ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

15.04.2019р. Справа № 905/330/19

Господарський суд Донецької області у складі судді Сковородіної О.М.,

секретар судового засідання (помічник судді) Колтак Т.М.,

у справі за позовом: Керівника Красноармійської місцевої прокуратури (вул. Центральна, 148, м. Покровськ, Донецька область, 85302),

в інтересах держави в особі: Національної академії аграрних наук України (вул. Михайла Омеляновича-Павленка, 9, м. Київ, ),

до відповідача-1: Національний науковий центр "Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені О.Н. Соколовського" (вул. Чайковського, 4, м. Харків, 61024, ),

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Бета-Агро-Інвест" (вул. Залізнична, 10, смт. Очеретине, Донецька область, 86020, )

про визнання недійсним договору про спільну діяльність б/н від 21.11.2006 (погоджений за №12-14/520 від 14.12.2006)

за участю представників сторін:

прокурор: Владимирець А.О. (службове посвідчення №041301 від 10.02.2016), Хряк О.О. (службове посвідчення №028256 від 15.08.2014)

від позивача:не з'явився

від відповідача-1: Кулабухов О.В. (ордер №000136 від 19.03.2019)

від відповідача-2: не з'явився

Вільний слухач-1: Анісімова О.В. (за паспортом)

Вільний слухач-2: Черних Д.О. (за паспортом)

ВСТАНОВИВ:

Керівник Красноармійської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України звернувся до господарського суду Донецької області з позовною заявою до відповідача-1: Національний науковий центр "Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені О.Н. Соколовського"; до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Бета-Агро-Інвест" про: 1) визнання недійсним договору про спільну діяльність б/н від 21.11.2006 (погоджений за №12-14/520 від 14.12.2006); 2) витребування на користь Національного наукового центру "Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені О.Н. Соколовського" від ТОВ "Бета-Агро-Інвест" земельні ділянки №:04:000:0882 площею 533,1118 га та №:04:000:0881 площею 215,1698 га, що знаходяться на території Ясинуватського району Донецької області.

Ухвалою господарського суду Донецької області від 15.02.2019р. позов Керівника Красноармійської місцевої прокуратури було залишено без руху, у зв'язку з тим, що прокурором судовий збір був сплачений не в повному обсязі.

Вищевказаною ухвалою було встановлено термін для усунення недоліку - 04.03.2019р.

04.03.2019р. на адресу суду від прокурора надійшла заява №(01-36)1168 від 01.03.2019р. зі зміненими позовними вимогами, в якій останній просив залишити без розгляду майнову вимогу, у зв'язку з відсутністю коштів на сплату судового збору.

Прокурор просив суд: визнати недійсним договір про спільну діяльність б/н від 21.11.2006 (погоджений за №12-14/520 від 14.12.2006).

Ухвалою господарського суду Донецької області №905/330/19 від 05.03.2019р. було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

22.03.2019р. відповідачем-1 було надано відзив на позовну заяву №01-08/178 від 19.03.2019р., в якому останній просив суд відмовити у задоволенні позову та застосувати строк позовної давності до позовних вимог.

10.04.2019р. на адресу суду від відповідача-2 надійшло клопотання №777 від 09.04.2019р. про залишення позовної заяви в порядку ст.ст. 174, 176 ГПК України без руху.

11.04.2019р. на адресу суду від відповідача-1 надійшла заява б/н від 08.04.2019р. про залишення позовної заяви без розгляду на підставі ч.13 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України.

Прокурор у судове засідання з'явився, наполягав на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача-1 у судове засідання з'явився, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представники позивача, відповідача-2 у судове засідання не з'явились, про час, дату та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи та надані сторонами документи судом встановлено наступне.

Як вказую прокурор, Красноармійською місцевою прокуратурою Донецької області під час опрацювання інформації щодо користування землями державної власності встановлено, що на території Ясинуватського району Донецької області розташовані земельні ділянки №:04:000:0882 площею 533,1118 га та №:04:000:0881 площею 215,1698 га, які перебувають у власності держави в особі Національної академії аграрних наук України, що підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Вказані земельні ділянки належать на праві постійного користування Національному науковому центру «Інституту ґрунтознавства та агрохімії імені О.Н. Соколовського» (далі за текстом - Інститут) та на теперішній час використовуються компанією ТОВ «Бета-Агро-Інвест» на підставі договору про спільну діяльність від 21.11.2006 (далі за текстом - ДСД), оскільки право користування ділянками державної форми власності передано в якості внеску в спільну діяльність вищевказаним Інститутом.

