФ-00000007 від 17.04.2013, №СФ0000008 від 13.05.2013, а також актів здачі-приймання робіт №3 та №4 від 13.05.2013, оформлене виконання робіт та поставка матеріалів відповідачу. Вказує, що у квітні 2016 року він вже звертався до суду з позовом про стягнення з ТОВ «НТД Україна» 310 542,70грн заборгованості. Позовні вимоги ґрунтувалися на наявності у відповідача заборгованості за договором №03/09/12-2 від 03.09.2012 на суму 87 210грн; позадоговірній поставці по рахунку №СФ-00000005 від 14.02.2013 на суму 54 740,21грн, по рахунку №СФ-00000007 від 17.04.2013 на суму 115 412,26грн, по рахунку №СФ0000008 від 13.05.2013 на суму 25 448,24грн та по актах №4 від 13.05.2013 на суму 8801,79грн та №3 від 13.05.2013 №3 на суму 25 000грн. В свою чергу ТОВ «НТД Україна» звернулося із зустрічним позовом про визнання недійсним акту приймання виконаних будівельних робіт №1 від 31.05.2013. Рішенням Господарського суду Львівської області від 27.10.2016 у справі №914/1043/16 первісний позов задоволено частково, присуджено до стягнення з ТОВ «НТД-Україна» 291 619,32грн (281 619,32грн заборгованості, 4170,60 грн 3% річних, 5 636,25грн інфляційних втрат). У задоволенні зустрічного позову ТОВ «НТД-Україна» про визнання недійсним акту приймання виконаних будівельних робіт від 31.05.2013 №1 відмовлено. Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 07.02.2017, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 29.05.2017, скасовано рішення від 27.10.2016 в частині стягнення 194 602,47грн основного боргу, 3 079,9грн 3% річних та 3 994,99грн інфляційних втрат. В решті рішення залишено без змін.

Позивач стверджує, що станом на даний час відповідач має заборгованість на загальну суму 194 602,47грн, а саме:

по рахунку-фактурі №СФ-00000005 на суму 54 740,21грн заборгованість -52 740,21грн( оплата 15.11.2013 2000,00грн);

по рахунку-фактурі від 17.04.2013 №СФ-00000007 на суму 115 412,26грн заборгованість - 102 412,26 грн( оплата 13.05.2013 -10 000,00грн, 31.10.2013 3 000, 00);

по рахунку-фактурі від 13.05.2013 №СФ0000008 на суму 25 448,24грн заборгованість - 5 448,24грн( оплата 15.05.2013 20 000, 00грн);

по акту від 13.05.2013 № ОУ -0000004 -8801,79грн;

по акту від 13.05.2013 №ОУ 0000003 25200,00грн.

Зазначає, що звертався до відповідача 16.11.2017 та 02.02.2018 з вимогами про сплату заборгованості, проте вимоги повернені відділенням поштового звязку з відмітками про відмову в отриманні поштових відправлень.

Посилаючись на постанову апеляційного суду від 07.02.2017 у справі №914/1043/16, позивач вказує на чинність акту №1 від 31.05.2013 та наявність підстав для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 03.10.2018 у справі № 914/811/18 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване ст.ст. 11, 509, 526, 530, 837,853 ЦК України, ст.ст. 173, 193 ГК України.

При прийнятті рішення суд першої інстанції виходив з того, що заявлена до стягнення сума заборгованості 194 602,47грн була предметом розгляду у справі №914/1043/16, у задоволенні якої апеляційний суд відмовив, встановивши, що це заявлена сума витрат, які понесені позивачем у звязку із закупівлею товарів для виконання умов договору №03/09/12-2 від 03.09.2012, додатком №2 до якого погоджена вартість матеріалів і робіт на суму 152 210,00грн, вихід за межі якої сторонами не погоджено. Суд відхилив посилання позивача на те, що заборгованість за поставлені матеріали і виконані роботи, відображена в акті №1 від 31.05.2013, виникла поза межами договору №03/09/12-2 від 03.09.2012, зазначивши, що акт № 1 від 31.05.2013 складався саме на виконання умов договору№03/09/12-2.

Крім того, суд зазначив, що суд першої інстанції призначав судову експертизу у справі №914/1043/16, однак така не була проведена у звязку з її неоплатою підрядником. Станом на даний час призначення експертизи є неможливим через повний демонтаж обєкта згідно з поясненнями представників сторін.

