СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2019 р. Справа № 922/3288/18

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Дучал Н.М., суддя Сіверін В.І. , суддя Терещенко О.І.

секретар судового засідання Рудик Т.С.

за участю представників:

від позивача : Кіпоть І.Г., довіреність, адвокат

від відповідача : Калязіна К.І., довіреність

від третьої особи-1: не з'явився

від третьої особи-2: Степанова О.С., довіреність

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків (вх. № 598 Х/1)

на рішення господарського суду Харківської області від 29.01.2019р., повний текст складено 01.02.2019р. (суддя Кухар Н.М.)

у справі № 922/3288/18,

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків

до Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області, м.Лозова Харківської області

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

1.Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області, м.Харків;

2.Лозівська міська рада Харківської області, м.Лозова Харківської області

про стягнення 11 458,36 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" звернулось до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області (далі-УПСЗН Лозівської МР) про стягнення заборгованості у загальній сумі 11 458,36 грн., у тому числі: 3% річних у сумі 3 299,18 грн. та інфляційні втрати в сумі 8 159,18 грн. за рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), управління багатоквартирним будинком, вивезення побутового сміття та рідких нечистот.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем умов Договору №42 п/2015 від 29.07.2015р. про відшкодування підприємству, що надає послуги газопостачання, витрат пов'язаних з наданням пільг громадянам.

Ухвалами господарського суду Харківської області від 04.12.2018р., від 14.01.2019р. у справі №922/3288/18 до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача, залучено Головне управління Державної казначейської служби України у Харківській області та Лозівську міську раду Харківської області.

Рішенням господарського суду Харківської області від 29.01.2019р. у справі №922/3288/18 у позові Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (61004, м.Харків, вул.Москалівська, 57/59; ) до Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області (64606, Харківська область, м.Лозова, мікрорайон 4, буд. 73; ) про стягнення 11 458,36 грн. відмовлено.

Суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність заявлених вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 29.01.2019 року у справі №922/3288/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" до Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області про стягнення 11 458,36 грн. і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апелянт вважає рішення суду першої інстанції незаконним, та таким, що прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Наголошує, що за приписами абз.3 п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002р., головні розпорядники місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Вважає помилковим застосування до спірних відносин, що склалися між сторонами справи, Постанови КМУ «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» від 11.01.2005 №20 та наказу Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та Міністерства фінансів №493/688 від 03.08.2015р.

Зазначає, що відповідно до Порядку №20, розрахунки проводяться на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів(товарів, послуг), і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків. При цьому, учасник розрахунку має право відмовитися від підписання спільного протокольного рішення виключно за умови відсутності боргу перед учасником за товари/послуги, який планується погасити відповідно до цього Порядку (п.7 Порядку №20); до розрахунків включаються нараховані суми пільг лише в межах обсягів фактичного використання (споживання) ресурсів (товарів, послуг) відповідно до довідки, що надається постачальниками ресурсів(товарів, послуг) (п.7 Порядку №20); зазначені розрахунки проводяться виключно в межах бюджетного року (п.2.10 Наказу №493/688).

Отже, за твердженнями апелянта, спільне протокольне рішення підписується учасниками розрахунків тільки за наявності боргу (тобто, борг на момент підписання вже існує) та у разі проведення фінансування.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2019 сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: Дучал Н.М. - головуючий суддя, судді Сіверін В.І., Терещенко О.І.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.02.2019р. у справі №922/3288/18 (з урахуванням ухвали від 28.02.2019р. про виправлення описки) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" на рішення господарського суду Харківської області від 29.01.2019 року у справі №922/3288/18, встановлено строк для подання іншими учасниками справи відзивів на апеляційну скаргу.

Управління праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області проти вимог апеляційної скарги заперечило, з підстав викладених у відзиві на апеляційну скаргу. Просить апеляційну скаргу ТОВ "Харківгаз Збут" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 29.01.2019 року у справі №922/3288/18 залишити без змін.

Зазначає, що і договором і законодавством визначена подія, з настанням якої Управління мало здійснити розрахунки з ТОВ «Харківгаз Збут», а саме, протягом п'яти банківських днів з часу отримання субвенцій з державного бюджету. Отже, позивачем не надано доказів на підтвердження невчасного перерахування саме відповідачем коштів на рахунок постачальника з моменту настання конкретної події.

