ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2019 р. Справа№ 910/3554/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Дикунської С.Я.

Жук Г.А.

при секретарі судового засідання Найченко А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Свемон-Захід 1948»

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2018

у справі №910/3554/18 (суддя Смирнова Ю.М.)

за позовом Акціонерного товариства «Укртрансгаз»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Свемон-Захід 1948»

про зобов'язання вчинити дії та стягнення 2 847 573,40 грн

за участю представників учасників справи згідно протоколу судового засідання,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», яке в подальшому змінило найменування на Акціонерне товариство «Укртрансгаз» (надалі - АТ «Укртрансгаз», позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Свемон-Захід 1948» (надалі - ТОВ «Свемон-Захід 1948», відповідач), в якому просить суд зобов'язати відповідача виконати на користь позивача комплекс робіт по об'єкту «ВОЛЗ Диканька-Селещина-Наталине» в повному обсязі, передбаченому договором підряду від 08.07.2016 № та додатковими угодами до нього на загальну суму 5 685 046,41 грн, зокрема:

- прокладання захисної п/е трубки на суму 2 825 049,20 грн;

- влаштування переходів методом ГНБ на суму 106 831,17 грн;

- задувка волоконно-оптичного кабелю на суму 262 490,84 грн;

- монтаж контейнерів КЛ-660, монтаж оптичних муфт ВяОК, виміри на суму 203 430,92 грн;

- установка по трасі стовпчиків, плит, КВП на суму 589 877,88 грн;

- придбання та монтаж обладнання на вузли зв'язку на суму 1 445 440,80 грн;

- монтаж та настроювання обладнання системи передачі на суму 51 925,60 грн, а також стягнути з відповідача пеню в розмірі 2 028 869,06 грн та штраф у розмірі 818 704,34 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.07.2018 у справі №910/3554/18 позовні вимоги задоволено повністю.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з того, що відповідачем не було виконано взяті на себе зобов'язання з виконання робіт за договором, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про те, що права, за захистом яких позивач звернувся до суду, порушені відповідачем, а тому вимоги позивача про зобов'язання відповідача виконати комплекс робіт в обсязі, передбаченому договором підряду та додатковими угодами до нього, є обґрунтованими; враховуючи, що факт закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання якого здійснено лише однією стороною, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін цього правочину та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов'язку. При цьому, встановивши, що пеня та штраф заявлені в межах строків позовної давності, судом залишено без задоволення заяву відповідача про застосування строків позовної давності.

Не погодившись з вищезазначеним рішенням, ТОВ «Свемон-Захід 1948» звернулось до Київського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2018 у справі №910/3554/18 скасувати в частині зобов'язання відповідача виконати комплекс робіт по об'єкту «ВОЛЗ Диканька-Селещина-Наталине» (Будівельні роботи) (код ЄЗС ДК 021:2015 - 45000000-7)" в повному обсязі, передбаченому договором підряду від 08.07.2016 № та додатковими угодами до нього на загальну суму 5 685 046,41 грн, зокрема: прокладання захисної п/е трубки на суму 2 825 049,20 грн; влаштування переходів методом ГНБ на суму 106831,17 грн; задувка волоконно-оптичного кабелю на суму 262 490,84 грн; монтаж контейнерів КЛ-660, монтаж оптичних муфт ВяОК, виміри на суму 203 430,92 грн; установка по трасі стовпчиків, плит, КВП на суму 589 877,88 грн; придбання та монтаж обладнання на вузли зв'язку на суму 1 445 440,80 грн; монтаж та настроювання обладнання системи передачі на суму 51 925,60 грн.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийняте за недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, у зв'язку з чим висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач вказував на те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами розміру вартості робіт у розрізі етапів їх виконання згідно з календарним планом-графіком виконання робіт; сторони не досягли згоди щодо строків виконання робіт, а позивач, в порядку ст. 530 Цивільного кодексу України, з вимогою до відповідача про виконання робіт не звертався, що свідчить про відсутність підстав вважати простроченим виконання останнім зобов'язань за договором; вина відповідача в несвоєчасному виконанні робіт за договором відсутня, оскільки він вжив всіх залежних заходів щодо своєчасного належного виконання зобов'язання, водночас, мало місце прострочення кредитора, оскільки позивач не виконав передбачених законодавством дій в частині надання коректного проекту на здійснення будівельних робіт; позивачем неправильно здійснено розрахунок штрафних санкцій, а саме, після завершення строку дії договору, з невірним визначенням початку періоду нарахування, поза межами позовної давності, на суму робіт з урахуванням ощадливості підрядника; позовну заяву підписано не уповноваженим представником позивача, що є підставою для відмови в позові.

