ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.04.2019

Справа № 910/316/19

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., за участі секретаря судового засідання Яценко Я. М., розглянувши у судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укрпромвпровадження" (вул Лабораторна, буд.1, оф 400, м.Київ, 01133, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТРАНС-РЕМОНТ" (вул.Іоанна Павла ІІ,буд.4/6,корп.А, оф.914, м.Київ, 01042, )

про стягнення 550 585,17 грн

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укрпромвпровадження" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТРАНС-РЕМОНТ" про стягнення суми 379 938,00 грн основного боргу, 76 908,57 грн пені та штрафу, 19 704,73 грн 3% річних, 74 034,41 грн інфлійних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за договором купівлі-продажу №12/16 від 28.11.2016 позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 379 938,00 грн, проте, відповідач за поставлений товар не розрахувався, в зв’язку з чим позивач просить стягнути з відповідача існуючу заборгованість.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.01.2019 вирішено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без викликом сторін.

25.01.2019 до суду відповідачем подано заяву в якій просить розглянути справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.01.2019 ухвалено справу № 910/316/19 розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено 21.02.2019.

31.01.2019 через відділ діловодства суду відповідач подав заяву про застосування строків позовної давності та відзив на позовну заяву в якому вказує на сумніви щодо реального існування видаткових накладних №2391 від 09.12.2016 та № 1191 від 25.05.2017 та справжності підпису директора, так як у відповідача відсутні оригінали вказаних накладних. Крім того, позивачем нараховані пеня та штраф за період з 23.01.2017 по 10.01.2018 з пропуском спеціального строку позовної давності.

Ухвалою від 19.03.2019 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 16.04.2019.

Представник позивача в судовому засіданні 16.04.2019 підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.

16.04.2019 через відділ діловодства суду відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи, клопотання про розстрочку виконання рішення суду.

Розглянувши клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, господарський суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні, виходячи з наступного.

Згідно з вичерпним переліком підстав для відкладення розгляду справи, який передбачено частиною 2 статті 202 Господарського процесуального кодексу України, підставою для відкладення розгляду справи, зокрема, є перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

У даному випадку судом прийнято до уваги, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є саме неможливість вирішення спору у даному судовому засіданні, а не наявність відповідного клопотання учасника судового процесу.

Як зазначено у п. 3.9.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції» у випадку нез'явлення в засідання господарського суду представників обох сторін або однієї з них справа може бути розглянута без їх участі, якщо неявка таких представників не перешкоджає вирішенню спору. Господарський суд з урахуванням обставин конкретної справи може відхилити доводи учасника судового процесу - підприємства, установи, організації, іншої юридичної особи, державного чи іншого органу щодо відкладення розгляду справи у зв'язку з відсутністю його представника (з причин, пов'язаних з відпусткою, хворобою, службовим відрядженням, участю в іншому судовому засіданні і т. п.). При цьому господарський суд виходить з того, що у відповідних випадках такий учасник судового процесу не позбавлений права і можливості забезпечити за необхідності участь у судовому засіданні іншого представника, з числа як своїх працівників, так і осіб, не пов'язаних з ним трудовими відносинами. Неможливість такої заміни представника і неможливість розгляду справи без участі представника підлягає доведенню учасником судового процесу на загальних підставах.

Проте, відповідачем не було доведено суду неможливості заміни представника, а також неможливості розгляду справи без участі відповідача на підставі письмових доказів по справі. Також судом враховано, що відкладення розгляду справи може призвести до затягування строків розгляду спору та порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин, у судовому засіданні 16.04.2019 судом залишено без задоволення клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання.

Відповідно до ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з'явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з'явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов'язковою.

За таких обставин, з огляду на неявку представників відповідача та враховуючи, що явка представників вказаних осіб обов'язковою судом не визнавалась, господарський суд дійшов висновку, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами, а неявка представників відповідача не перешкоджає розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 16.04.2019 оголошено вступну та резолютивну частини рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

28.11.2016 року між ТОВ Науково-виробниче підприємство "Укрпромвпровадження" (надалі – позивач, продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРТРАНС-РЕМОНТ" (надалі – відповідач, покупець) був укладений договір купівлі-продажу № 12/16, відповідно до умов якого продавець зобов’язується поставити, а покупець зобов’язується оплатити та отримати на умовах, передбачених договором, валок 2100х660, в кількості-2 штуки, по ціні 235 200,00 грн з указанням ПДВ.

Відповідно до п.2.2 договору, покупець зобов’язаний здійснити оплату на товар протягом 45 календарних дні з моменту його отримання. Днем отримання товару вважати дату підписання покупцем або уповноваженим представником покупця видаткової накладної.

