ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2019 р. Справа№ 920/912/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Суліма В.В.

Руденко М.А.

без виклику сторін

розглянув апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

на рішення Господарського суду Сумської області від 21.01.2019 (повний текст складено 23.01.2019)

у справі №920/912/18 (суддя Соп'яненко О.Ю.)

за позовом Сумського міського центру зайнятості

до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області

про стягнення 70 717,45 грн,

Відповідно до ч. 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімум для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

До відділу забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача 02.04.2019 надійшов відзив на апеляційну скаргу, який прийнято в порядку ст. 263 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України).

Розглянувши справу в порядку ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. Сумський міський центр зайнятості звернувся до суду з позовною заявою про стягнення шкоди в сумі 70 717,45 грн., яка складається з виплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_2, яка має бути повернута позивачу.

1.2. Позов обґрунтовано тим, що, на думку позивача, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області заподіяно шкоду Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття у розмірі 70 717,45 грн - суми виплаченої за період з 12.10.2017 по 28.08.2018 допомоги по безробіттю ОСОБА_2 за обставин не призначення відповідачем йому пенсії за вислугу років, яка перевірялась і встановлена Сумським окружним адміністративним судом у рішенні від 07.08.2018 по справі №818/2608/18.

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

2.1. Рішенням Господарського суду Сумської області від 21.01.2019 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь Сумського міського центру зайнятості 70 717,45 грн завданої шкоди, яка складається з виплаченої суми допомоги по безробіттю громадянину ОСОБА_2

2.2. Рішення обґрунтовано тим, що сума завданої ГУ ПФУ в Сумській області шкоди Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття вимірюється сумою допомоги по безробіттю, отриманою ОСОБА_2 у період з 12.10.2017 по 28.08.2018 у розмірі 70 717,45 грн за рахунок коштів Фонду.

3. Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

3.1. Апелянт зазначає, що сама лише наявність шкоди у вигляді безпідставної сплати допомоги по безробіттю, за відсутності інших цивільно-правових елементів шкоди, таких як, протиправність поведінки відповідача, причинно- наслідковий зв'язок між поведінкою відповідача та шкідливим результатом, що настав, не є підставою дійти висновку про наявність обов'язку відповідача відшкодувати позивачу шкоду.

3.2. Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області вказує, що 03.10.2017 ОСОБА_2 звернувся до Сумського міського центру зайнятості із заявами про надання статусу безробітного, про призначення виплати допомоги по безробіттю, та про виплату матеріального забезпечення, а документи надійшли для призначення пенсії у червні 2018 року.

3.3. Скаржник вважає, що виплата допомоги по безробіттю здійснювалася позивачем добровільно та у відповідності до чинного законодавства.

3.4. Скаржник обґрунтовує скаргу тим, що позивачем не доведено обов'язок органів Пенсійного фонду України повідомляти центри зайнятості про прийняття рішення про призначення громадянину пенси, як і не надано доказів обізнаності фонду із тим, що ОСОБА_2 отримував допомогу по безробіттю.

4. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

4.1. Сумський міський центр зайнятості зазначає, що апелянт не підтвердив жодними доказами отримання документів про призначення пенсії ОСОБА_3 у червні 2018 року.

4.2. Позивач вважає безпідставними посилання ГУ ПФУ в Сумській області в апеляційній скарзі у справі №920/912/18, на добровільне здійснення Сумським міським центром зайнятості виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_2 за умови реєстрації будь-якої незайнятої особи у центрі зайнятості як безробітної право; на отримання допомоги по безробіттю визначається не волею Сумського міського центру зайнятості, а п.2 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», ст. 6, 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

4.3. Відповідач вказує, що незнання, неможливість передбачити чи допустити ГУ ПФУ в Сумській області факту реєстрації безробітним та отримання допомоги по безробіттю ОСОБА_2 не змінює факту заподіяння шкоди Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття внаслідок відмови ГУ ПФУ в Сумській області у призначенні пенсії ОСОБА_2

5. Узагальнені доводи заперечень щодо відзиву на апеляційну скаргу

5.1. Відповідачу ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 було запропоновано надати заперечення на відзив (який було надіслано стороні 29.03.2019) та встановлено строк для подачі відповідної заяви.

