ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2019 р. м. Київ Справа № 911/247/19

Господарський суд Київської області у складі головуючого судді Янюк О.С. за участю секретаря судового засідання Мірошніченко В.В. розглянув у судовому засіданні

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Соок», м.Чернівці

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пивоварня Зіберта», м.Фастів Київської області

про стягнення грошових коштів

За участю представників від:

позивача: ОСОБА_1 (ордер серії АА №041361 від 11.02.2019; посвідчення адвоката №208 від 17.09.1999);

вiдповiдача: ОСОБА_2 (довіреність №15 від 07.03.2019, посвідчення адвоката, видане на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №4484/10 від 24.03.2011)

1. Стислий виклад позицій учасників справи (заяви по суті справи)

1.1. 21.01.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Соок» (далі позивач, ТОВ «Соок») звернулось до Господарського суду Київської області із позовною заявою (із урахуванням заяви від 15.02.2019) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пивоварня Зіберта» (далі відповідач, ТОВ «Пивоварня Зіберта») про стягнення з останнього заборгованості за поставлений товар у розмірі 660 000,00грн, 227 484,40грн пені та 19 257,56грн 3 % річних. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 14 925,42грн.

Позовну заяву обґрунтовує ст.ст. 530, 611, 625, 629 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та вказує на неналежне виконання відповідачем умов договору на поставку товару №П305/02 від 08.02.2018 в частині не здійснення оплати за поставлений товар, у звязку із чим нараховує останньому штрафні та фінансові санкції. Крім того, просить суд під час нарахування 3% річних та пені взяти до уваги положення ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

25.03.2019 позивач скористався правом, передбаченим ст. 166 ГПК України, та нада відповідь на відзив, у якій зазначив, що не погоджується з доводами відповідача щодо відмови в задоволенні позову в частині стягнення пені та 3% річних, з огляду на те, що при укладенні із ТОВ «Соок» відповідного договору, відповідач прийняв на себе обовязок щодо вчасної оплати відповідного товару. Крім того, вказав, що відповідачем не заперечується факт порушення грошового зобовязання, а відтак вимога позивача про стягнення санкцій є обґрунтованою.

У судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву та під час вступного слова учасників справи надав пояснення аналогічні викладеним позові.

1.2. Відповідач скористався правом, передбаченим ст. 178 ГПК України, та 06.03.2018 подав відзив на позовну заяву у якій зазначив, що частково визнає позовні вимоги ТОВ «Соок» в частині стягнення основного боргу у розмірі 470 000,00грн, зважаючи на те, що інші частина боргу вже оплачена. Щодо нарахованих 3% річних та пені заперечує та просить суд відмовити у даній вимозі позивача.

У судовому засіданні відповідач проти позову заперечив та повідомив, що сума основної заборгованості перед ТОВ «Соок» погашена повністю, а тому просить суд відмовити у задоволенні вимоги позивача про стягнення штрафних та фінансових санкцій.

2. Процесуальні дії у справі, заяви та клопотання учасників справи з процесуальних питань, результати їх вирішення

Ухвалою суду від 24.01.2019 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 18.02.2019; запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву у порядку ст. 178 ГПК України у строк до 14.02.2019.

14.02.2019 відповідачем було заявлено суду клопотання про відкладення підготовчого засідання яке призначене на 18.02.2019, у звязку із неотриманням позовної заяви та відсутності можливості підготувати відзив на позов. Зазначене клопотання судом було задоволено, про що винесено відповідну ухвалу від 18.02.2019 та відкладено розгляд справи до 11.03.2019. Крім того, указаною ухвалою судом було встановлено ТОВ «Пивоварня Зіберта» строк для подачі відзиву до 04.03.2019.

