ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" березня 2019 р. Справа №909/243/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Кордюк Г.Т.

Скрипчук О.С.

секретар судового засідання Шкребій А.В.

розглянувши апеляційну скаргу Національного банку України, за вих. №12-0007/67 від 20.12.2018 (вх. № ЗАГС 01-05/304/19 від 21.01.2019)

на ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 04.12.2018, суддя Кобецька С.М.

у справі №909/243/18

за позовом: Національного банку України (надалі НБУ), м. Київ

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова мережа "Фаворит" (надалі ТзОВ "ТМ "Фаворит"), м. Івано-Франківськ

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" (надалі ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива"), м. Київ

про звернення стягнення на предмет іпотеки

за участю представників учасників справи:

від позивача: Гончар В.М. - представник (довіреність № 18-0014/9212 від 18.02.2019)

від відповідача: Білан Н.М. - представник (ордер КС №503578 від 18.03.2019)

від третьої особи: не з'явився

ВСТАНОВИВ:

Національний банк України звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ТзОВ "ТМ "Фаворит", в якій в рахунок часткового погашення заборгованості ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива" перед Національним банком України за кредитним договором №61/09 від 29.12.2009 в загальній сумі 877 654 794,51 грн, з яких: 800 000 000,00грн - основний борг, 77 654 794,51 грн - заборгованість по процентам, просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 29.12.2009, укладеним між Національним банком України та ТзОВ "ТМ "Фаворит", а саме на нежитлові приміщення (виділене в натурі нерухоме майно) загальною площею 15 384,30кв.м., що знаходяться за адресою: Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Головна (вул. Леніна) будинок 244 та належать ТзОВ "ТМ "Фаворит" на праві власності; встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", за початковою ціною 40 814 500,00 грн.

Ухвалою осподарського суду Івано-Франківської області від 31.05.2018, призначено у справі судову інженерно-технічну експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Марченкову Григорію Григоровичу, провадження у справі зупинено.

Судовий експерт Марченков Г.Г. адресував суду клопотання №62/18 від 26.10.2018, в якому просить суд для подальшого проведення експертизи повторно надати технічну документацію на нежитлові приміщення, загальною площею 15384,30 кв.м., що знаходяться за адресою: Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Головна (вул. Леніна) будинок №244, оскільки низька якість наданих копій технічної документації не дає можливості ідентифікувати об'єкти нерухомого майна за площею, найменуванням та конфігурацією приміщень розташованих на різних поверхах.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 31.10.2018 провадження у справі поновлено та зобов'язано позивача та відповідача в строк до 07.11.2018 подати суду технічну документацію на нежитлові приміщення, загальною площею 15384,30 кв.м., що знаходяться за адресою: Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Головна (вул. Леніна) будинок № 244 в оригіналі або в належним чином засвідченій копії (текст документу повинен бути повним, чітким, зрозумілим та читабельним).

У зв'язку з невиконанням позивачем вимог ухвали суду від 31.10.2018, а також поданням відповідачем фотокопії технічної документації з низькою якістю виготовлених фотокопій, які визнано не достатніми для проведення судової інженерно-технічної експертизи, ухвалою суду від 08.11.2018 підготовче засідання відкладено та повторно зобов'язано позивача подати суду документи, необхідні для проведення судової інженерно-технічної експертизи.

Представник позивача адресував суду клопотання №12-0007/61266 від 16.11.2018, в якому просить суд долучити до матеріалів справи технічну документацію на нежитлові приміщення, загальною площею 15384,30 кв.м., що знаходяться за адресою: Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Головна (вул. Леніна) будинок №244.

З огляду на вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позивачем виконано вимоги судового експерта Марченкова Г.Г., викладені у клопотанні №62/18 від 26.10.2018, а відтак, матеріали справи №909/243/18 слід скерувати судовому експерту для проведення судової інженерно-технічної експертизи, призначеної ухвалою суду від 31.05.2018.

Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 04.12.2018 зупинено провадження у справі №909/243/18 на час проведення судової інженерно-технічної експертизи судовим експертом Марченков Григорієм Григоровичем. На вирішення судовому експерту поставлено наступне запитання: яка реальна ринкова вартість нерухомого майна - нежитлових приміщень, загальною площею 15 384,30 кв.м., що знаходяться за адресою: Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Головна (вул. Леніна) будинок 244? Зобов'язано сторін на вимогу експерта вчинити дії необхідні для проведення інженерно-технічної судової експертизи. Зобов'язано відповідача забезпечити доступ судовому експерту до об'єкту дослідження. Ухвалено судову інженерно-технічну експертизу провести у строк, передбачений підпунктом 1.13 пункту 1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 N 53/5. Відповідно до статті 4 Закону України "Про судову експертизу" попереджено експерта про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків, визначених статтями 384, 385 Кримінального кодексу України. Відповідно до статті 98 Господарського процесуального кодексу України зобов'язано судового експерта подати Господарському суду Івано-Франківської області висновок експерта в письмовій формі та надіслати копії такого висновку сторонам у справі.

Приймаючи ухвалу про призначення у справі №909/243/18 судової інженерно-технічної експертизи, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду повинна бути зазначена початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації, яка встановлюється за згодою сторін або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Враховуючи наявність між сторонами спору щодо початкової вартості предмету іпотеки, на який позивач просить звернути стягнення, а також сумнівів щодо правильності Звіту про оцінку нежитлових приміщень (виділеного в натурі нерухомого майна) загальною площею 15384,30 кв.м., що знаходяться за адресою: Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Головна (вул. Леніна) будинок №244 станом на 17.05.2017, здійсненого оцінювачем ТзОВ "Консалтингова Компанія "Увекон", суд дійшов висновку про доцільність проведення судової експертизи.

Не погоджуючись з висновками суду, позивач звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій, покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 04.12.2018 у справі №909/243/18 про призначення експертизи і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема, скаржник зазначає, що ухвалами Господарського суду Івано-Франківської області від 26.06.2018 та 31.10.2018 було зобов'язано відповідача подати технічну документацію, яка необхідна для проведення експертизи. Проте, відповідачем було проігноровано вимоги суду та не надано вказану документацію, що свідчить про недобросовісну поведінку ТзОВ "ТМ "Фаворит", яка спрямована на порушення розумних строків розгляду справи.

На думку позивача, зупинення провадження у справі є наслідком призначення судом експертизи, оскаржена ухвала суду першої інстанції в частині призначення судової експертизи та в частині зупинення провадження у справі перебувають у нерозривному зв'язку, отже, призначення експертизи з одночасним зупиненням є одноактною (нерозривною) процесуальною дією і не може розцінюватися як дві самостійні дії. Посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.03.2018 справа № 235/3619/15-ц, провадження 14-11цс18, вважає, що суд вправі вирішити даний спір без призначення судової оціночної експертизи, оскільки призначення експертизи суттєво затягне розгляд справи, що є порушенням розумних строків розгляду, що сторони не позбавлені можливості заявити клопотання про визначення вартості майна вже безпосередньо перед реалізацією майна на стадії виконавчого провадження, якщо вартість майна змінилась.

28.03.2019 позивачем подано додаткові письмові пояснення, у яких покликається на постанову Великої палати Верховного Суду від 21.03.2018 в рамках справи № 235/3619/15-ц, провадження № 14-11цс18, в якій досліджувалося питання обов'язковості призначення по справі експертизи для визначення правильної початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні і зазначено, що у спорах цієї категорії, лише не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення для правильного розгляду справи.

Відповідно до статтей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, тобто визначенні іншої ціни предмету іпотеки ніж буде зазначено в резолютивній частині рішення суду, якщо наприклад така вартість майна змінилася.

Крім того, Національний банк України звертає увагу апеляційного суду на те, що 04.02.2019 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо відновлення кредитування» відповідно до якого внесено зміни до Закону України «Про іпотеку», а саме: статтю 39 після частини першої доповнити новою частиною такого змісту:

"У разі визначення судом способу реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів ціна предмета іпотеки у рішенні суду не зазначається та визначається при його примусовому виконанні на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій".