Зауважує, що з виписок по рахунку позивача вбачається, що перерахування коштів здійснювалося на рахунок позивача Департаментом фінансів Харківської обласної державної адміністрації на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005року № 20 «Про затвердження порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій і компенсацій» та Спільних протокольних рішень, учасником яких був ТОВ «Харківгаз Збут». Отже, підписавши спільні протокольні рішення та виконавши їх умови на підставі положень Порядку № 20, позивач погодився на змінений порядок і строки проведення розрахунків за договором, у зв'язку з чим відсутні підстави для застосування приписів ст.625 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.03.2019р. призначено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" на рішення господарського суду Харківської області від 29.01.2019 року у справі №922/3288/18 на 16.04.2019р. о 12:00 год.

Представник позивача(апелянта) у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представники відповідача та Лозівської міської ради просили апеляційну скаргу ТОВ "Харківгаз Збут" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Харківської області від 29.01.2019 року у справі №922/3288/18 залишити без змін.

ГУ Державної казначейської служби України у Харківській області, не скористалося правом участі представника в судовому засіданні апеляційної інстанції, про час, дату та місце розгляду справи було повідомлено належним чином. Явка представників сторін не визнавалася судом обов'язковою.

Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набула чинності 15.12.2017р.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши у судовому засіданні пояснення повноважних представників, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судовою колегією Східного апеляційного господарського суду встановлено наступне.

29.07.2015р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" (далі - постачальник) та Управлінням праці та соціального захисту населення Лозівської міської ради Харківської області (далі - платник) укладено договір №42п/2015 про відшкодування підприємству, що надає послуги газопостачання, витрат пов'язаних з наданням пільг громадянам, предметом якого, відповідно до п.1.1, є відносини щодо відшкодування платником пільгової частини послуг наданих постачальником особам, які мають право на пільгу.

Платник відшкодовує пільги, встановлені Законами України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист", "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні", "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про міліцію", "Про Службу безпеки", "Про освіту", "Основи законодавства про охорону здоров'я", "Основи законодавства про культуру", "Про соціальний захист дітей війни", "Про охорону дитинства" «Про відновлення прав осіб, депортованих за національною ознакою» у межах норм встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 р. N409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» згідно з Порядком надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім'ї, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 4 червня 2015р. № 389 (п.1.2 договору).

Згідно з п.п. 2.1.1., 2.1.2., 2.1.3 договору, постачальник зобов'язався щомісяця нараховувати платню за надані пільговикам послуги газопостачання з урахуванням пільг, встановлених законами, зазначеними у п.1.2. даного договору; щомісяця за три робочі дні до кінця місяця надавати розрахунок витрат на відшкодування збитків, пов'язаних з наданням пільг за формою "2-пільга"; щомісяця за два робочі дні до кінця місяця підписувати акти звіряння розрахунків за надані пільговикам послуги.

За умовами п. 2.2.1. договору, платник зобов'язався на підставі отриманих від постачальника розрахунків витрат проводити розрахунки з останнім протягом п'яти банківських днів з часу отримання субвенції з державного бюджету, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника.

Нарахування за фактично надані пільги населенню платник проводить в тому місяці, в якому надаються розрахунки та акти звіряння(п.2.3 договору).

Відповідно до п.3.1 договору за невиконання або неналежне виконання зобов'язань згідно умов даного договору, сторони несуть відповідальність у відповідності до чинного законодавства.

Даний договір набирає чинності з дати його підписання та діє до 31 грудня 2015 року. Дія цього договору розповсюджується на відносини між сторонами з 1 липня 2015р. відповідно до ч.3 ст.631 Цивільного кодексу України. Договір вважається продовженим в частині проведення розрахунків за надані послуги, якщо вони повністю не проведені до 31 грудня 2015 року до повного розрахунку(п.7.1 договору).

