РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.04.2019Справа № 910/179/19
За позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна"

До Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ РЕ"

Про стягнення 49000,00 грн.

Суддя Пінчук В.І.

Представники сторін: без виклику сторін

Обставини справи:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" звернувся до господарського суду з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Страхова компанія "Київ Ре" про стягнення 49000,00 грн. відповідно до вимог Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, Закону України "Про страхування" та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.02.2019 р. відкрите провадження у справі №910/179/19, враховуючи ціну позову та категорію спору, а також враховуючи відсутність клопотання про розгляд справи з викликом сторін, судом було вирішене питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Також ухвалою були встановлені строки для подання сторонами заяв, клопотань, відзиву та заперечень на відзив.

Станом на 22.04.2019 р. відзив від відповідача до суду не надійшов.

Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, суд -

В С Т А Н О В И В:

30.12.2015 р. на вул. Нижній Вал, у м. Київ трапилась дорожньо - транспортна пригода, внаслідок якої відбулось зіткнення автомобіля Nissan Almera (д.н. НОМЕР_1), під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля Jaguar XF (д.н. НОМЕР_2) під керуванням водія ОСОБА_2.

Внаслідок ДТП були завдані механічні пошкодження автомобілю Jaguar XF (д.н. НОМЕР_2), який був застрахований у позивача, згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №330514670.15 від 10.07.2015 р.

Відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду №83966601 від 30.12.2015 р. дорожньо - транспортна пригода відбулася внаслідок порушення правил дорожнього руху водієм автомобіля Nissan Almera (д.н. НОМЕР_1) - ОСОБА_1.

Згідно рахунку №С000027783 від 26.01.2016 р. вартість ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля Jaguar XF (д.н. НОМЕР_2) становить 217062,28 грн.

На виконання умов договору страхування транспортного засобу №330514670.15 від 10.07.2015 р., на підставі заяви страхувальника, страхового акту №136788 від 28.01.2016 р. приватне акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "Інго Україна" виплатило страхувальнику страхове відшкодування в розмірі 217062,28 грн., що підтверджується платіжним дорученням №817 від 03.02.2016 р.

Цивільно - правова відповідальність власника автомобіля Nissan Almera (д.н. НОМЕР_1) за шкоду, завдану майну третіх осіб під час ДТП за участю вказаного автомобіля, згідно полісу обов'язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ003396972 застрахована у відповідача - Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Київ РЕ".

Відповідно до вказаного полісу ліміт відповідальності за шкоду завдану майну третіх осіб під час ДТП складає 50000,00 грн. і франшиза 1000,00 грн.

Таким чином, позивач просить суд стягнути з відповідача 49000,00 грн. страхового відшкодування.

Натомість, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню, з наступних підстав:

Частиною 2. ст. 1187 Цивільного кодексу України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо ) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Частиною першою статті 1191 цього ж Кодексу передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За приписами статті 221 названого Кодексу виключно судами розглядаються справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо порушень правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Частиною 1 статті 283 цього ж Кодексу передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову у справі.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ст. 74 ГПК України обов'язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, з матеріалів справи не вбачається та позивачем не доведена у встановленому порядку вина ОСОБА_1 безпосередньо у вчиненні ДТП (вирок суду в кримінальній справі, постанова слідчого про закриття провадждення у справі або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою водія було б притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП).

Крім того, відповідно до інформації, що міститься на інформаційному ресурсі в Єдиному державному реєстрі судових рішень постанова Подільського районного суду у адміністративній справі №758/822/16-п стосовно притягнення до відповідальності водія ОСОБА_1 взагалі відсутня.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 129, ст. ст. 232, 233, ст.ст. 236 - 238, ст. 240 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до апеляційної інстанції у строки передбачені ст. 256 ГПК України.

Суддя В.І.Пінчук