Національний банк України зазначає, що наведена практика надає право Господарському суду Івано-Франківської області вирішити справу № 909/243/18 без зупинення розгляду справи і призначення судової експертизи, оскільки як вказав Верховний Суд сторони не позбавлені можливості заявити клопотання про визначення вартості майна вже безпосередньо перед реалізацією даного майна на стадії виконавчого провадження , якщо вартість майна змінилась, а враховуючи зміни до ЗУ «Про іпотеку» взагалі можна визначити спосіб звернення стягнення за ціною визначеною в рамках виконавчого провадження.

В судовому засіданні представник позивача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечив.

Третя особа участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечила, хоча належним чином була повідомлена про час, дату та місце розгляду справи.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши докази, колегія суддів вважає, що ухвалу місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, виходячи із наступного.

Предметом позову у даній справі є звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 29.12.2009 в рахунок погашення заборгованості ПАТ "КБ "Фінансова ініціатива" перед НБУ за кредитним договором №61/09 від 29.12.2009.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч.3 ст.33 Закону України "Про іпотеку").

Відповідно до ч.6 ст.38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду повинна бути зазначена початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації

Отже, зазначення у рішенні суду початкової ціни продажу предмета іпотеки для його подальшої реалізації в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки є обов'язковим. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Як вбачається з матеріалів справи, іпотекодержатель (позивач) просить звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 29.12.2009 на нежитлові приміщення (виділене в натурі нерухоме майно) загальною площею 15 384,30кв.м., що знаходяться за адресою: Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Головна (вул. Леніна) будинок 244.

Відповідно до п. 5.1 іпотечного договору від 29.12.2009 ринкова вартість предмета іпотеки складає 142 027 858,00 грн (том І, а.с. 39).

Як вбачається з матеріалів справи, іпотекодержатель (позивач) просив визначити початкову ціну продажу предмета іпотеки у розмірі вартості предмета іпотеки 40 814 500,00 грн, визначеної на підставі звіту про оцінку майна - нежитлових приміщень загальною площею 15 384,30 кв.м., що знаходяться за адресою: Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Головна (вул. Леніна) будинок 244 станом на 17.05.2017, яким визначено ринкову вартість нежитлових приміщень загальною площею 15 384,30 кв.м..

Як зазначає відповідач вказаний звіт здійснений виконавцем ТзОВ "Консалтингова Компанія "Увекон" з порушенням приписів Закону України "Про оцінку майна, майнових прав і професійної оціночної діяльності в Україні", вимог Національних стандартів оцінки майна №1 "Загальні основи оцінки майна і майнових прав" та №2 "Оцінка нерухомого майна".

Зокрема, ТзОВ "ТМ "Фаворит" зазначає, що оцінка майна повинна проводитися з безпосереднім обстеженням об'єкту оцінки, а питання дозволу доступу до приміщення повинно скеровуватись оцінювачем до власника об'єкту оцінки. Ні позивач, ні експертна установа не зверталися до власника об'єкту оцінки. Оцінка майна датована 17.05.2017 та проводилась на базі наданої Національним банком України оцінювачу технічної документації об'єкта оцінки, в той час як відповідач останній раз надавав технічну документацію предмета іпотеки НБУ за його вимогою, на підставі договору іпотеки ще в 2009 році.

За приписами ч.3 ст. 13 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування, є обов'язковим.

Відповідно до ч. 6 ст.57 Закону України "Про виконавче провадження" звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

З огляду на вищенаведене, Західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку, що вказана у Звіті вартість майна не могла бути використана судом для визначення початкової ціни продажу предмета іпотеки у виконавчому провадженні, оскільки в силу ч. 6. ст.57 ЗУ "Про виконавче провадження" він втратив чинність станом на момент подання його суду.

Окрім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у відповідності до положень ч.1 ст. 13 "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється не лише на вимогу суду, рецензування звіту про оцінку майна здійснюється, зокрема, на вимогу замовників (платників) оцінки майна та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб'єкта оціночної діяльності. Відтак, сторони, вправі був вимагати проведення рецензування звіту для можливості його використання судом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач звернувся із запитом до Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України щодо проведення рецензування Звіту про оцінку майна - нежитлових приміщень, загальною площею 15 384,3,5 кв.м., що знаходяться за адресою: Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Головна, 244 станом на 17.05.2017.

