ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

19.04.2019 Справа № 920/260/19

м. Суми

Господарський суд Сумської області у складі судді Резніченко О.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників за наявними матеріалами справу № 920/260/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТРАНССЕРВІС-ГРУП" (вул. Космічна, 21, офіс 1002, м. Харків, 61145),

до відповідача Буринської районної державної адміністрації (пл. Першотравнева, 20, м. Буринь, Буринський район, Сумська область, 41700),

про стягнення 56 708 грн. 40 коп. заборгованості за договором постачання природного газу № 17-583/133 від 17.10.2018,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача 56 708 грн. 40 коп. заборгованості за поставлений природний газ у січні 2019 року відповідно до укладеного між сторонами договору постачання природного газу № 17-583/133 від 17.10.2018.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов'язання щодо оплати поставленого природного газу.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 19.03.2018 відкрито провадження у справі № 920/260/19, відповідачу наданий п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ст. 252 ГПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

26.03.2019 відповідач подав клопотання № 01-26/772 від 22.03.2019, в якому зазначає, що визнає позовні вимоги та просить суд розглядати справу без участі представника відповідача.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

17.10.2018 між сторонами укладено договір № 17-583/133 відповідно до умов якого позивач зобов'язався забезпечувати поставку природного газу відповідачу для його власних потреб (споживання), а відповідач зобов'язався приймати природний газ та своєчасно оплачувати його вартість відповідно до умов договору.

Відповідно до п. 3.2 договору, передача обсягів газу від постачальника споживачеві у відповідному місяці оформлюється актом приймання-передачі газу, який стає невід'ємною частиною цього договору.

Пунктом 5.1. договору визначено, що оплата газу здійснюється відповідачем виключно грошовими коштами у національній валюті на розрахунковий рахунок позивача шляхом 100% оплати до 14 числа місяця наступного за розрахунковим.

Договір вступає в силу з моменту підписання і діє в частині поставок газу до 31.12.2018, а в частині розрахунків - до повного їх закінчення (п. 10.1. договору).

Згідно з п. 4.1. договору у редакції додаткової угоди № 2 від 25.10.2018, ціна за спожитий природний газ у 2018 році за 1000 куб.м. спожитого природного газу, з урахуванням тарифів на його транспортування, становить 15 120 грн. з урахуванням ПДВ.

Відповідно до умов додаткових угод № 3 та № 4 до договору, сторони дійшли згоди про продовження строку дії договору на строк достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року.

Матеріалами справи, зокрема актами прийому - передачі природного газу №502 та № 503 від 31.01.2019 підтверджується факт поставки позивачем відповідачу у січні 2019 року 6,679 тис.м3 природного газу на загальну суму 91227,36 грн. з ПДВ.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не виконав належним чином договірних зобов'язань щодо своєчасної та повної оплати отриманого природного газу, у зв'язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 56 708 грн. 40 коп.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання не допускається; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 222 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин, що порушили майнові права або законні інтереси інших суб'єктів, зобов'язані поновити їх, не чекаючи пред'явлення їм претензії чи звернення до суду.

Судом встановлено, що факт передачі позивачем та отримання відповідачем природного газу за договором у січні 2019 року на суму 56708,40 грн. підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема актом прийому-передачі природного газу № 503 від 31.01.2019, підписаним представниками сторін та скріпленим печатками. При цьому, відповідач за природний газ в цій частині не розрахувався, чим порушив права та охоронювані законом інтереси позивача.

Факт наявності заборгованості підтверджено сторонами в акті звірки взаєморозрахунків за період з 01.06.2018 по 27.02.2019.

У клопотанні № 01-26/772 від 22.03.2019 відповідач визнав позовні вимоги.

Враховуючи встановлений судом факт неналежного виконання відповідачем договірних зобов'язань щодо оплати поставленого позивачем природного газу, оскільки відповідач доказів сплати боргу не подав, позовні вимоги визнав, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 56708 грн. 40 коп. заборгованості правомірними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову платіжним дорученням № 613 від 13.03.2019, в сумі 960 грн. 50 коп. підлягають поверненню позивачу з державного бюджету.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 960 грн. 50 коп. покладаються на відповідача.

За приписами ч. 4 ст. 60 Господарського процесуального кодексу України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 4000 грн. 00 коп. підтверджується платіжним дорученням № 529 від 22.02.2019, договором про надання послуг з правової (адвокатської) допомоги № 1/22-03 від 22.02.2019, додатком № 1 до договору, в якому визначено розмір гонорару за надання адвокатських послуг, актом приймання-передачі наданих послуг № 1 від 22.02.2019, ордером серії ЧН № 065556 від 22.02.2019, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН № 000476 від 17.08.2018.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 4000 грн. 00 коп. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 123, 129, 130, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Буринської районної державної адміністрації (пл. Першотравнева, 20, м. Буринь, Буринський район, Сумська область, 41700, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРТРАНССЕРВІС-ГРУП" (вул. Космічна, 21, офіс 1002, м. Харків, 61145, ) 56 708 грн. 40 коп. заборгованості за поставлений природний газ, 960 грн. 50 коп. витрат по сплаті судового збору, 4000 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "УКРТРАНССЕРВІС-ГРУП" (вул. Космічна, 21, офіс 1002, м. Харків, 61145, ) з державного бюджету України (отримувач коштів: УК у м. Сумах/м. Суми/22030101; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача: 3032; код класифікації доходів бюджету: 22030101) судовий збір в сумі 960 грн. 50 коп., сплачений платіжним дорученням № 613 від 13.03.2019.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

5. Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Відповідно до пп. 17.5. п. 17 Розділу XI Перехідних положень до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повне рішення складено 22.04.2019.

Суддя О.Ю. Резніченко