При цьому, опрацюванням інформацій контролюючих органів та відомостей, отриманих під час опрацювання даних щодо виконання вказаного договору, встановлено, що дії сторін договору про спільну діяльність не направлені на досягнення його мети, а вказують на укладення прихованого договору щодо користування державним майном (земельними ділянками) у власних майнових інтересах МПВКП «Бета» та ТОВ «Бета-Агро-Інвест», у зв'язку з чим договір є таким, що суперечить інтересам держави та суспільства, є удаваним (є прихованим договором оренди землі) та відповідно до вимог ст.ст. 203, 215, 228, 235 ЦК України та ст. 208 ГК України підлягає визнанню недійсним.

Інститут фактично усунувся від права самостійного господарювання на земельній ділянці та надав право її обробітку та збору врожаю ТОВ «Бета-Агро-Інвест».

Відповідно до ч. 4 ст. 53 ГПК У країни,прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Конституційним Судом України в рішенні № З-рп/99 від 8 квітня 1999 року висловлено позицію та відповідно до прямого припису ч. 4 ст. 23 Закону № 1697-VII, поняття «інтереси держави» є оціночним; в кожному конкретному випадку прокурор, який звертається до суду із заявою, повинен обгрунтувати в суді наявність підстав для представництва інтересів держави (в тому числі публічних інтересів територіальної громади).

Додержання законів, прийнятих єдиним законодавчим органом України, беззаперечно становить державний інтерес, а порушення, допущені у сфері земельних відносин посягають на встановлений законодавством порядок щодо охорони та використання земель як основне національного багатства.

Порушення інтересів держави полягає у порушені нормативно визначеної законодавцем процедури укладення договорів оренди землі; укладанням угоди про спільну діяльність з метою ухилення від укладання договору оренди землі; фактичним переданням вказаної земельної ділянки, виданої виключно для освітньої діяльності, суб'єкту господарюванні для здійснення підприємницької діяльності.

Укладення договору між відповідачами всупереч встановленому державою порядку, зачіпає інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, що є підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом звернення до суду з позовом.

Необхідний захист державного інтересу у досудовому та судовому порядку Національною академією аграрних наук України протягом тривалого часу не здійснено, у зв'язку з чим, завдається шкода державі у виді недоотримання коштів, що, у свою чергу, призводить до невиконання дохідної частини Національної установи, недоотримання коштів на здійснення статутних завдань та реалізацією наукових заходів.

На підставі вищевикладеного прокурор звернувся з даним позовом до суду в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України, оскільки, спірні земельні ділянки були надані у постійне користування відповідачу-1, який входить до складу Національної академії аграрних наук України.

Проте, суд не погоджується з позицією прокурора щодо доведення підстав пред'явлення даного позову саме в інтересах держави в особі Національної академії аграрних наук України з огляду на наступне.

Згідно ч. 3 ст. 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини сторонами цивільного розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, включаючи право на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, з метою захисту вразливих осіб, які вважаються не здатними захистити свої інтереси самостійно, або в разі, якщо правопорушення зачіпає велику кількість людей, або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси або майно (KOROLEV v. RUSSIA (no. 2), № 5447/03, § 33, ЄСПЛ, від 01 квітня 2010 року; MENCHINSKAYA v. RUSSIA, № 42454/02, § 35, ЄСПЛ, від 15 січня 2009 року).

Зі змісту ч.3 ст. 53 ГПК України вбачається, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу (ч.4 цієї ж статті).

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення пункту 3 частини першої ст.131-1 Конституції України, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, свідчить, що прокурор може представляти інтереси держави в суді тільки у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією з засад правосуддя (пункт 3 частини другої статті 129 Конституції України).

У пункті 3 частини першої ст.131-1 Конституції України міститься відсилання до окремого закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким є Закон України «Про прокуратуру».

Підстави для здійснення прокурором представництва держави в суді визначені у ч. 3 та 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до абзацу 1 та 2 частини 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень.

Відповідно до абз. 1, 2 ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Таким чином, прокурор має право здійснювати в господарському суді представництво законних інтересів держави в особі органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб'єкта владних повноважень, за виключенням державних компаній.

Слід враховувати, що прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду із представництвом інтересів держави або громадянина, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. Зазначені обставини повинні перевірятися судом при зверненні прокурора з відповідною заявою або скаргою до суду. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи його законним представником або суб'єктом владних повноважень.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання участі прокурора у розгляді справ, підвідомчих господарським судам» № 7 від 23.03.2017 роз'яснено, що у випадках неправильного визначення прокурором позивача, тобто органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, господарський суд на підставі пункту 1 частини першої статті 63 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017 року) повертає таку позовну заяву і додані до неї документи без розгляду.

Якщо господарський суд помилково порушив провадження у справі за позовом прокурора, в якій неправильно визначено позивача за вимогами про захист інтересів держави, такий позов підлягає залишенню без розгляду відповідно до пункту 1 частини першої статті 81 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15.12.2017 року).