ФОП ОСОБА_2 (позивач) оскаржив рішення суду першої інстанції, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, та неправильне застування норм матеріального права, у звязку з чим просить скасувати рішення та прийняти нове, яким позов задоволити.

Позивач вказує на існування між сторонами позадоговірних відносин та стверджує про інші підстави даного позову, ніж у справі №914/1043/16. Зазначає, що підставою позову у даній справі є акт виконаних будівельних робіт №1 від 31.05.2013, який складений на підставі рахунків №СФ-00000005 від 14.02.2013, №СФ-00000007 від 17.04.2013, №СФ0000008 від 13.05.2013 та актів здачі-приймання робіт від 13.05.2013 № ОУ -0000003 і № ОУ 0000004, які формують ціну позову, а не договір від 03.09.2012 №03/09/12-2, заборгованість по якому стягнута в примусовому порядку у справі №914/1043/16. Зазначає, що судом не враховано часткової оплати вказаних рахунків та визнання відповідачем виконання робіт згідно з актами від 13.05.2013 № ОУ- 0000003 та № ОУ -0000004. Вказує, що відповідач в листі від 11.09.2013 висловив свої зауваження по конкретних пунктах акту №1 (п.п. 1, 4,29,30,31), по решті зауважень не було, що свідчить про згоду відповідача щодо відомостей про включені матеріали та виконані роботи, вказані в акті. Також зазначає, що зі слів відповідача демонтаж обєкта здійснено частково, тому вважає помилковим висновок суду про неможливість встановлення використання матеріалів на суму 194 602,47грн.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити оскаржуване рішення без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач вважає необгрунтованими доводи скаржника про позадоговірні відносини сторін щодо поставки матеріалів та виконання робіт за актом №1 на суму 337 262,90грн, оскільки у вказаному акті зазначено, що він складений на виконання договору від 03.09.2012 №03/09/12-2. Зазначає, що при розгляді справи №914/1043/16 суд дійшов висновку, що сторони не погодили питання про необхідність закупівлі матеріалів, ціна за які виходить за межі погодженої договором ціни (152 210грн), тому відмовив у стягненні 194 602,47грн забогованості. Вказує, що відповідач у повному обсязі провів оплату виконаних робіт і поставлених матеріалів за договором від 03.09.2012 №03/09/12-2.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 у справі № 914/811/18 у складі: головуючого судді Хабіб М.І., суддів Матущака О.І., Мирутенка О.Л. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 18.02.2019 призначено розгляд справи на 19.03.2019.

19.03.2019 судове засідання не відбулося у звязку з тимчасовою непрацездатністю члена колегії судді Мирутенка О.Л. з 18.03.2019 по 27.03.2019.

Ухвалою від 29.03.2019 розгляд справи призначено на 23.04.2019.

У судовому засіданні 23.04.2019 скаржник підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив скасувати рішення, прийнятим нове, яким задоволити його позов.

Представник відповідача заперечив доводи скаржника, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Розглянувши апеляційну скаргу, матеріали справи, апеляційний господарський суд встановив наступне.

03.09.2012 ТОВ "Етол Україна" (замовник), правонаступником якого є ТОВ НТД-Україна" , та СПД ФОП ОСОБА_2 (виконавець) уклали договір виконання робіт №03/09/12-2, за умовами якого виконавець бере на себе зобов'язання своїми силами і засобами, на власний ризик виконати роботи по влаштуванню вхідної групи на об'єкті замовника за адресою: м. Трускавець, вул. Шевченка, 14, відповідно до затвердженого технічного завдання або проектної документації, а замовник зобовязується прийняти і оплатити вартість виконаних робіт і матеріалів( якщо роботи виконуються за рахунок матеріалів виконавця).

Згідно з п.1.2 договору облаштування фасаду здійснюється у відповідності до специфікації, затвердженої замовником, зазначеної у додатку № 1.

Відповідно до п.3.1 орієнтовна вартість робіт згідно з договором становить 152 210,00грн, остаточна сума вартість договору визначається як сума всіх актів прийняття-передачі виконаних робіт.

Перелік, кількість, вартість матеріалів та обладнання, поставку та монтаж якого здійснює виконавець, перелік та вартість монтажних робіт визначаються у додатку №2 до договору (п.3.2 договору).