Проте, під час апеляційного провадження відповідачем заперечення на відзив не надано.

6. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи, обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначення відповідно до них правовідносин

6.1. Відповідно до абз. "є" пп. 5 п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про зайнятість населення" Сумський міський центр зайнятості виконує функції територіального органу виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття; виплачує матеріальне забезпечення та надає соціальні послуги, передбачені ст. 7 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" за рахунок коштів Фонду.

6.2. За заявою, з 03.10.2017 на обліку безробітним у Сумському міському центрі зайнятості перебував ОСОБА_2, який не належав до категорії зайнятого населення у розумінні ст. 4 Закону України "Про зайнятість населення", у тому числі не отримував пенсію на пільгових умовах та за вислугу років.

6.3. 12.10.2017 ОСОБА_2 розпочато виплату допомоги по безробіттю.

6.4. 17.09.2018 ОСОБА_2 звернувся до Сумського міського центру зайнятості із заявою про відмову від послуг служби зайнятості у зв'язку із призначенням йому пенсії за вислугу років Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області на підставі рішення Сумського окружного адміністративного суду від 07.08.2018 №818/2608/18.

6.5. Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 07.08.2018 №818/2608/18 (набрало законної сили 07.09.2018) визнано протиправним та скасовано рішення ГУ ПФУ в Сумській області про відмову у призначенні ОСОБА_2 пенсії за вислугу років; зобов'язано ГУ ПФУ в Сумській області призначити ОСОБА_2 пенсію за вислугу років з 12.09.2017.

6.6. Про призначення з 12.09.2017 ОСОБА_2 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" надана довідка ГУ ПФУ в Сумській області від 17.09.2018 №2466.

6.7. 17.09.2018 реєстрація ОСОБА_2 безробітним припинена відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення". Прийняті рішення Сумського міського центру зайнятості щодо безробітного ОСОБА_2 підтверджені витягом з наказів по Персональній картці №00009.

6.8. За результатом судового оскарження і визнання судом протиправним рішення ГУ ПФУ в Сумській області про відмову у призначенні пенсії за вислугу років, ОСОБА_2 пенсія призначена зворотньою датою з 12.09.2017 і підлягала виплаті за минулі періоди включно.

7. Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

7.1. Відповідно до ч. 1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги з урахуванням своєчасно поданого відзиву та заперечень.

8. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції

8.1. Стаття 11 ЦК України встановлює, що підставою виникнення цивільних прав і обов'язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

8.2. Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної майнової шкоди передбачені у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам юридичної особи, а також шкода, завдана її майну, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

8.3. Відповідності до статті 1173 ЦК України шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

8.4. Таким чином, на відміну від загальної норми статті 1166 ЦК України, яка вимагає встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправної поведінки, наявності шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вини заподіювача шкоди), спеціальна норма статті 1173 ЦК України передбачає відшкодування шкоди незалежно від вини державного органу та його посадової або службової особи.

8.5 Відповідно до частини 1 статті 107 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пенсійний фонд, його органи та посадові особи за шкоду, заподіяну особам внаслідок несвоєчасного або неповного надання соціальних послуг, призначення (перерахунку) та виплати пенсій, передбачених цим Законом, а також за невиконання або неналежне виконання ними обов'язків з адміністративного управління Накопичувальним фондом несуть відповідальність згідно із законом.

8.6. Таким чином, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох елементів цивільного правопорушення: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв'язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих елементів має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

8.7. Суб'єктами відповідальності, відповідно до статті 1173 ЦК України є органи державної влади або місцевого самоврядування.

8.8. Згідно статті 6 Конституції України державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову.

8.9. Відповідно до пункту 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280, Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню.

8.10. Згідно п.7 Положення, Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

8.11. З огляду на викладене Пенсійний фонд є органом виконавчої влади, тобто суб'єктом відповідальності в розумінні статті 1173 ЦК України.