Під час підготовчого засідання 11.03.2019 відповідачем було заявлено клопотання про поновлення процесуального строку для подачі відзиву на позовну заяву, яке судом з урахуванням положень ч. 2 ст. 119 ГПК України було задоволено. Крім того, у даному підготовчому засіданні представником ТОВ «Пивоварня Зіберта» було заявлено суду клопотання про продовження строку підготовчого засідання, яке судом з урахуванням ч. 3 ст. 177 ГПК України було задоволено та продовжено строк підготовчого провадження на 30 календарних днів, про що постановлено відповідну протокольну ухвалу від 11.03.2019. За таких обставин, судом, на підставі ст. 183 ГПК України, з метою надання часу сторонам для врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди, у підготовчому засіданні 11.03.2019 оголошено перерву до 01.04.2019 (протокол судового засідання від 11.03.2019).

21.03.2019 позивачем було подано до суду клопотання про проведення підготовчого засідання призначеного на 01.04.2019 у режимі відеконференції, яке судом було задоволено, про що постановлено відповідну ухвалу від 22.03.2019.

За результатами підготовчого засідання судом постановлено ухвалу від 01.04.2019 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 22.04.2019.

Під час судового засідання 22.04.2019 відповідачем було подано клопотання про долучення до матеріалів справи доказів оплати основної заборгованості за договором №П305/02 від 08.02.2018, яке судом з урахуванням положень ст. 207 ГПК України було задоволено, про що постановлено відповідну протокольну ухвалу від 22.04.2019 (протокол судового засідання від 22.04.2019).

На підставі ст. 233 ГПК України у судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, із посиланням на докази

08.02.2018 між ТОВ «Соок» (постачальник) та ТОВ «Пивоварня Зіберта» (покупець) укладено договір на поставку товару №ПЗ05/02 (далі Договір, т. 1 а.с. 9-15), відповідно до п. 1.1 якого постачальник зобовязується передати у власність покупця, а покупець прийняти на складі постачальника та оплатити наступний товар: найменування товару: сік яблучний концентрований освітлений натуральний.

Ціна та обєм товару визначається на основі додатків (додаткових угод) до цього Договору, які є його невідємними частинами (п. 2.1 Договору).

Загальна сума Договору визначається згідно сум всіх поставок протягом дії даного Договору зазначених у видаткових накладних (товарно-транспортних накладних).

Датою поставки товару вважається вказана в видатковій накладній та/або в товарно-транспортній накладній дата отримання товару покупцем та/або перевізником покупця (п. 3.8 Договору).

Покупець здійснює оплату поставленого товару у строк, що не перевищує 60 календарних днів від дати поставки товару на підставі рахунків-фактур, видаткових накладних постачальника (п. 5.2 Договору).

В разі порушення строку оплати, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,3% від суми заборгованості, за кожен день прострочення платежу (п. 6.6 Договору).

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками і діє до 31.12.2018. Закінчення строку дії цього Договору не тягне за собою припинення зобовязань, що виникли з цього договору протягом строку його дії, не звільняє сторони від необхідності належного виконання та від відповідальності за їхнє неналежне виконання (п. 9.1, 9.2 Договору).

На виконання умов Договору, постачальником було поставлено товар на загальну суму 1 399 867,56грн, що підтверджується видатковою накладною №Ск-00000026 від 22.04.2018, підписаною сторонами без зауважень, та товарно-транспортною накладною №Ск-000023 від 22.04.2018 (т. 1 а.с. 16-17).

22.04.2018 постачальником було виставлено покупцю рахунок на оплату поставленого товару №Ск-0000028 від 22.04.2018 у розмірі 1 399 867,56грн (т. 1 а.с. 18).

06.07.2018 ТОВ «Соок» направлено ТОВ «Пивоварня Зіберта» вимогу №01/154, у якій просив негайно сплатити наявну у нього заборгованість, зокрема, у розмірі 1 399 867,56грн (т.1 а.с. 20-21). У відповідь на вказану вимогу, відповідач повідомив позивачу, що визнає наявну у нього заборгованість за Договором, яку останній зобовязується сплатити у строк до 29.09.2018 (т. 1 а.с. 22-23).