Позивач скористався правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва - без змін.

Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, позивач наголошував на безпідставності доводів апелянта про відсутність доказів, що підтверджують перелік та вартість робіт, які необхідно виконати, а також бази заборгованості при нарахуванні штрафних санкцій; відповідач у відзиві на позовну заяву, запереченнях і поясненнях по суті спору не заперечував стосовно вартості робіт по кожному етапу суми договору, що визначена кошторисом, таким чином, визнавши вартість невиконаної частини етапів робіт, вказану у позовній заяві; судом правильно надано оцінку умовам договору в частині строку (терміну) виконання робіт.

У зв'язку з розпочатою процедурою ліквідації та припиненням здійснення правосуддя Київським апеляційним господарським судом матеріали справи було передано до новоутвореного Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2018 апеляційну скаргу ТОВ «Свемон-Захід 1948» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2018 у справі №910/3554/18 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Жук Г.А., Дикунської С.Я., відкрито Північним апеляційним господарським судом апеляційне провадження за вищевказаною апеляційною скаргою та призначено до розгляду на 05.11.2018.

Ухвалами Північного апеляційного господарського суду у розгляді справи №910/3554/18, в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України, неодноразово оголошувались перерви, у зв'язку з заявленим сторонами наміром укласти мирову угоду.

22.04.2019 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від ТОВ «Свемон-Захід 1948» надійшло клопотання, в якому, з урахуванням ч. 4 ст. 269 ГПК України, відповідач просив ухвалити постанову, якою повністю скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2018 у справі №910/3554/18, ухваливши нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

У судовому засіданні 22.04.2019 представник відповідача заявив усне клопотання про зупинення апеляційного провадження у даній справі до перегляду Великою Палатою Верховного Суду судового рішення у справі з аналогічними обставинами, а саме, щодо наявності повноважень представника АТ «Укртрансгаз» на підписання відзиву на апеляційну скаргу.

Вважаючи дане клопотання безпідставним, представник позивача проти його задоволення заперечив та зазначив, що представник АТ «Укртрансгаз» Федорова Т.В. мала достатній обсяг повноважень для підписання відзиву на апеляційну скаргу, що підтверджується довіреністю, копія якої наявна в матеріалах справи.

Обговоривши клопотання про зупинення провадження у справі, колегія суддів, порадившись, дійшла висновку про відмову в його задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об'єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Разом з тим, представником відповідача не надано суду доказів на підтвердження наведених ним обставин, зокрема, перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку, а також не доведено підстав, з якими закон пов'язує вжиття такої процесуальної дії, як зупинення провадження у справі.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно з ч. 3 ст. 195 ГПК України провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1 - 3 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 270 ГПК України, у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Враховуючи, що клопотання про зупинення провадження у справі з підстави, визначеної п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України було заявлено відповідачем після відкриття судом апеляційної інстанції судового засідання, тобто після початку розгляду справи по суті, колегія суддів, в силу приписів ч. 3 ст. 195 ГПК України, відмовляє в його задоволенні.

У судовому засіданні представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає рішення законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін.