Позивач зазначає, втім документово не доводить, що у період з 01.07.2015р. по 31.12.2015р. ТОВ "Харківгаз Збут" здійснено постачання природного газу пільговій категорії споживачів, загальна вартість послуг у вказаний період становила 1 909 803,56 грн.; на виконання умов Договору, позивачем надавалися розрахунки щодо вартості послуг, наданих пільговикам в минулому місяці (відповідно); розрахунки за формою "2-пільга" щомісячно надавались відповідачу, після чого сторонами складались акти за формою "3-пільга".

На підтвердження наявності у відповідача заборгованості, позивачем надано до справи акти звіряння розрахунків за надані населенню послуги, на які надаються пільги, між ТОВ «Харківгаз Збут» Красноградським відділом реалізації (на території ліцензованої діяльності ПАТ «Харківгаз») та головним розпорядником коштів місцевого бюджету УПСЗН Лозівської міської ради ("Форма № 3-пільга") станом на 01.11.2015року, на 01.12.2015року, на 01.01.2016року; зведені реєстри актів звіряння та нарахувань поточного місяця, відповідно до порядку постанови Кабінету Міністрів України № 20 зі змінами.

Позивач посилається на п.5 Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04.03.2002 (далі - Порядок №256), згідно з яким головні розпорядники коштів бюджетів щомісяця готують інформацію про фактично нараховані суми та акти звіряння розрахунків за надані послуги, яким передбачено для Управління граничний строк для оформлення (підписання) актів до 22 числа місяця, наступного за звітнім. За приписами п. 2 Постанови КМУ № 256 від 04.03.2002, головні розпорядники коштів місцевих бюджетів здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги.

Отже, як зазначає позивач, на підставі наведених норм, відповідач зобов'язаний щомісяця звіряти інформацію, що міститься в реєстрі з отриманою від позивача інформацією та здійснювати розрахунки з ним на підставі поданих позивачем щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги, однак порушив зобов'язання та не здійснював розрахунки своєчасно.

Враховуючи прострочення виконання відповідачем проведення розрахунку за постачання природного газу пільговим категоріям громадян, яке мало місце протягом періоду 01.07.2015 - 31.12.2015року, ТОВ «Харківгаз збут» нараховано та вимагається до стягнення 3% річних в розмірі 3 299,18 грн. та інфляційних в розмірі 8 159,18грн.

Перевіривши повноту встановлених судом першої інстанції обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, Східний апеляційний господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов'язки громадянина; основи соціального захисту тощо.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію, закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій визначено Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", ст.19 якого встановлено, що державні соціальні гарантії є обов'язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Пунктом 9 частини першої статті 87 Бюджетного кодексу України визначено, що до видатків, які здійснюються з Державного бюджету України, належать видатки, зокрема, на соціальний захист та соціальне забезпечення.

Порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим визначаються Кабінетом Міністрів України (частина друга статті 97 Бюджетного кодексу України).

Згідно з пп. «б» п. 4 ч.1 ст. 89 та ст. 102 Бюджетного кодексу України, видатки на покриття витрат з оплати житлово-комунальних послуг, пільги окремим категоріям громадян проводяться за рахунок субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на здійснення державних програм соціального захисту у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

При цьому, в силу положень Конституції України та законів України, якими встановлені пільги окремим категоріям громадян, держава взяла на себе обов'язок відшкодування витрат підприємств, що такі пільги надають.

Механізм фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання),тощо, відповідно до ст.102 Бюджетного кодексу України, визначено Постановою Кабінету Міністрів України №256 від 04.03.2002р. «Про затвердження Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету» (далі - Порядок № 256).

Пунктом 2 Порядку № 256 передбачено, що фінансування видатків місцевих бюджетів за державними програмами соціального захисту населення провадиться за рахунок субвенцій, передбачених державним бюджетом на відповідний рік, у межах обсягів, затверджених у обласних бюджетах, бюджеті Автономної Республіки Крим, бюджетах міст Києва та Севастополя, міст республіканського Автономної Республіки Крим і обласного значення, районних бюджетах, бюджетах об'єднаних територіальних громад на зазначені цілі.

Головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, об'єднаних територіальних громад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення (далі - головні розпорядники коштів) (п.3 Порядку № 256).