Передання-приймання виконаних виконавцем робіт (їх частини) оформляється актом виконаних робіт, підписаним обома сторонами (п.7.2 договору).

Додаток №1 до договору містить графічне зображення скляної вітрини фасаду, її розміри тощо( а.с. 25-26).

Додатком №2 до договору передбачений перелік матеріалів, їх кількість, вартість, а також найменування робіт облаштування вхідної групи, на загальну суму 152 210,00грн (а.с. 26 на звороті).

Згідно з актом приймання виконаних робіт №1 за травень 2013 року форми КБ-2в, складеним та підписаним позивачем 31.05.2013, такий акт складений на підставі договору №03/09/12-2 від 03.09.2012 та рахунків -фактур №СФ-0000005 від 14.02.2013, №СФ-0000006 від 09.04.2013, №СФ-0000007 від 17.04.2013, №СФ0000008 від 13.05.2013 на загальну суму 337 262,90грн. В акті вказано найменування обєкта та його адреса: Реконструкція існуючих нежитлових приміщень під влаштування торгових приміщень з виставковим павільйоном по пул Шевченка,214 в м. Трускавець. В графі «підстава» вказано: договірна ціна.

Позивач також склав довідку про вартість виконаних робіт та витрат за формою №КБ-3 за травень 2013 року на суму 337 262,90грн (а.с. 46).

Крім того, позивач склав акти здачі-прийняття робіт № ОУ -0000003 від 13.05.2013 на суму 25200,00грн та № ОУ- 0000004 від 13.05.2013 на суму 8 801,76грн.

Вказані акти і довідка не підписані відповідачем.

Позивач надав суду рахунки-фактури №СФ-0000005 від 14.02.2013 на матеріали (касети композитні, плити ДСП)на суму 54 740,21грн, №СФ-0000007 від 17.04.2013 на матеріали (перегородки, комплекти розсувної фурнітури, рекламні вивіски) на суму 115 412, 26грн, №СФ0000008 від 13.05.2013 на плівку протиударну, бронювання скла на суму 25 448,24грн.

У квітні 2016 року ФОП ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до ТОВ «НТД-Україна» про стягнення 310 542,70 грн, з яких: 87210,00грн заборгованості за договором№03/09/12-2 від 03.09.2012, 52 740,21грн заборгованості по рахунку-фактурі №СФ-00000005 від 14.02.2013, 102 412,26 грн заборгованості по рахунку-фактурі №СФ-00000007 від 17.04.2013, 5 448,24грн заборгованості по рахунку-фактурі №СФ0000008 від 13.05.2013, 8801,79грн заборгованості по акту від 13.05.2013 № ОУ -0000004, 25200,00грн заборгованості по акту від 13.05.2013 №ОУ- 0000003 (всього 281 812,47грн заборгованості); 18923,38грн пені; 4170,60 грн 3% річних; 5636,25грн інфляційних втрат( а.с. 95-98).

Відповідач звернувся із зустрічним позовом про визнання недійсним акту приймання виконаних робіт №1 від 31.05.2013.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 27.10.2016 у справі №914/1043/16 (а.с.53-62) первісний позов ФОП ОСОБА_2О задоволено частково. Присуджено до стягнення з ТОВ "НТД-Україна" на користь ФОП ОСОБА_2 291 619, 32 грн, з яких: 281 812,47 грн основного боргу; 4 170,60 грн 3% річних; 5 636,25 грн інфляційні втрати. У задоволенні первісного позову в частині стягнення 18923,38 грн пені відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ТОВ "НТД-Україна" до ФОП ОСОБА_2 про визнання недійсним акту виконання будівельних робіт за травень 2013 року № 1 від 31.05.2013 відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 07.02.2017 у справі №914/1043/16, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 29.05.2017, скасовано рішення Господарського суду Львівської області від 27.10.2016 в частині стягнення 194 602,47 грн основного боргу, 3079,9 грн 3% річних, 3 994,99 грн інфляційних витрат, прийнято в цих частинах нове рішення, яким в позові відмовлено. В решті рішення залишено без змін (а.с. 63-74).