Як зазначає позивач у позовній заяві (з урахуванням уточнень), у відповідача наявна заборгованість за поставлений товар згідно видаткової накладної №Ск-00000026 від 22.04.2018 у розмірі 660 000,00грн, зважаючи на те що ТОВ «Пивоварня Зіберта» було здійснено оплату відповідного товару на такі суми: 99 867,56грн (22.08.2018); 150 000,00грн (23.08.2018); 150 000,00грн (27.08.2018); 100 000,00грн (07.09.2018); 50 000,00грн (17.10.2018); 50 000,00грн (23.10.2018); 10 000,00грн (14.12.2018); 50 000,00грн (11.01.2019); 50 000,00грн (25.01.2019); 30 000,00грн (05.02.2019), а всього на загальну суму 739 867,56грн.

Крім того, під час судового розгляду справи, відповідачем було сплачено наявну у нього заборгованість у розмірі 660 000,00грн, що підтверджується платіжними дорученнями: №603 від 21.02.2019 на суму 30 000,00грн; №655 від 22.02.2019 на суму 10 000,00грн; №683 від 26.02.2019 на суму 100 000,00грн; №754 від 28.02.2019 на суму 50 000,00грн; №921 від 15.03.2019 на суму 70 000,00грн; №959 від 19.03.2019 на суму 50 000,00грн; №1116 від 01.04.2019 на суму 50 000,00грн; №1149 від 03.04.2019 на суму 50 000,00грн; №1287 від 12.04.2019 на суму 50 000,00грн; №1329 від 18.04.2019 на суму 150 000,00грн; №1337 від 19.04.2019 на суму 50 000,00грн (т. 1 а.с. 73-76, 137-138, 148-152).

4. Щодо порушеного права

У звязку із неналежним виконанням відповідачем умов Договору в частині повної оплати за поставлений товар, позивач звернувся із відповідним позовом до суду.

5. Норми права, які застосував суд

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України (ч. 1 ст. 175 ГК України).

Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України та ст. 174 ГК України, зокрема, з договорів та інших правочинів (угод).

Відповідно до ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Із наведеною нормою узгоджується ч. 1 ст. 265 ГК України.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Так, ст. 691 ЦК України передбачено, зокрема, що покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною ч. 2 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ст.ст. 526, 625 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Аналогічне положення стосовно господарських зобов'язань міститься у ст. 193 ГК України.

У силу ч. 2 ст. 20 Господарського кодексу України (далі ГК України), захист прав і законних інтересів суб'єктів господарювання здійснюється шляхом застосування до особи, яка порушила право, штрафних санкцій та іншими способами, передбаченими законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Частиною 6 ст. 232 ГК встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Згідно приписів ст.ст. 1-2 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

6. Висновки суду

6.1. Як встановлено судом, правовідносини між сторонами виникли на підставі Договору, який за своєю правовою природою є договором поставки, який недійсним у судовому порядку не визнавався, у зв'язку з чим, у силу ст. 629 ЦК України, він є обов'язковим для виконання сторонами.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач виконав свої договірні зобовязання в частині поставки ТОВ «Пивоварня Зіберта» товару, що підтверджується відповідними видатковими та товарно-транспортними накладними на загальну суму 1 399 867,56грн.

У той час, відповідач взяті на себе зобов'язання з оплати поставленого позивачем товару, на час звернення ТОВ «Соок», до суду виконав лише частково на загальну суму 739 867,56грн.

Водночас, під час розгляду справи, відповідачем було повністю погашено наявну у нього заборгованість за Договором, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. За таких обставин, відповідач виконав свої договірні зобовязання в частині оплати товару, який був поставлений позивачем.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Приписами ч. 3 ст. 231 ГПК України встановлено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ураховуючи зазначене, суд вважає за необхідне закрити провадження в частині стягнення з відповідача основного боргу за Договором, у звязку із відсутністю предмета спору.