Відповідно до ч.6 ст.48 Бюджетного кодексу України, бюджетні зобов'язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв'язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Механізм перерахування субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, тощо, визначено постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 року № 20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій"( далі- Порядок № 20).

Аналіз змісту Порядку № 20 вказує на те, що держава взяла на себе бюджетне зобов'язання щодо відшкодування частини витрат підприємств паливно-енергетичного комплексу, пов'язаних з газопостачанням населення, яке користується пільгами, а саме - витрат на придбання природного газу, його транспортування магістральними та переміщення розподільчими газопроводами.

Відповідно до п. 4 Порядку № 20, обласні та Київська міська держадміністрації можуть приймати рішення про централізоване перерахування субвенцій, отриманих згідно з цим Порядком, без розподілу їх між бюджетами районів і міст обласного значення пропорційно за видами послуг за згодою відповідних місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування. Управління Казначейства в областях та м.Києві на підставі платіжних доручень обласних та Київської міської держадміністрацій перераховують зазначені кошти на рахунки бюджетів районів і міст обласного значення, відкриті в органах Казначейства.

Розрахунки проводяться за згодою учасників на підставі актів звіряння або договорів, які визначають величину щомісячного споживання ресурсів (товарів, послуг) і спільних протокольних рішень, підписаних усіма учасниками таких розрахунків ( абз.3 п.7 Порядку № 20).

З наведеного вбачається адміністративно-правове регулювання відносин щодо механізму фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення щодо надання пільг та житлових субсидій населенню, зокрема, на оплату природного газу.

Тобто, правовідносини щодо проведення розрахунків між сторонами в цій частині (у розмірі отриманих пільг та субсидій населенням на відповідній території діяльності відповідача) зазнають імперативного регулюючого впливу держави, якою приймаються законодавчі акти щодо виділення відповідних субвенцій на фінансування пільг та субсидій, соціального захисту відповідних категорій громадян та їх гарантій. А тому на виконання таких законодавчих актів державою в особі відповідних державних органів приймаються підзаконні нормативні акти, як то Постанова Кабінету Міністрів України від 11.01.2005р. № 20.

Зі змісту виписок по рахункам, які Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут" додані до позовної заяви, від 28.09.2015, 28.10.2015, 25.11.2015, 23.12.2015, 12.02.2016, 27.07.2016 вбачається, що кошти на рахунок позивача надходили від Департаменту фінансів Харківської обласної державної адміністрації.

Перерахування коштів Департаментом фінансів Харківської ОДА здійснювалось на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 №20 "Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій" та Спільних протокольних рішень, що зазначено в призначенні платежу платіжних документів.

Фінансовим управлінням Лозівської міської ради (лист №1147 від 17.12.2018р.) УПСЗН Лозівської МР повідомлено, що розрахунки з ТОВ «Харківгаз Збут» за спожитий населенням міста Лозова природний газ в частині призначення житлових субсидій та пільг у 2015 та 2016 роках здійснювались в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005р. «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій» та спільним наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України та Міністерства фінансів України від 03.08.2015 №493/688 «Про затвердження Порядку проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію»; зазначені розрахунки проводились централізовано; фізичні кошти на рахунки фінансового управління на погашення субсидій та пільг за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України не надходили(а.с.90).

Листами від 10.12.2014р. №02-23-4/1291, від 31.12.2015р. №02-13-9/1479 адресованими Харківській обласній державній адміністрації виконавчий комітет Лозівської міської ради надавав згоду на проведення централізованого перерахування в 2015, 2016 субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу, послуг тепло-, водопостачання та водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезенню побутового сміття та рідких нечистот, компенсації за пільговий проїзд окремих категорій громадян, на оплату послуг зв'язку та інших передбачених законодавством пільг.

Як зазначено Лозівською міською радою під час розгляду справи у суді першої інстанції (письмові пояснення вх.№2569 від 29.01.2019р.), так і в суді апеляційної інстанції, та не спростовано позивачем, на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 11.01.2005 № 20 та з метою виконання умов спірного договору позивачем підписані спільні протокольні рішення про взаєморозрахунки за природний газ та теплопостачання, стороною за якими не є відповідач.