22.04.2019 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 08.07.2016 між Публічним акціонерним товариством «Укртрансгаз» (у тексті договору - замовник) та ТОВ «Свемон-Захід 1948» (у тексті договору - підрядник) було укладено договір підряду №, до якого в подальшому були внесені зміни додатковими угодами до договору №1 від 09.08.2016, №2 від 02.09.2016, №3 від 20.12.2017 (надалі - договір), згідно з п. 1.1. якого підрядник приймає на себе зобов'язання власними та залученими силами та засобами виконати комплекс робіт по об'єкту «ВОЛЗ Диканька-Селещина-Наталине (Будівельні роботи) (код ЄЗС ДК 021:2015-45000000-7)» та здати в установлений договором строк закінчений будівництвом об'єкт відповідно до договірної документації, а саме:

1.1.1. розробити календарний план-графік виконання основних заходів і робіт;

1.1.2. розробити і затвердити у замовника проект виконання робіт;

1.1.3. отримати дозволи на виконання будівельно-монтажних робіт від державних установ та експлуатуючих організацій;

1.1.4. поставити обладнання і матеріали згідно зі специфікаціями;

1.1.5. виконати будівельно-монтажні роботи відповідно до погодженої документації та затвердженого проекту виконання робіт;

1.1.6. виконати обов'язки зазначені в п.6.4. Розділу 6;

1.1.7. кількість робіт та вимоги щодо їх якості згідно технічних вимог та якісних характеристик предмета закупівлі (Додаток №3).

Пунктом 3.1. договору визначено, що вартість робіт по договору відповідно до розрахунку договірної ціни (Додаток №1) складає 10266221,00 грн; крім того ПДВ 20 % - 2053244,20 грн. Загальна вартість з ПДВ - 12319465,20 грн.

Підпунктами 3.1.1. та 3.1.2. договору визначено, що вартість устаткування за цим договором складає 1302117,00 грн; крім того ПДВ 20 % - 260423,40 грн; загальна вартість з ПДВ - 1562540,40 грн.

Вартість будівельно-монтажних робіт за цим договором складає 8964104.00 грн; крім того ПДВ 20 % - 1792820,80 грн; загальна вартість з ПДВ - 10756924,80 грн.

Відповідно до п. 5.1. договору підрядник розробляє та надає на погодження календарний план-графік виконання робіт до моменту підписання договору підряду.

Пунктом 5.2. договору встановлено строк виконання робіт - протягом 12 місяців з моменту отримання підрядником письмового дозволу замовника про початок виконання робіт та/або відповідно до Календарного плану-графіку.

Згідно з п. 5.4. договору сторони погодили, що цей договір набирає чинності з дати підписання його сторонами і діє до 31 грудня 2017 року, а в частині виконання сторонами зобов'язань щодо розрахунків - до їх повного виконання.

Відповідно до п.п. 6.3.8. договору підрядник виконує роботи у відповідності з проектом виконання робіт, будівельними нормами і правилами, затвердженими графіками виконання робіт. Підрядник забезпечує комплектацію робіт всіма матеріалами, виробами, конструкціями та обладнанням.

Підпунктом 6.4.1. договору сторони обумовили, що підрядник зобов'язаний виконати з використанням власних ресурсів та у встановлені строки проект виконання робіт.

Розділом 15 договору сторони погодили, що невід'ємною частиною договору є: додаток № 1 договірна ціна з розрахунками та локальними кошторисами на придбання устаткування та будівельні роботи; додаток № 2 календарний план-графік виконання робіт; додаток № 3 технічні вимоги та якісні характеристики предмета закупівлі (а.с. 25-34, т. 1).

Зі змісту календарного плану-графіку робіт «ВОЛЗ Диканька-Селещина-Наталине (Будівельні роботи) (код ЄЗС ДК 021:2015 - 45000000-7)» (Додаток №2 до договору) вбачається, що загальний термін виконання робіт складає 12 місяців з дати видачі дозволу на початок робіт. Також сторонами встановлено наступний графік виконання робіт:

№п./п.*Назва робіт* Термін виконання*

1. Організаційні заходи

1.1. Оформлення дозволу на початок робіт, надання пакету документів, проведення інструктажу працівників - 15.07.2016 - 21.07.2016

1.2. Отримання від замовника проектної та виконавчої документації, аналіз комплектності та якості - 15.07.2016 - 21.07.2016

1.3. Огляд траси, визначення місць складування матеріалів, базування техніки, проживання працівників, оформлення договорів, тощо - 15.07.2016 - 21.07.2016