6.2. Крім того, у звязку із неналежним виконанням відповідачем зобовязань, позивач просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 227 484,90грн за період з 22.06.2018 по 18.02.2019. З цього приводу суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, відповідач виконав свої договірні зобовязання в частині здійснення оплати за поставлений товар, проте, із порушенням строку встановленого п. 5.2 Договору. За таких обставин, суд дійшов висновку, що у позивача наявне право нарахування пені на підставі п. 6.6 Договору та протягом строку встановленого ч. 6 ст. 232 ГК України, оскільки інший строк Договором не передбачений.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, суд вважає його помилковим, оскільки позивачем неправильно визначено період нарахування пені, а саме, остання нарахована без дотримання вимог ч. 6 ст. 232 ГК України. Отже, проаналізувавши зазначені положення Закону та п. 6.6 Договору, суд дійшов висновку, що нарахування пені повинно здійснюватись у шестимісячний строк, а саме: у період з 22.06.2018 по 13.12.2018; з 14.12.2018 по 22.12.2018.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені (а.с. 47-48) у розмірі 178 842,88грн за період з 22.06.2018 по 13.12.2018, вважає його правильним та обґрунтованим.

Щодо нарахуванням пені з 14.12.2018 по 22.12.2018, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, розрахунок пені здійснюється за формулою: Сума пені = С х 2 х ОС НБУ : 100 х Д : 365/366, де С - сума заборгованості, ОС НБУ - облікова ставка НБУ за період прострочення, Д - кількість днів прострочення.

Отже, правильним розрахунком пені на суму заборгованості у розмірі 790 000,00грн, яка наявна була у відповідача станом на 14.12.2018 (1 399 867,56-99 867,56-150 000,00-150 000,00-100 000,00-50 000,00-50 000,00-10 000,00=790 000,00) за період з 14.12.2018 по 22.12.2018 є: 790 000,00 х 2 х 18,0% : 100 х 13 : 365 = 6 233,42грн.

Підсумовуючи викладене, загальна сума пені за період з 22.06.2018 по 22.12.2018, яка є правильною, обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача складає 185 132,61грн.

6.3. Крім того, у звязку із неналежним виконанням відповідачем зобовязань, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 19 257,26грн за період з 22.06.2018 по 18.02.2019.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних у розмірі 19 257,26грн (а.с.48-49) за вказаний період, суд вважає його правильними обґрунтованими та такими, що підлягають стягненню з відповідача.

6.4. Щодо вимоги позивача про здійснення нарахування пені та 3% річних до моменту виконання рішення на підставі ч. 10 ст. 238 ГПК України, то суд зазначає наступне.

Відповідно до абз. 1 ч. 10 ст. 238 ГПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Ураховуючи те, що відповідачем була у повному обсязі погашена наявна у нього заборгованість за Договором, суд дійшов висновку про відсутність підстав для застування зазначених положень закону.

7. Щодо судових витрат.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 7, 20, 42, 73-74, 77-80, 86, 123-124, 129, 231, 233, 236-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пивоварня Зіберта» (08500, Київська обл., м. Фастів, вул.Пушкіна, буд. 3, ідентифікаційний код 00382533) на корить Товариства з обмеженою відповідальністю «Со'ок» (58000, м. Чернівці, Садгірський р-н, вул. Каштанова, буд. 125-б, ідентифікаційний код 36748170) 185 083,30грн (сто вісімдесят тисяч вісімдесят три грн 30 коп) пені; 19 257,26грн (девятнадцять тисяч двісті пятдесят сім грн 26 коп) 3% річних; 3 065,11грн (три тисячі шістдесят пять грн 11 коп) судового збору.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Провадження у справі №911/247/19 в частині стягнення основного боргу у розмірі 660 000,00грн закрити.

Дане рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення до Північного апеляційного господарського суду у порядку, визначеному ст. 257 та з урахуванням п.17.5 п.17 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення буде складено протягом 10 днів з дня оголошення даної вступної та резолютивної частин рішення.

Учасники справи:

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Со'ок» (58000, м. Чернівці, Садгірський р-н, вул. Каштанова, буд. 125-б, ідентифікаційний код 36748170)

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Пивоварня Зіберта» (08500, Київська обл., м. Фастів, вул.Пушкіна, буд. 3, ідентифікаційний код 00382533)

Суддя О.С. Янюк

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 24.04.2019