Судами встановлено наявність заборгованості в сумі 87210,00грн за договором №03/09/12-2 від 03.09.2012 та обґрунтованість вимоги позивача в цій частині. Разом з тим, апеляційний суд відмовив у стягненні 194 602,47грн заборгованості з підстав недоведеності використання позивачем матеріалів при виконанні договору№03/09/12-2 від 03.09.2012. При цьому суд вказав, що додатком №2 до договору погоджена вартість матеріалів і робіт на суму 152 210,00грн, вихід за межі якої сторонами не погоджено. Щодо зустрічного позову, суди вказали на відсутність правових підстав для визнання недійсним акта № 1 приймання виконаних будівельних робіт форми КБ-2в за травень 2013 року на суму 337 262,90 грн, оскільки у ньому відсутня відмітка замовника про відмову підписати акт та відсутність доказів своєчасного звернення замовника до виконавця щодо мотивів відмови.

З матеріалів справи вбачається, що при вирішенні спору у справі №914/1043/16 суд першої інстанції призначав судову будівельно- технічну експертизу, однак така не була проведена у звязку з неоплатою позивачем.

Дослідивши обставини справи, заслухавши пояснення представників сторін, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що апеляційна не скарга підлягає до задоволення.

Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За приписами ч.2 ст. 509 ЦК України зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини ( ч.2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу частини 2 статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

В апеляційній скарзі скаржник вказує на позадоговірні відносини та стверджує про інші підстави даного позову, ніж у справі №914/1043/16. Зазначає, що підставою позову у даній справі є акт виконаних будівельних робіт №1 від 31.05.2013, який складений на підставі рахунків №СФ-00000005 від 14.02.2013, №СФ-00000007 від 17.04.2013, №СФ0000008 від 13.05.2013 та актів здачі-приймання робіт від 13.05.2013 № ОУ -0000003 і № ОУ -0000004, які формують ціну позову, а не договір від 03.09.2012 №03/09/12-2, заборгованість по якому стягнута в примусовому порядку у справі №914/1043/16.

Такі доводи скаржника спростовуються матеріалами справи, зокрема, його позовною заявою від 06.04.2016 №04/01, вимоги за якою були предметом розгляду у справі №914/1043/16. В цій позовній заяві ФОП ОСОБА_2 просив стягнути з ТОВ «НТД-Україна» 87 210,00грн заборгованості за договором №03/09/12-2 від 03.09.2012 та 194602,47грн заборгованості по рахунках-фактурах №СФ-00000005 від 14.02.2013, №СФ-00000007 від 17.04.2013, №СФ0000008 від 13.05.201 та актах від 13.05.2013 № ОУ -0000003 і №ОУ 0000004, які внесено до акту виконаних будівельних робіт №1 від 31.05.2013 ( а.с. 95-98).

Більше того, у своїй позовній заяві від 03.05.2018 № 05-02 у даній справі ( № 914/811/18) позивач також вказує, що він вже звертався до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором №03/09/12-2 від 03.09.2012 на суму 87 210грн та позадоговірній поставці по рахунках №СФ-00000005 від 14.02.2013, №СФ-00000007 від 17.04.2013, №СФ0000008 від 13.05.2013 та по актах №4 від 13.05.2013 та №3 від 13.05.2013 №3 на суму 194 602,47грн .

Слід також зазначити, що у позовній заяві від 06.04.2016 №04/01 при визначенні заборгованості по рахунках №СФ-00000005 від 14.02.2013, №СФ-00000007 від 17.04.2013, №СФ0000008 від 13.05.2013 та по актах №4 від 13.05.2013 та №3 від 13.05.2013 №3 на загальну суму 194 602,47грн, позивач вказував про часткову оплату відповідачем названих рахунків.

Як вірно вказав суд першої інстанції, постановою апеляційного суду у справі №914/1043/16, встановлено, що заборгованість в сумі 194 602,47 грн це заявлена сума витрат, понесених позивачем у звязку із закупівлею товарів для виконання умов договору №03/09/12-2 від 03.09.2012, додатком №2 до якого погоджена вартість матеріалів і робіт на суму 152 210,00грн, вихід за межі якої сторонами не погоджено, та відмовлено у стягненні 194 602,47 грн заборгованості у звязку з недоведеністю використання позивачем матеріалів при виконанні договору №03/09/12-2 від 03.09.2012.

З матеріалів справи вбачається, що при вирішенні спору у справі №914/1043/16 суд першої інстанції призначав судову будівельно- технічну експертизу, однак така не була проведена у звязку з неоплатою її вартості позивачем.