1.4. Розробка проекту виконання робіт - 15.07.2016 - 21.09.2016

2. Підготовчі роботи

2.1. Придбання і доставка (перебазування) необхідних матеріалів для влаштування переходів метолом ГНБ та прокладки захисної п/е трубки - 22.07.2016 - 29.07.2016

2.2. Придбання і доставка (перебазування) необхідних матеріалів для задувки та монтажу кабеля - 22.07.2016 - 29.07.2016

2.3. Перебазування техніки, механізмів та працівників на об'єкт - 22.07.2016 - 29.07.2016

2.4. Повідомлення землекористувачів про початок будівельних земляних робіт на їх полях - 30.07.2016 - 04.08.2016

2.5. Розчистка чагарників, відбивка маршруту траси - 30.07.2016 - 04.08.2016

2.6. Виклик представників сторонніх комунікацій, які перетинає маршрут траси - 30.07.2016 - 04.08.2016

3. Будівельні та монтажні роботи

3.1. Прокладка захисної п/е трубки, з'єднання пропусків - 05.08.2016 - 30.12.2016

3.2. Влаштування переходів методом ГНБ - 05.08.2016 - 30.03.2017

3.3. Задувка волоконно-оптичного кабелю - 05.08.2016 - 30.03.2017

3.4. Монтаж кабелю ОК, зварювання волокон, кінцевих пристроїв, виміри, виконавча геотопозйомка - 05.08.2016 - 30.03.2017

3.5. Установка по трасі стовпчиків, плит, КВП - 01.09.2016 - 15.04.2017

4. Пристосування приміщення В3 «Наталине», ВЗ «Селещина» (ремонт, оздоблювальні, електротехнічні роботи тощо) - 01.10.2016 - 30.04.2017

5. Придбання та монтаж обладнання на вузли зв'язку (ЕЖУ, кондиціонери, кросове обладнання, вимірювальні прилади, меблі) - 01.10.2016 - 30.04.2017

6. Монтаж та настроювання обладнання системи передачі - 01.05.2017 - 30.06.2017

7. Проведення приймальних випробувань робочою комісією, виправлення недоліків - 01.07.2017 - 15.07.2017

8. Реєстрація декларації про готовність об'єкта до експлуатації н ДАБІ України - 17.07.2017 - 31.12.2017

На виконання умов договору підрядником виконано роботи на загальну суму 6 541 074,39 грн, які прийняті замовником, що підтверджується довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрат (форма КБ-3), актами приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) (а.с. 44-100, т. 1).

Як стверджував позивач, при зверненні з позовом до суду, відповідачем не було виконано в повному обсязі роботи по об'єкту «ВОЛЗ Диканька-Селещина-Наталине (Будівельні роботи) (код ЄЗС ДК 021:2015 - 45000000-7)», передбачені Календарним планом-графіком виконання робіт, який є додатком №2 до договору по етапах, які повинні були бути виконані у встановлені сторонами строки та вартість невиконаних робіт складає 5 685 046,41 грн, у зв'язку з чим позивач просив зобов'язати відповідача виконати вказані роботи та стягнути з відповідача штрафні санкції, передбачені договором за несвоєчасне виконання зобов'язання.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, колегія суддів не може погодитися з рішенням суду першої інстанції про задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Даючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання даного договору, місцевий господарський суд правильно зазначив, що такий за своєю правовою природою є договором підряду, за яким, відповідно до частини 1 статті 837 ЦК України, одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (частина 2 статті 837 ЦК України).

У відповідності до ст. 839 ЦК України підрядник зобов'язаний виконати роботу, визначену договором підряду, із свого матеріалу і своїми засобами, якщо інше не встановлено договором. Підрядник відповідає за неналежну якість наданих ним матеріалу і устаткування, а також за надання матеріалу або устаткування, обтяженого правами третіх осіб.

Згідно зі ст. 843, ч. 1-3 ст. 844 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу. Ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим; кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором. Зміни до твердого кошторису можуть вноситися лише за погодженням сторін.