8.12. Факт неправомірного рішення - протиправної відмови ГУ ПФУ в Сумській області у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_2 - встановлено рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 07.08.2018 №818/2608/18, що набрало законної сили.

8.13. Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставина, встановлена рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини.

8.14. Таким чином, обставини протиправної поведінки відповідача у даній справі, яка виявилась у безпідставній та незаконній відмові в призначенні ОСОБА_2 пенсії на пільгових умовах, є встановленими та не підлягають доведенню.

8.15. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про зайнятість населення" статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років).

8.16. За умови своєчасного призначення пенсії ОСОБА_2 він належав би до категорії зайнятих осіб і підстав для виплати допомоги по безробіттю йому не було.

8.17. Відтак, причиною перебування ОСОБА_2 на обліку безробітним та отримання ним допомоги по безробіттю стала обставина непризначення йому ГУ ПФУ в Сумській області пенсії за вислугу років, неправомірність якої перевірялась і встановлена Сумським окружним адміністративним судом у рішенні від 07.08.2018 №818/2608/18.

8.18. Виходячи з наведених вище положень Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", здійснені позивачем виплати допомоги по безробіттю за рахунок коштів Фонду особі, якій призначено пенсію, є додатковими витратами позивача, оскільки така виплата допомоги по безробіттю не здійснювалася б позивачем у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії відповідачем ОСОБА_2, що свідчить про наявність причинно-наслідкового зв'язку.

8.19. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

8.20. Згідно з п. 2 ст. 1 Закону України "Про зайнятість населення" безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна розпочати роботу.

8.21. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 43 зазначеного Закону статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

8.22. Статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування (частина 2 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення").

8.23. Зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону (п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення").

8.24. Сума завданої відповідачем шкоди Сумському міському центру зайнятості вимірюється сумою допомоги по безробіттю, отриманою ОСОБА_2 у період з 12.10.2017 по 28.08.2018 у розмірі 70 717,45 грн за рахунок коштів Сумського міського центру зайнятості на випадок безробіття, яка підтверджується довідкою позивача від 17.09.2018 №2466 щодо отриманої ОСОБА_2 допомоги по безробіттю за вказаний період.

8.25. Згідно з довідкою від 18.09.2018 №985/102 ОСОБА_2 отримав допомогу по безробіттю за період з 12.10.2017 по 28.08.2018 в сумі 70 717,45 грн.

8.26. За заявою ОСОБА_2 від 10.10.2017 кошти перераховані на його поточний рахунок, що підтверджується Додатком №4 "Нарахування допомоги по безробіттю та платежі" до Персональної картки №00009.

8.27. Пунктом 7 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі призначення чи отримання права на призначення пенсії за віком, у тому числі на пільгових умовах, пенсії за вислугу років або досягнення особою встановленого законом пенсійного віку.

8.28. Таким чином, виплата допомоги по безробіттю здійснювалася позивачем не добровільно, а на виконання вимог Закону України "Про зайнятість населення", і така виплата відповідно до частини 1 статті 43 Закону України "Про зайнятість населення", пункту 7 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" не здійснювалася би у випадку своєчасного призначення та виплати пенсії ОСОБА_2, що свідчить про неправомірність поведінки відповідача, наявність шкоди у позивача та причинного зв'язку між неправомірними діями відповідача та заподіяною шкодою.

8.29. Враховуючи викладене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апелянта в частині добровільного здійснення Сумським міським центром зайнятості виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_2 є безпідставними, оскільки право на отримання допомоги по безробіттю визначається не волею Сумського міського центру зайнятості, а п. 2 ч. 1 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», ст. 6, 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

8.30. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 07.12.2018 у справі №922/3435/17.

8.31. Факт обізнаності чи необізнаності відповідача про отримання ОСОБА_2 статусу безробітного та пов'язаних з цим виплат допомоги по безробіттю не впливає на судовий спір у справі № 818/2608/18, за результатами вирішення якої встановлена та набула преюдиційного значення обставина неправомірності відмови відповідача у призначенні пенсії ОСОБА_2

8.32. Відповідно ч. 1 ст. 7, ст. 8 та п. 1 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" виплата допомоги по безробіттю здійснюється за рахунок коштів Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, який є цільовим централізованим страховим фондом, некомерційною самоврядною організацією, кошти якого не включаються до складу Державного бюджету України.