В теперішній час аналогічними нормами процесуального законодавства є статті 174 та 226 Господарського процесуального кодексу України.

Під час підготовчого засідання судом було встановлено, що за державним актом на право постійного користування землею (том 3 а.с. 103) Національному науковому центру "Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені О.Н. Соколовського" надано право на постійне користування спірною землею надано Ясинуватською районною державною адміністрацією.

Тобто, власником спірних земельних ділянок є держава в особі Ясинуватської районної державної адміністрації, в той час, як Національний науковий центр "Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені О.Н. Соколовського" є лише їх користувачем.

Тому, прокурором у даному випадку помилково визначено позивачем Національну академію аграрних наук України, як орган уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Тобто, залишення позову без розгляду, застосовано судом, як процесуальна дія ні з мотивів, викладених відповідачами щодо недотримання прокурором процедури доведення неналежного виконання посадовими особами Національної академії аграрних наук України своїх повноважень, щодо захисту інтересів держави, а через невірне визначення такого органу.

З огляду на викладене, суд відмовляє у задоволенні клопотання відповідача-2 №777 від 09.04.2019р. про залишення позовної заяви в порядку ст.ст. 174, 176 ГПК України без руху та заяви відповідача-1 б/н від 08.04.2019р. про залишення позовної заяви без розгляду на підставі ч.13 ст. 176 Господарського процесуального кодексу України, як процесуально неспроможних.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має процесуальної дієздатності.

На підставі вищевикладеного позовна заява Керівника Красноармійської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі: Національної академії аграрних наук України до відповідача-1: Національний науковий центр "Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені О.Н. Соколовського"; до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Бета-Агро-Інвест" про визнання недійсним договору про спільну діяльність б/н від 21.11.2006 (погоджений за №12-14/520 від 14.12.2006) підлягає залишенню без розгляду.

Щодо судових витрат.

При зверненні з даним позовом прокурором був сплачений судовий збір в загальному розмірі 3 842,00 грн., платіжними дорученнями №3829 від 13.12.2018р. на суму 3 524,00 грн. та №83 від 28.01.2019р. на суму 318,00 грн.

До відкриття провадження у справі прокурор подав заяву, в якій просив залишити без розгляду вимогу про витребування на користь Національного наукового центру "Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені О.Н. Соколовського" від ТОВ "Бета-Агро-Інвест" земельні ділянки №:04:000:0882 площею 533,1118 га та №:04:000:0881 площею 215,1698 га, що знаходяться на території Ясинуватського району Донецької області та просив суд визнати недійсним договір про спільну діяльність б/н від 21.11.2006 (погоджений за №12-14/520 від 14.12.2006).

Тобто, при відкритті провадження у даній справі до розгляду був прийнятий позов виключно провизнання недійсним договору про спільну діяльність б/н від 21.11.2006 (погоджений за №12-14/520 від 14.12.2006) щодо якого ставка судового збору становить 1921,00 грн.

За приписами ч.2 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Тому, судовий збір в сумі 1921,00 грн. підлягає повернення на користь прокуратури у зв'язку з залишенням позовної заяви без розгляду.

Решта судового збору прокурором первісно була сплачена в більшому розмірі, тому, судовий збір в сумі 1921,00 грн. може бути повернутий на користь прокурора у разі надходження відповідного клопотання, як внесений у більшому розмірі, ніж встановлено законом в порядку п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. 226, 234 ГПК України, господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Керівника Красноармійської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі: Національної академії аграрних наук України до відповідача-1: Національний науковий центр "Інститут ґрунтознавства та агрохімії імені О.Н. Соколовського" до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Бета-Агро-Інвест" про визнання недійсним договору про спільну діяльність б/н від 21.11.2006 (погоджений за №12-14/520 від 14.12.2006) - залишити без розгляду.

Повернути на користь прокуратури Донецької області (реквізити: Держказначейська служба України, м. Київ, МФО - 820172, розрахунковий рахунок - 6251, код ЄДРПОУ - 25707002, отримувач - прокуратура Донецької області, адреса: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, вул. Університетська, 6) судовий збір у сумі 1 921,00 грн., сплачений згідно платіжних доручень №3829 від 13.12.2018р. на суму 3 524,00 грн. та №83 від 28.01.2019р. на суму 318,00 грн.

У судовому засіданні 15.04.2019р. складено та підписано вступну та резолютивну частини ухвали.

Ухвала набуває законної сили в день її винесення судом - 15.04.2019р.

Повний текст ухвали складено та підписано 19.04.2019р.

Ухвала може бути пред'явлена до виконання в строк до 16.04.2022р.

Дана ухвала є виконавчим документом.

Ухвала може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду в порядку встановленому розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.М. Сковородіна