Частиною 1 ст. 853 ЦК України унормовано, що замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Відповідно до ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 877 ЦК України підрядник зобов'язаний здійснювати будівництво та пов'язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов'язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов'язана надати відповідну документацію. Підрядник, який виявив у ході будівництва не враховані проектною документацією роботи і необхідність у зв'язку з цим проведення додаткових робіт і збільшення кошторису, зобов'язаний повідомити про це замовника. У разі неодержання від замовника в розумний строк відповіді на своє повідомлення підрядник зобов'язаний зупинити відповідні роботи з віднесенням збитків, завданих цим зупиненням, на замовника. Замовник звільняється від відшкодування цих збитків, якщо доведе, що у проведенні додаткових робіт немає необхідності. Якщо підрядник не виконав обов'язку, встановленого частиною третьою цієї статті, він позбавляється права вимагати від замовника плату за виконані додаткові роботи і права на відшкодування завданих цим збитків, якщо не доведе, що його негайні дії були необхідними в інтересах замовника, зокрема у зв'язку з тим, що зупинення роботи могло призвести до знищення або пошкодження об'єкта будівництва.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до статей 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Отже, укладення ТОВ «Свемон-Захід 1948» та АТ «Укртрансгаз» вищевказаного договору підряду було спрямоване на отримання останнім результатів виконаних робіт і обов'язку по здійсненню їх оплати, водночас, відповідач зобов'язувався виконати відповідні роботи в обсягах і в строки, погоджені сторонами.

За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч. 4 ст. 882 ЦК України, передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Відповідно до ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Пунктом 5.2. договору сторони погодили строк виконання робіт - протягом 12 місяців з моменту отримання підрядником письмового дозволу замовника про початок виконання робіт та/або відповідно до календарного плану-графіку.

У відповідності до зазначеного календарного плану-графіку виконання робіт (додаток № 2 до договору), загальний термін виконання робіт складає 12 місяців з дати видачі дозволу на початок робіт.

При цьому, у календарному плані-графіку сторонами погоджено графік виконання робіт із зазначенням назв робіт та конкретних термінів їх виконання.

Разом з тим, проаналізувавши зміст договору підряду, з урахуванням вищенаведених приписів законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що визначений у календарному плані-графіку виконання робіт термін виконання робіт 12 місяців з дати видачі дозволу на початок робіт є загальним, в той час, як у цьому ж календарному плані-графіку сторонами погоджено графік виконання робіт із зазначенням назв робіт та конкретних термінів їх виконання, а отже, підрядник повинен був виконати роботи по об'єкту «ВОЛЗ Диканька-Селещина-Наталине (Будівельні роботи) (код ЄЗС ДК 021:2015 - 45000000-7)» у строки, встановлені у п. 5.2 укладеного договору та календарному плані-графіку (додаток № 2 до договору).

Крім того, колегія суддів зазначає, що за приписами ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно з ч. 7 ст. 180 ГК України строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов'язання сторін, що виникли на основі цього договору.

Судом першої інстанції правомірно відхилені доводи відповідача про те, що договір є чинним до 31.12.2017, а тому у відповідача відсутні підстави для виконання зобов'язань за договором, з огляду на те, що законодавство не передбачає такої підстави для припинення зобов'язання, що лишилося невиконаним, як закінчення строку дії договору. Зобов'язання припиняється не внаслідок факту закінчення строку дії договору, а у зв'язку з належним та реальним виконанням зобов'язань, яке може відбутися як до, так і після закінчення дії договору.

Так, за загальним правилом зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ст. 598 ЦК України, ст. 202 ГК України). Перелік цих підстав наведено у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України.

Системний аналіз зазначених норм дає змогу дійти висновку про те, що закон не передбачає такої підстави для припинення зобов'язання, яке лишилося невиконаним, як закінчення строку дії договору.

Таким чином, сам факт закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін цього правочину та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов'язку.

Доводи апелянта про те, що на момент передання йому проектної документації більшість дозволів та технічних умов були прострочені, колегією суддів відхиляються з огляду на те, що згідно з умовами договору (п. 1.1.3), відповідач, як підрядник, прийняв на себе зобов'язання з отримання дозволів на виконання будівельно-монтажних робіт від державних установ та експлуатуючих організацій.

