ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

23 квітня 2019 року м. Черкаси справа № 925/437/19

Суддя Господарського суду Черкаської області Чевгуз О.В., розглянувши позовну заяву заступника керівника Уманської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Відділу з питань комунальної власності та земельних відносин Уманської міської ради, м. Умань

до фізичної особи-підприємця Мартиненка Володимира Миколайовича про повернення нежитлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Уманської місцевої прокуратури звернувся до Господарського суду Черкаської області в інтересах держави в особі Відділу з питань комунальної власності та земельних відносин Уманської міської ради з позовом до фізичної особи-підприємця Мартиненка Володимира Миколайовича про повернення нежитлового приміщення, в якому просить суд зобов'язати фізичну особу-підприємця Мартиненка Володимира Миколайовича (код НОМЕР_1, АДРЕСА_1) повернути комунальному підприємству «Уманьводоканал» Уманської міської ради (балансоутримувачу) по акту прийому-передачі нежитлове приміщення - насосну станцію «Островського», площею забудови 236,8 кв. м, площа приміщень 187,4 кв м, за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Островського.

З матеріалів позову заступника керівника Уманської місцевої прокуратури вбачається, що спірні правовідносини виникли з договору оренди нежитлових приміщень №25/2013 від 20.09.2013, укладеного між Відділом комунального майна Уманської міської ради (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем Мартиненком Володимиром Миколайовичем (орендар). Предметом вказаного договору є споруда каналізаційно-насосної станції «Островського», що належить до міської комунальної власності та знаходиться за адресою: Черкаська область, м. Умань, вул. Островського.

Строк дії договору закінчився 14.09.2016. Як вказує у позовній заяві заступник прокурора орендодавець неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути орендоване майно, у зв'язку з закінченням терміну дії договору та наявними запереченнями орендодавця щодо продовження дії договору на новий термін.

На даний час вказане майно балансоутримувачу не повернуто, що і стало підставою для звернення до суду заступника керівника Уманської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Відділу з питань комунальної власності та земельних відносин Уманської міської ради з вказаними позовними вимогами.

Розглянувши подану позовну заяву з доданими до неї матеріалами, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 131-1 Конституції України покладає на прокуратуру функції представництва інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом.

Відповідно до частини 3 статті 4 Господарського процесуального кодексу України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Частиною 3 статі 53 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з частиною 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У Рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з'ясовуючи значення поняття "інтереси держави", висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб'єктів права власності та господарювання тощо.

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

Оскільки "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 року № 3-рп/99 також встановлено, що прокурори подають до господарського суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності.

Отже, прокурор може представляти інтереси держави в суді у виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який як одна із засад правосуддя, передбачений пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України.

Законом України "Про прокуратуру" від 14.10.2014, який набрав чинності з 15.07.2015, визначено правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України. Зокрема, за змістом статті 1 зазначеного Закону прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

Стаття 23 Закону України "Про прокуратуру" містить, зокрема, такі норми:

1. Представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

3. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов'язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об'єднань. Представництво в суді інтересів держави в особі Кабінету Міністрів України та Національного банку України може здійснюватися прокурором Генеральної прокуратури України або регіональної прокуратури виключно за письмовою вказівкою чи наказом Генерального прокурора або його першого заступника чи заступника відповідно до компетенції.

4. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов'язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб'єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб'єктом владних повноважень.

З викладених вище положень чинного законодавства України випливає, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:

- якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження;

- у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються. У першому випадку прокурор набуває права на представництво, якщо відповідний суб'єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Нездійснення захисту" має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб'єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, яка проте є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, передбачає досудове з'ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

При цьому захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб'єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює у судовому провадженні відповідного суб'єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб'єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Прокурор не може вважатися альтернативним суб'єктом звернення до суду і замінювати належного суб'єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.

Заступник керівника Уманської місцевої прокуратури визначення позивачем саме Відділу з питань комунальної власності та земельних відносин Уманської міської ради, наявність порушення інтересів держави, необхідність їх захисту і наявність визначених законом підстав для звернення прокурора до суду обґрунтував у своєму позові таким чином.

Згідно з Положенням про відділ з питань комунальної власності та земельних відносин Уманської міської ради повноваження щодо оренди комунального майна покладено на виконавчий орган - Відділ з питань комунальної власності та земельних відносин, зокрема, щодо укладення відповідних договорів, контролю за виконанням умов договорів оренди, контролю за поверненням майна після закінчення даних угод тощо.

Як вказує сам заступник прокурора відділ є юридичною особою публічного права та правонаступником прав та обов'язків відділу комунального майна Уманської міської ради.

Таким чином, Відділ з питань комунальної власності та земельних відносин Уманської міської ради є органом місцевого самоврядування, уповноваженим на здійснення повноважень у спірних правовідносинах.

Заступник прокурора у позовній заяві посилається на невиконання впродовж тривалого часу суб'єктом владних повноважень своїх функцій щодо захисту майнових інтересів територіальної громади м. Умань

Уманською місцевою прокуратурою листом від 11.04.2019 №34-168/1471 за вих. 19 подано запит щодо надання інформації по стану усунення порушень за умовами договору оренди та щодо вжитих заходів шляхом пред'явлення позову.

Відділ з питань комунальної власності та земельних відносин Уманської міської ради за № 265 від 12.04.2019 повідомив прокуратуру, що заходи щодо повернення майна не вживались, а подальше врегулювання спору у судовому порядку здійснюватись не буде у зв'язку з відсутністю фінансування на оплату судового збору.

Інших доказів на підтвердження нездійснення чи неналежного здійснення захисту інтересів держави визначеним у позовній заяві позивачем прокурор суду не надав.

Оцінивши наведені вище доводи заступник керівника Уманської місцевої прокуратури на предмет відповідності їх вимогам приведених вище норм чинного законодавства України, господарський суд зазначає наступне:

доводи заступник керівника Уманської місцевої прокуратури не містять правового обґрунтування для підстав звертатися до суду з вимогою про повернення нежитлового приміщення;

саме лише посилання у позовній заяві заступника керівника Уманської місцевої прокуратури на те, що визначений ним позивач неналежним чином здійснює відповідні повноваження із захисту державних інтересів, без доведення цього відповідними доказами, не є підставою для прийняття судом рішення у такому спорі по суті, оскільки за змістом статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом правових підстав для представництва.

З огляду на викладене господарський суд дійшов до висновку, що у даному випадку немає передбачених законом виключних підстав для звернення заступник керівника Уманської місцевої прокуратури до суду за захистом інтересів держави в особі Відділу з питань комунальної власності та земельних відносин Уманської міської ради через недоведення прокурором підстав представництва.

Пунктом 4 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави.

Отже, позовна заява заступника керівника Уманської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Відділу з питань комунальної власності та земельних відносин Уманської міської ради до фізичної особи-підприємця Мартиненка Володимира Миколайовича про повернення нежитлового приміщення і додані до неї документи підлягають поверненню заступнику керівника Уманської місцевої прокуратури відповідно до пункту 4 частини 5 статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

На підставі вище викладеного, керуючись пунктом 4 частини 5 статті 174, статтею 234, Господарського процесуального кодексу України, суддя

УХВАЛИВ:

Повернути заступнику керівника Уманської місцевої прокуратури позовну заяву і додані до неї документи.

Ця ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і протягом десяти днів може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя О.В. Чевгуз