Пунктом 3.1 договору, сторони погодили, що підписання покупцем або уповноваженою особою покупця, видаткової накладної при отриманні партії товару засвідчує той факт., що дана партія товару була поставлена продавцем в асортименті, кількості та по ціні узгодженій з покупцем.

Поставка товару здійснюється на умовах FCA склад продавця (м.Київ, вул.Велика Кільцева, 4д) в редакції Інкотермс 2010 (п. 3.2. договору).

Відповідно до п. 3.3. договору, поставка партії товару здійснюється протягом 20 календарних днів з моменту надходження замовлення покупця.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору, Позивач передав, а Відповідач прийняв Товар на загальну суму – 379 938,00 грн, що підтверджується видатковими накладними № 2391 від 09.12.2016 та № 1191 від 26.05.2017, підписаними та скріпленими печатками сторін без зауважень.

Відповідач, за вищезазначеними видатковими накладними, свої зобов’язання щодо проведення розрахунків з Позивачем належним чином не виконав, отже, на час прийняття рішення по справі, за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 379 938,00 грн.

Згідно ст 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. ( ст. 525 ЦК України).

Згідно ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Згідно ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, змістом взаємних договірних зобов'язань сторін є обов'язок позивача поставити відповідачу обумовлений договором товар належної якості та кількості, який породжує обов'язок відповідача прийняти зазначений товар та оплатити за нього встановлену договором вартість у встановлений договором строк.

Враховуючи, що позивач поставив товар, та за відсутності доказів оплати товару, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості 379 938,00 грн. визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пункт 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов’язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Позивачем також заявлено до стягнення 76 908,57 грн. пені (з урахуванням штрафу у розмірі 7% від вартості не оплаченого товару) за період з 23.01.2017 по 10.01.2018.

Відповідно до п. 6.3 Договору, у випадку не своєчасного перерахування коштів, покупець зобов’язується сплатити покупцю неустойку в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за поставлений товар, за кожен день затримки платежу. У разі прострочення оплати понад 30 календарних днів додатково сплачується штраф у розмірі 7% від вартості неоплаченого в строк товару.

Статтею 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 6 ст. 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов'язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Зважаючи на заявлення відповідачем про застосування спеціальної позовної давності щодо вимог по пені, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 258 ЦК України передбачено, що для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Частиною 2 вказаної норми ЦК України встановлено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Як вбачається з поданого позивачем розрахунку, прострочення відповідача та нарахування пені розпочалось з 23.01.2017 по 10.01.2018, з даним позовом позивач звернувся до суду лише 08.01.2019 (відмітка на позовній заяві), тому суд вважає, що позивач пропустив строк позовної давності, встановлений законом для стягнення пені.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки строк позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем, для заявлених позивачем вимог про стягнення пені сплив, а судом не встановлено обставин, передбачених ст. 268 Цивільного кодексу України або іншими законами, то за таких обставин підстави для задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача пені у розмірі 76 908,57 грн. відсутні.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За прострочення виконання відповідачем своїх зобов'язань по сплаті орендної плати позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 74 034,41 грн та 3% річних у розмірі 19 704,73 грн, які є обґрунтованими.

Заперечення відповідача щодо сумнівів справжності підписів на видаткових накладних, нічим не підтверджені, вказані накладні підписані та скріплені печатками сторін, на отримання матеріальних цінностей видавалися довіреності №181/12-16 від 09.12.2016 та №67/05-17 від 26.05.2017 відповідачем, отже, твердження відповідача не приймаються судом до уваги та спростовуються наявними матеріалами.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в частині стягнення 379 938,00 грн. основної заборгованості, 74 034,41 грн. інфляційних втрат, 19 704,73 грн % річних. В решті позову належить відмовити у зв’язку з пропущенням строку спеціальної позовної давності.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 86,129,236-240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТРАНС-РЕМОНТ" (вул.Іоанна Павла ІІ,буд.4/6,корп.А, оф.914, м.Київ, 01042, ) на користь Товариства обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укрпромвпровадження" (вул Лабораторна, буд.1, оф 400, м.Київ, 01133, ) 379 938 (триста сімдесят дев’ять тисяч дев’ятсот тридцять вісім) грн. 00 коп. заборгованості, 19 704 (дев’ятнадцять тисяч сімсот чотири) грн. 73 коп. 3% річних, 74 034 (сімдесят чотири тисячі тридцять чотири) грн. 41 коп. інфляційних, 7 105 (сім тисяч сто п’ять) грн. 16 коп. судового збору.

В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне рішення складено 17.04.2019

Суддя Н.І. Ягічева