Разом з тим, в матеріалах справи наявні акти № 1 від 16.09.2016, № 2 від 16.09.2016, № 3 від 16.09.2016 на приховані роботи по прокладанню кабелів зв'язку та захисних дротів(а.с. 7-9, т. 2), а також акти № 1-301 від 19.09.2016, №2-301 від 30.09.2016, № 3-301 від 18.10.2016, № 4-301 від 31.10.2016, № 5-301 від 16.11.2016, № 6-301 від 02.12.2016, №7-301 від 26.12.2016, №9-301 від 28.02.2017, №10-301 від 31.05.2017, №10-301 від 11.09.2017 (а.с. 45-48; 50-53; 55-58; 60-64; 65-68; 71-75, 77-80, 82-85, 87-94, 96-100, т. 1), які свідчать про те, що відповідачем прийнято до виконання взяте на себе зобов'язання з виконання робіт.

Посилання апелянта на численні прострочення позивача, що призвели до того, що роботи не були виконані протягом строку дії договору, а відповідач не мав право розпочинати будівельні роботи до моменту внесення змін до Декларації про початок виконання будівельних робіт від 19.03.2012 про відповідача, як про підрядника, колегія суддів також відхиляє з огляду на ненадання доказів на підтвердження звернень відповідача до позивача щодо неможливості (затримки) виконання робіт через невнесення змін до Декларації про початок виконання будівельних робіт.

Також, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано відхилив посилання відповідача на наявну дебіторську заборгованість позивача перед відповідачем, оскільки заборгованість позивача перед відповідачем за іншими зобов'язаннями не стосується предмету розгляду даної справи.

Водночас, заявляючи вимоги про зобов'язання відповідача виконати роботи, позивач зазначає конкретний етап і суму, на яку, на його думку, зобов'язання не виконано.

Однак, пояснень та розрахунку щодо того, яким чином позивач визначив вартість кожного невиконаного етапу робіт останнім не надано.

Як вбачається зі змісту укладеного між сторонами договору, договірної ціни (додаток № 1) та календарного плану-графіка (додаток № 2), сторони не погоджували поетапної оплати вартості робіт та не визначали конкретної вартості кожного етапу виконання робіт, а зазначили лише строк виконання кожного етапу та загальну суму договору.

З урахуванням викладеного, за відсутності погодження між сторонами вартості кожного окремого етапу виконання робіт, суд позбавлений можливості встановити, на яку суму та який саме етап робіт не був виконаний відповідачем, а відтак, неможливо спонукати відповідача до виконання робіт на конкретну суму, яка не погоджувалась сторонами.

Крім того, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Таким чином, ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Заявлена позивачем вимога стосується захисту прав позивача шляхом спонукання відповідача примусово виконати взяті на себе за договором зобов'язання в натурі, що узгоджується із способом захисту порушеного права, передбаченим статтею 16 ЦК України.

Однак, правильно обраний спосіб захисту порушеного права повинен, з однієї сторони, відповідати за своєю правовою природою суті спірних правовідносин, а з іншої - передбачати конкретний механізм захисту порушеного права, тобто мати відображення в сформульованих відповідним чином позовних вимогах, які дадуть змогу безумовно виконати таке рішення у разі задоволення судом вимог.

При цьому, враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 N475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правовідношення.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, необхідно також зважати й на його ефективність з точки зору ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, перевірка відповідності способу допущеному порушенню і меті здійснення судового розгляду є обов'язком суду, який має приймати рішення зі справи в межах заявлених позовних вимог та з урахуванням фактичних обставин конкретної справи, беручи до уваги як можливість у той чи інший спосіб захистити порушене право, так і необхідність подальшого виконання прийнятого судом рішення.

Проте, позивачем необґрунтовано, яким чином обраний ним спосіб захисту шляхом зобов'язання відповідача виконати роботи у не визначені строки, зможе забезпечити реальний та ефективний захист його порушеного права (інтересу) та не визначено механізм реалізації (виконання) рішення, у разі задоволення позову. Заявлена позовна вимога за своїм змістом стосується примусового виконання відповідачем комплексу робіт по етапам із зазначенням конкретних сум, на які такі роботи мають бути виконані. При цьому, позивачем не доведено, що саме на визначену суму відповідач не виконав зобов'язання по конкретному етапу.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що резолютивна частина судового рішення повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні й такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог, зокрема конкретні дії, які відповідач повинен вчинити та на чию користь, або інший передбачений законом спосіб захисту порушеного права.