В силу ч. 4 ст.75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, заявлена до стягнення у даній справі ( №914/ 811/18) заборгованість у сумі 194 602,47грн вже була предметом розгляду у справі №914/1043/16, підстави позову в якій щодо стягнення даної суми позивач вказував ті ж самі, що і у даній справі, а саме: рахунки-фактури №СФ-00000005 від 14.02.2013, №СФ-00000007 від 17.04.2013, №СФ0000008 від 13.05.2013 та акти від 13.05.2013 № ОУ -0000003 і №ОУ -0000004, які внесено до акту виконаних будівельних робіт №1 від 31.05.2013. Постановою апеляційного суду у справі №914/1043/16 відмовлено у стягненні заборгованості в сумі 194 602,47 грн.

Нормами процесуального закону апеляційний суд не наділений повноваженнями надавати оцінку іншій постанові апеляційного суду у справі №914/1043/16, яка набрала законної сили та є чинною.

Відтак колегія суддів відхиляє доводи позивача щодо інших підстав даного позову, неврахування судом часткової оплати рахунків та відсутність заперечень відповідача щодо даних, внесених до акту №1 від 31.05.2013.

Разом з тим, в апеляційній скарзі позивач посилається на те, що судовими рішеннями у справі №914/1043/16 стягнено лише заборгованість за договором №03/09/12-2 від 03.09.2012 в сумі 87 210грн та відмовлено у задоволенні зустрічного позову відповідача про визнання недійсним акту виконаних будівельних робіт №1 від 31.05.2013, який складений на підставі рахунків №СФ-00000005 від 14.02.2013, №СФ-00000007 від 17.04.2013, №СФ0000008 від 13.05.2013 та до якого включені роботи по актах здачі-приймання робіт від 13.05.2013 № ОУ -0000003 і № ОУ- 0000004.

Апеляційний суд відхиляє такі доводи позивача як необґрунтовані, оскільки постановою апеляційного суду у справі №914/1043/16 стягнено не лише заборгованість за договором №03/09/12-2 від 03.09.2012 в сумі 87 210грн, а й відмовлено у стягненні заборгованості по рахунках №СФ-00000005 від 14.02.2013, №СФ-00000007 від 17.04.2013 , №СФ0000008 від 13.05.2013 та по актах від 13.05.2013 № ОУ -0000003 і № ОУ- 0000004 на загальну суму 194 602,47грн , про що вказано вище. Сама по собі відмова судом у визнанні недійсним акта №1 від 31.05.2013, за відсутності доказів того, що відповідач погоджував придбання позивачем для відповідача матеріалів та виконання робіт , вказаних у названих рахунках та актах, на загальну суму 194 602,47грн, та за відсутності доказів прийняття їх відповідачем, не може бути доказом виникнення у відповідача зобовязання оплатити ці матеріали і роботи, відтак не може бути доказом наявності у відповідача заборгованості перед позивачем на загальну суму 194 602,47грн, у стягненні якої відмовлено постановою апеляційного суду у справі №914/1043/16.

Крім того, наявність акта №1 від 31.05.2013, складеного позивачем в односторонньому порядку, не спростовує висновків апеляційного суду у справі №914/1043/16 щодо заборгованості в сумі 194 602,47грн та підстав відмови у її задоволенні.

Посилання скаржника на частковий демонтаж обєкта та помилковість висновків суду першої інстанції про неможливість призначення судової експертизи через повний демонтаж обєкта,не можуть братися до уваги, оскільки з матеріалів справи вбачається, що у даній справі позивач не заявляв клопотання про призначення судової експертизи, а у справі №914/1043/16 судова будівельно-технічна експертиза не була проведена через неоплату її вартості позивачем.

Відтак колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову.

Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Скаржником не доведено, а апеляційним судом не встановлено наявності підстав, визначених ст.277 ГПК України, для скасування чи зміни рішення.

Отже, рішення Господарського суду Львівської області від 03.10.2018 у справі №914/811/18 належить залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір, сплачений скаржником при поданні апеляційної скарги, покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 03.10.2018 у справі №914/811/18 залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.

2. Судовий збір за перегляд рішення апеляційним судом покладається на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у строки та в порядку, визначені ст. ст. 286-291 ГПК України.

4. Справу повернути до місцевого господарського суду.

Повний текст постанови складено 24.04.2019.

Головуючий суддя М.І. Хабіб

Суддя О.Л. Мирутенко

Суддя О.І. Матущак