8.33. Також колегія суддів зазначає, що судом апеляційної інстанції відхиляються як необґрунтовані твердження скаржника про отримання ним від ОСОБА_2 заяви про призначення йому пенсії за вислугу років лише у червні місяці 2018 року, з огляду на не підтвердження вказаної обставинами будь-якими доказами та вищевикладене у постанові.

8.34. Встановивши зазначені вище обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність складу цивільного-правопорушення та покладення на відповідача обов'язку відшкодувати позивачу понесені ним збитки.

8.35. Аналогічна правова позиція щодо застосування приписів статей 1166 та 1173 ЦК України та статті 107 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у подібних правовідносинах, викладена у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі № 915/282/17, від 18.06.2018 у справі №904/1284/17, від 07.12.2018 у справі №922/3435/17, від 21.06.2018 у справі №916/1371/17 та від 09.07.2018 у справі №921/202/17-г/4.

8.36. З огляду на викладене судом апеляційної інстанції відхиляються доводи апелянта стосовно того, що сама лише наявність шкоди у вигляді безпідставної сплати допомоги по безробіттю, за відсутності інших цивільно-правових елементів шкоди, таких як, протиправність поведінки відповідача, причинно- наслщковий зв'язок між поведінкою відповідача та шкідливим результатом, що настав, не є підставою дійти висновку про наявність обов'язку відповідача відшкодувати позивачу шкоду.

8.37. На дату звернення до суду заборгованість Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області в сумі 70 717,45 грн не оплачена.

8.38. Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

8.39. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів.

8.40. Доводи апелянта про те, що позивачем не доведено обов'язок органів Пенсійного фонду України повідомляти центри зайнятості про прийняття рішення про призначення громадянину пенси, як і не надано доказів обізнаності фонду із тим, що ОСОБА_2 отримував допомогу по безробіттю, судом апеляційної інстанції відхиляються з огляду на наступне.

8.41. Правове регулювання відносин між позивачем та відповідачем не є необхідним елементом для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди.

8.42. Оспорювання скаржником повноважень Сумського міського центру зайнятості стягувати з ГУ ПФУ в Сумській області виплачену допомогу по безробіттю спростовується ч. 2 ст. 11, ст. 15, 16, ст. 1173 ЦК України, за якими шкода відшкодовується особі, якій її завдано.

8.43. Існування прямих правовідносин між суб'єктами деліктної відповідальності не вимагається.

8.44. Посилання скаржника на Порядок розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затверджений наказом Мінпраці та соцполітики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 №60/62, постановою Правління Пенсійного фонду України №7-1, містить матеріальні норми, що не поширюються на випадки деліктної відповідальності, яка регулюється ст. 1173 ЦК України, тому відхиляються судом апеляційної інстанції.

8.45. Незнання, неможливість передбачити чи допустити ГУ ПФУ в Сумській області факту реєстрації безробітним та отримання допомоги по безробіттю ОСОБА_2 не змінює факту заподіяння шкоди Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття внаслідок відмови ГУ ПФУ в Сумській області у призначенні пенсії ОСОБА_2

9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

9.1. З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд вважає позовні вимоги Сумського міського центру зайнятості обґрунтованими та такими, що вірно задоволені судом першої інстанції.

9.2. Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

9.3. З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги по суті, понесені судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку ст. 129 ГПК України.

9.4. Предметом позову у цій справі є вимога позивача про стягнення з відповідача 70 717,45 грн, тобто, відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 ГПК України, справа є малозначною. За загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню до Верховного Суду судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 8, 129, 254, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 281, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на рішення Господарського суду Сумської області від 21.01.2019 у справі №920/912/18 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 21.01.2019 у справі №920/912/18 - залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

4. Матеріали справи №920/912/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та, за загальним правилом, не підлягає оскарженню до Верховного Суду крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді В.В. Сулім

М.А. Руденко