Разом з цим, обраний позивачем спосіб захисту не призведе до захисту прав позивача, оскільки навіть у випадку задоволення позовних вимог, такий спосіб захисту унеможливлює примусове виконання.

Зазначене свідчить про фактичну неможливість захисту прав позивача в обраний ним спосіб у зв'язку з відсутністю конкретного порядку примусового виконання судового рішення.

Колегія суддів також вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до положень статті 849 ЦК України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Отже замовник може відмовитись від договору підряду, якщо вбачає неможливість виконання робіт у визначений договором строк, або внести зміни в договір щодо строку виконання зобов'язань.

За таких обставин, з огляду на обраний позивачем спосіб захисту, заявлена позивачем вимога про зобов'язання відповідача примусово виконати взяті на себе за договором зобов'язання в натурі щодо виконання робіт по етапам із зазначенням конкретних сум не підлягає задоволенню.

Також позивач просив стягнути з відповідача за неналежне виконання умов договору 2 028 869,00 грн пені та 818 704,34 грн штрафу, а саме:

- прокладання захисної п/е трубки на суму 2 887 797,04 грн (дата виконання робіт згідно графіку - 30.12.2016), з урахуванням виконання відповідачем робіт на суму 62 747,84 грн станом на 11.09.2017, нараховано пеню в сумі 525 579,06 грн та штраф в сумі 202 145,79 грн);

- влаштування переходів методом ГНБ на суму 507 239,55 грн (дата виконання робіт згідно графіку - 30.03.2017), з урахуванням виконання відповідачем робіт на суму 400 408,38 грн станом на 31.10.2016, нараховано пеню в сумі 19 443,27 грн та штраф в сумі 7 478,18 грн);

- задувка волоконно-оптичного кабелю на суму 6 169 486,54 грн (дата виконання робіт згідно графіку - 30.03.2017), з урахуванням виконання відповідачем робіт на суму 5 906 995,70 грн станом на 11.09.2017, нараховано пеню в сумі 1 022 427,62 грн та штраф в сумі 431 864,06 грн);

- монтаж контейнерів КЛ-660, монтаж оптичних муфт ВяОК, виміри на суму 244 417,28 грн (дата виконання робіт згідно графіку - 30.03.2017), з урахуванням виконання відповідачем робіт на суму 40 986,36 грн станом на 11.09.2017, нараховано пеню в сумі 43787,18 грн та штраф в сумі 17 109,21 грн);

- установка по трасі стовпчиків, плит, КВП на суму 589 877,88 грн (дата виконання робіт згідно графіку - 15.04.2017), нараховано пеню в сумі 107 357,77 грн та штраф в сумі 41 291,45 грн);

- пристосування приміщення ВЗ (ремонт, оздоблювальні, електротехнічні роботи) на суму 43 660,09 грн (дата виконання робіт згідно графіку - 30.04.2017), з урахуванням виконання відповідачем робіт на суму 43 660,09 грн станом на 31.05.2017, нараховано пеню в сумі 1 353,46 грн);

- придбання та монтаж обладнаних на вузли зв'язку на суму 1 531 716,82 грн (дата виконання робіт згідно графіку - 30.04.2017), з урахуванням виконання відповідачем робіт на суму 86 276,02 грн станом на 28.12.2017, нараховано пеню в сумі 263 070,23 грн та штраф в сумі 101 180,86 грн);

- монтаж та настроювання обладнання систем передачі на суму 251 925,60 грн (дата виконання робіт - 30.06.2017), нараховано пеню в сумі 45 850,46 грн та штраф в сумі 17 634,79 грн).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно з ч. 2 ст. 231 ГК України, у разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі 20 % вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 % вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Умовами пункту 10.3 договору передбачено, що за порушення з вини підрядника строків виконання робіт він сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1% від вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів - додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості. Порушенням строків виконання робіт вважаються ті строки, що вказані у пункті 5.2 договору.