За результатами проведення рецензії Науково-дослідним центром судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України складено Рецензію від 12.06.2018, в якій встановлені ряд зауважень та зробено висновок, що Звіт про оцінку майна - нежитлових приміщень, загальною площею 15 384,3,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Чернівецька обл., м. Чернівці, вул. Головна, 244 станом на 17.05.2017, виконаний суб'єктом оціночної діяльності ТзОВ «Консалтингова компанія «Увекон» класифікується Рецензентами як за третьою ознакою, згідно п. 67 Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» затвердженого Постановою КМУ від 10.09.2003 № 1440, як такий, що не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків.

Відповідно до ч. 1, 3 та 4 ст. 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 ГПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи.

В ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків (ч.5 ст. 100 ГПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 101 ГПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальністю за завідомо неправдивий висновок.

Отже, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Наявний у справі висновок суб'єкта оціночної діяльності на даний момент та на момент прийняття оскаржуваної ухвали, не може слугувати належним та допустимим доказом у даній справі для визначення вартості майна, яке є предметом звернення стягнення, оскільки не визнається відповідачем, строк його дії закінчився.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок місцевого господарського суду про необхідність призначення судової експертизи, оскільки встановлення дійсної вартості предмету іпотеки виходить за межі компетенції господарського суду та потребує спеціальних знань.

Не можуть братися до уваги посилання скаржників на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.03.2018 у справ1 № 235/3619/15-ц, та його доводи про можливість вирішення даного спору без призначення судової оціночної експертизи з огляду на те, що обставини у справі № 235/3619/15-ц є іншими, ніж у даній справі. Виходячи з обставин даної справи, визначення початкової ціни продажу предмета іпотеки та вирішення спору без призначення судової експертизи, на думку колегії суддів апеляційного суду, не вбачається можливим.

Окрім того, суд не може брати до уваги твердження позивача про те, що відповідачем було проігноровано вимоги суду та не надано вказану документацію, що свідчить про недобросовісну поведінку ТзОВ "ТМ "Фаворит", яка спрямована на порушення розумних строків розгляду справи. Оскільки, відповідач на виконання вимог ухвал суду забезпечував безперешкодний доступ судового експерта до об'єкта дослідження, надавав належні умови для його роботи, долучав на вимогу суду належним чином засвідчену копію технічної документації (інвентаризаційної справи) на нежитлові приміщення загальною площею 15384,30 кв.м, при цьому зазначаючи, що володіє лише копіями таких документів, оскільки їх оригінали були передані позивачу під час укладення договору іпотеки.

Безпідставними є посилання Національного банку України на ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» № 2478-VIII від 03.07.2018 та її доводи, що початкова ціна предмета іпотеки в будь-якому випадку визначатиметься під час проведення виконавчих дій, оскільки вказаний Закон № 2478-VIII від 03.07.2018 набрав чинності лише 04.02.2019, тобто після прийняття оскаржуваної ухвали (04.12.2018), відтак не міг застосовуватися судом першої інстанції при винесенні ухвали від 04.12.2018і не може бути підставою для її скасування.

Посилання скаржників на те, що призначення експертизи призведе до затягування розгляду справи не беруться до уваги, оскільки в силу ст. 236 ГПК України законність і обґрунтованість судового рішення не може ставитися у залежність від інших чинників, зокрема, від тривалості розгляду справи.

Виходячи з обставин даної справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано призначив у справі судову оціночно-будівельну експертизу для визначення ринкової вартості іпотечного майна.

Згідно з ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу від 04.02.2018 у справі №909/243/18 з додержанням норм матеріального і процесуального права. Скаржниками не доведено, а апеляційним судом не встановлено наявності підстав, визначених процесуальним законом, для скасування ухвали та для задоволення апеляційної скарги. Отже, ухвалу належить залишити без змін, апеляційні скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір, сплачений скаржником при поданні апеляційної скарги, покладається на скаржника.

Керуючись, ст.ст. 255, 269, 271, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 04.12.2018 у справі № 909/243/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.

4. Матеріали справи № 909/243/18 повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

судді Г.Т. Кордюк

О.С. Скрипчук