ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2019 р. Справа№ 910/11641/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мартюк А.І.

суддів: Калатай Н.Ф.

Власова Ю.Л.

при секретарі Гуцал О.В.

за участю представників

від позивача: Шаповал Д.В. - дов. № б/н від 04.05.2018р.

від відповідача: 1) Починок В.В. - ордер серія ДП №

від 18.03.2019р.

2) не з'явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Транс-Інвест"

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2019р.

у справі №910/11641/18 (суддя С.О. Щербаков)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Транс-

Інвест"

до 1) Фізичної особи-підприємця Клименко Олега

Анатолійовича

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова

компанія Інтерсервіс"

про стягнення 134.635,92 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Транс-Інвест" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Клименко Олега Анатолійовича (далі-відповідач 1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія Інтерсервіс" (далі-відповідач 2) про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача грошових коштів в якості компенсації витрат за договором оренди техніки з екіпажем № 01-05/17 від 01.05.2017р. в розмірі 134 635, 92 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.05.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Компанія Транс-Інвест" та Фізичною особою-підприємцем Клименко Олегом Анатолійовичем було укладено договір оренди техніки з екіпажем № 01-05/17, відповідно до якого експлуатація, утримання та обслуговування технічних засобів здійснюється персоналом відповідача-1 та за його рахунок. Проте, як зазначає позивач, орендодавець (відповідач-1) не дотримався усіх умов договору, а саме експлуатація транспортних засобів здійснювалася за рахунок позивача та останнім понесені витрати у розмірі 5879 літрів дизельного пального та 38 літрів мастила, що в грошовому еквіваленті становить 134 635, 92 грн. В свою чергу, позивачем 02.05.2017р. було укладено з Товариством з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія Інтерсервіс" договір поруки № 02/05-17, за яким відповідач-2 зобов'язався відповідати за повне та своєчасне виконання відповідачем-1 своїх зобов'язань за договором оренди техніки з екіпажем № 01-05/17 від 01.05.2017р. та нести солідарну відповідальність за невиконання або неналежне виконання відповідачем-1 зобов'язань за договором, у зв'язку з чим позивачем заявлено вимогу про солідарне стягнення з відповідачів грошових коштів у розмірі 134 635, 92 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.01.2019р. по справі № 910/11641/18 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Транс-Інвест" звернулось до Північного апеляційного Господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить прийняти скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2019 р. по справі № 910/11641/18 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою "Компанія Транс-Інвест" до Фізичної особи-підприємця Клименко Олега Анатолійовича та Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгова компанія Інтерсервіс" про стягнення грошових коштів в якості компенсації витрат задовольнити у повному обсязі. Також, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Транс-Інвест" просить поновити строк на оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2019р.по справі № 910/11641/18.

Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції було неповно з'ясовано обставини, які мають значення для справи, а також невірно застосовано норми матеріального та процесуального права, що призвело до прийняття невірного рішення.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.02.2019р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Транс-Інвест" передано на розгляд колегії суддів у складі: Мартюк А.І. (головуючий суддя), судді: Власов Ю.Л., Калатай Н.Ф.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2019р. задоволено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2019р. по справі № 910/11641/18 та поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Компанія Транс-Інвест"зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Транс-Інвест" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2019р. по справі № 910/11641/18, розгляд справи призначено на 03.04.2019р.

26.03.2019 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача - 1 надійшов відзив на апеляційну скаргу.

02.04.2019 р. через управління автоматизованого документообігу суду та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшла заява про відкладення судового засідання.

У судове засідання в апеляційній інстанції 03.04.2019р. не з'явились уповноважений представник позивача та відповідача 2.

За положенням ч. 2 ст. 281 ГПК України, процедурні питання, пов'язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Згідно з ч. 3 ст. 216 ГПК України про відкладення розгляду справи або перерву в судовому засіданні, місце, дату і час нового судового засідання або продовження судового засідання суд повідомляє під розписку учасників справи, свідків, експертів, спеціалістів, перекладачів, які були присутніми в судовому засіданні. Учасники справи, свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі, які не прибули або яких суд вперше залучає до участі в судовому процесі, повідомляються про судове засідання ухвалами.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що для встановлення всіх обставин справи та забезпечення повного і всебічного розгляду справи необхідно відкласти розгляд справи.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.04.2019р. розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Транс-Інвест" відкладено на 17.04.2019р.

Представник відповідача-1 в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав в повному обсязі та просив суд її задовольнити.

Встановлено, що 17.04.2019р. представник відповідача-2 у судове засідання не з'явився. Причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

Особи, які беруть участь у справі, вважаються повідомленими про час і місце розгляду судом справи у разі виконання останнім вимог частини першої статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи те, що в матеріалах справи мають місце докази належного повідомлення всіх учасників судового процесу про час та місце проведення судового засідання по розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає можливим здійснити перевірку рішення першої інстанції у даній справі в апеляційному порядку за наявними матеріалами справи та без участі представника відповідача.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів встановила наступне.