Однак, на переконання суду апеляційної інстанції, вказані вимоги позивача про стягнення штрафних санкцій не підлягають задоволенню, оскільки сторони у договорі не передбачили вартості кожного окремого етапу робіт та позивачем не надано доказів, яким чином, з урахуванням умов договору та додатків до нього, можливо обрахувати вартість невиконаних робіт по кожному етапу окремо, з урахування того, що договір містить лише загальну вартість робіт, без розподілу на етапи, а отже, здійснений позивачем розрахунок штрафу та пені є необґрунтованим.

Щодо заяви відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності щодо позовних вимог про стягнення штрафних санкцій та застосування наслідків такого спливу, викладеної у відзиві на позовну заяву (а.с. 151-157, т. 1), колегія суддів зазначає наступне.

Цивільним законодавством встановлені певні часові обмеження примусового захисту цивільного права.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом вказаної норми позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, господарський суд повинен з'ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв'язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

З огляду на встановлення обставин відсутності порушених прав позивача та відмову у задоволенні позовних вимог з підстав їх необґрунтованості, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для застосування позовної давності.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов'язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб'єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з'ясувати обставини, які мають значення для справи.

Водночас, саме позивач повинен довести обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог та які підтверджують факт порушення/невизнання його права відповідачем.

Враховуючи викладені обставини справи та вимоги законодавства, з огляду на те, що позивач не надав під час розгляду справи судом першої інстанції належних та достатніх доказів на підтвердження своїх вимог, колегія суддів вважає недоведеним позивачем факт порушення відповідачем його прав, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ «Укртрансгаз» до ТОВ «Свемон-Захід 1948» про зобов'язання виконати комплекс робіт по об'єкту «ВОЛЗ Диканька-Селещина-Наталине» в повному обсязі, передбаченому договором підряду № від 08.07.2016 та додатковими угодами до нього на загальну суму 5 685 046,41 грн, а також стягнення 2 028 869,06 грн пені та 818 704,34 грн штрафу.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, у відповідності до пунктів 1-4 частини 1 статті 277 ГПК України, є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

При цьому, колегією суддів враховано, що за приписами ч.ч. 1-2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вийти за межі доводів і вимог апеляційної скарги під час здійснення ним перегляду справи в апеляційному порядку.

Виключення з даного правила передбачено приписами ч. 4 ст. 269 ГПК України, згідно якої суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За визначенням, яке міститься у ч. 2 ст. 277 ГПК України, неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи встановлені обставини та те, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, оскільки при прийнятті оскаржуваного рішення, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права і дійшов помилкового висновку про задоволення позову, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Свемон-Захід 1948» підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2018 у справі №910/3554/18 - скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

У зв'язку з задоволенням апеляційної скарги відповідача, судові витрати за перегляд справи у суді апеляційної інстанції, на підставі статті 129 ГПК України, покладаються на позивача.

Що стосується вимоги відповідача про стягнення з позивача 20 000,00 грн витрат на послуги адвоката за розгляд справи у суді першої інстанції та заяви відповідача, в якій останній просив покласти на позивача понесені судові витрати, у зв'язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 40 000,00 грн, то такі заяви залишаються без розгляду на підставі ч. 8 ст. 129 ГПК України, з огляду на ненадання заявником доказів заявлених витрат.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Свемон-Захід 1948» на рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2018 у справі №910/3554/18 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.07.2018 у справі №910/3554/18 скасувати.

3. Ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Свемон-Захід 1948» про зобов'язання вчинити дії та стягнення 2 847 573,40 грн відмовити повністю.

4. Стягнути з Акціонерного товариства «Укртрансгаз» (01021, м. Київ, вул. Кловський узвіз, 9/1; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свемон-Захід 1948» (04053, м. Київ, вул. Обсерваторна, 6, приміщення 5; ) 2 643 (дві тисячі шістсот сорок три) грн 00 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання даної постанови.

6. Матеріали справи №910/3554/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.

Повний текст постанови складено 25.04.2019.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді С.Я. Дикунська

Г.А. Жук