За змістом пункту 3 Спільних протокольних рішень про організацію взаєморозрахунків, учасники зобов'язалися перерахувати кошти наступній стороні не пізніше наступного дня після зарахування коштів на їх рахунок; забезпечити проведення розрахунків відповідно до спільного протокольного рішення та з урахуванням укладених договорів на рахунково-касове обслуговування, якими може передбачатися, що у разі несвоєчасного надання учасниками розрахунків платіжних документів органи Державної казначейської служби України своїм платіжним дорученням можуть самостійно перераховувати кошти за схемою, передбаченою спільним протокольним рішенням.

Підписання та виконання спільних протокольних рішень, якими передбачалося надання державою коштів на погашення заборгованості та погоджено строк оплати, який безпосередньо пов'язаний з отриманням субвенції з державного бюджету, а також положень постанови Кабінету Міністрів України №20 від 11.01.2005року, свідчить про погодження змін порядку проведення розрахунків за Договором від 29.07.2015 № 42-п/2015 про відшкодування підприємству, що надає послуги газопостачання, витрат пов'язаних з наданням пільг громадянам.

Згідно зі ст. 12 Господарського Кодексу України, держава для реалізації економічної політики, виконання цільових економічних та інших програм і програм економічного та соціального розвитку застосовує різноманітні засоби і механізми регулювання господарської діяльності. Зокрема, засобами регулюючого впливу держави на діяльність суб'єктів господарювання є, зокрема, регулювання цін і тарифів; надання інвестиційних, податкових та інших пільг; надання дотацій, компенсацій, цільових інновацій та субсидій. Умови, обсяги, сфери та порядок застосування окремих видів засобів державного регулювання господарської діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами, а також програмами економічного і соціального розвитку. Встановлення та скасування пільг і переваг у господарській діяльності окремих категорій суб'єктів господарювання здійснюється відповідно до цього Кодексу та інших законів.

Виходячи з наведеного, державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що, по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів, на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами.

Згідно правової позиції Конституційного Суду України, викладеної в рішенні від 26.12.2011 № 20-рп/2011, передбачені законодавством соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічної безпеки України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, акти звіряння взаємних розрахунків, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, не є первинними бухгалтерськими документами у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Доказом, який підтверджує наявність чи відсутність зобов'язань сторін, є первинні бухгалтерські документи. Натомість, акт звірки взаємних розрахунків підтверджує лише факт надання послуг та містить суму, яка підлягає оплаті, але не є письмовою вимогою про оплату.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження порушення відповідачем строків проведення оплати за договором від 29.07.2015р. №42п/2015, як то підтверджень, що грошові кошти у вигляді державних субвенцій на відшкодування витрат, пов'язаних з наданням пільг, надходили на рахунок Управління та перераховувались на рахунок постачальника з порушенням строку ( протягом п'яти банківських днів з дня отримання субвенції з державного бюджету), визначеного в договорі.

Отже, позивачем не доведено порушення відповідачем, встановлених саме для нього строків здійснення розрахунків з постачальником, що виключає правові підстави для нарахування інфляційних втрат та 3% річних відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України і стягнення з відповідача 3% річних у сумі 3 299,18 грн. та інфляційних втрат в сумі 8 159,18 грн.

Тому, вірним є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами.

Твердження заявника апеляційної скарги про порушення місцевим господарським судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права при прийнятті рішення не знайшли свого підтвердження, у зв'язку з чим відсутні підстави для скасування рішення господарського суду Харківської області від 29.01.2019р. у справі № 922/3288/18.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд рішення господарського суду Харківської області від 29.01.2019р. у справі № 922/3288/18 покладаються на заявника.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківгаз Збут", м. Харків на рішення господарського суду Харківської області від 29.01.2019р. у справі № 922/3288/18 - залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 29.01.2019р.( повний текст складено 01.02.2019р.) у справі № 922/3288/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження визначені ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

У судовому засіданні 16.04.2019 року проголошено вступну та резолютивну частину постанови. Повний текст постанови складено 22.04.2019 року.

Головуючий суддя Н.М. Дучал

Суддя В.І. Сіверін

Суддя О.І. Терещенко