01.05.2017р. між Фізичною особою-підприємцем Клименко Олегом Анатолійовичем (далі - орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Транс-Інвест» (далі - орендар) укладено договір оренди техніки з екіпажем № 01-05/17, умовами якого передбачено, що орендодавець передає, а орендар приймає в строкове оплатне користування (оренду) наступні транспортні засоби з екіпажем, а саме: ТАТRA державний номер АЕ 2565 ЕМ; ТАТRA державний номер АЕ 2600 НН; ТАТRA Т 815 державний номер АЕ 2777 АІ; ТАТRA 815 державний номер АЕ 6300 НВ; КРАЗ 6510 державний номер АЕ 6646 СК; КАМАЗ 35511 АЕ 1854 АВ; Трактор Т-130 МГ-1 бульдозер, Т 03888 АЕ; КРАЗ автокран, державний номер АЕ 4969 НР; АТЛАС, екскаватор; ТАТRA державний номер АЕ 2600 НМ; ТАТRA державний номер АЕ 3522 ІВ; АВТОСАМОСКИД ФАВ державний номер АЕ 5022 ІВ; АВТОСАМОСКИД ФАВ державний номер АЕ 0019 АС; АВТОСАМОСКИД ФАВ державний номер АЕ 9400 ЕЕ; АВТОСАМОСКИД ФАВ державний номер АЕ 9400 ЕЕ; АВТОСАМОСКИД НОВО державний номер АЕ 4900 СМ; АВТОСАМОСКИД ФОТОН державний номер АЕ 017 НМ; АВТОСАМОСКИД МЗКТ державний номер АЕ 9100 ЕН; АВТОСАМОСКИД ХАНИЯ державний номер Т0 7732 АЕ; АВТОКРАН КРАЯН державний номер АЕ 4969 НР.

Відповідно до п. 1.2. договору, експлуатація, утримання і обслуговування технічних засобів, зазначених у п. 1.1. договору відповідно до їх цільового призначення, стандартів та технічних нормативів здійснюється персоналом (працівниками) орендодавця на його ризик і за його рахунок.

Орендоване майно, зазначене у п. 1.1. договору, передається в оренду для його використання орендарем за цільовим призначенням у його господарській діяльності на об'єктах, які визначаються орендарем на його розсуд протягом дії договору (п. 1.3. договору).

Згідно п. 2.1. договору, орендоване майно, зазначене у п. 1.1. договору є переданим орендодавцем і прийнятим орендарем в оренду за наявності акту приймання-передачі, підписаного у двох примірниках уповноваженими представниками сторін, який є невід'ємною частиною даного договору. Стан орендованого майна зазначається у вказаному акті.

Пунктом 2.5. договору передбачено, що орендар протягом 10 днів після спливу строку дії цього договору, його дострокового розірвання, припинення, повертає, а орендодавець приймає майно, визначене у пункті 1.1. цього договору, у стані з урахуванням нормального зносу на підставі акту приймання-передачі, який підписується уповноваженими представниками обох сторін.

Обов'язок зі складання акту приймання-передачі майна покладається на сторону, що здійснює передачу майна (п. 2.6. договору).

Відповідно до п. 4.2.2. п. 4.2. договору, орендодавець зобов'язаний забезпечити на свій ризик і за свій рахунок експлуатацію і обслуговування орендованого майна кваліфікованим персоналом (найманими працівниками) орендодавця, яким створити належні умови праці відповідно до актів чинного законодавства у сфері трудових відносин та охорони праці. Нести перед орендарем відповідальність за дотримання вказаними працівниками трудової та технологічної дисципліни, графіків змінності, вимог у сфері санітарії, охорони праці, техніки безпеки, пожежної безпеки, охорони навколишнього природного середовища, безпеки руху, а також локальних нормативних актів за місцем використання орендованого майна у сфері пропускного та внутрішньооб'єктового режиму, ввезення/вивезення, внесення/винесення та переміщення матеріальних цінностей. Відшкодувати орендареві або іншим особам шкоду, завдану порушенням вказаних вимог з вини орендодавця або його працівників. Нещасні випадки або профзахворювання які мали місце із персоналом (працівниками) орендодавця, задіяними у виконанні даного договору, обліковуються і розслідуються орендодавцем згідно з чинним законодавством.

Цей договір діє з моменту його підписання сторонами по 31.12.2017р., а у частині взаєморозрахунків - до повного виконання. Зазначений строк може бути продовжений виключно за угодою сторін (п. 6.1. договору).

Додаток № 1 від 01.05.2017р. до договору оренди техніки з екіпажем № 01-05/17 від 01.05.2017р. сторони погодили перелік видів порушень та матеріальної відповідальності орендаря та орендодавця.

02.05.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія Інтерсервіс» (далі - поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Транс-Інвест» (далі - кредитор) укладено договір поруки № 02/05-17, відповідно до якого за договором поруки поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання Фізичною особою-підприємцем Клименко Олегом Анатолійовичем (далі - боржник) його зобов'язань перед кредитором за договором оренди техніки з екіпажем № 01-05/17 в частковому обсязі таких зобов'язань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно.

Сторони домовились, що даною порукою зобов'язання боржника, що виникнуть з договору оренди, забезпечуються лише частково, в межах суми, яка становить 2 000, 00 грн. (п. 1.2. договору).

Згідно п. 2.1. договору, поручитель зобов'язаний при пред'явленні вимоги кредитора про виконання зобов'язання, сплатити зазначену у вимозі суму грошових коштів протягом семи календарних днів з моменту отримання вимоги кредитора. Погашення здійснюється поручителем шляхом перерахування відповідної суми на рахунок кредитора, який буде повідомлено поручителю додатково.

Строк дії даного договору визначений моментом повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором (п. 6.2. договору).

В період з серпня місяця по вересень місяць 2017 року включно, відповідачем було надано в оренду, а позивачем прийнято транспортні засоби з екіпажем у кількості 6 одиниць, а саме АВТОСАМОСКИД ХОВО державний номер АЕ 4900 СМ; АВТОСАМОСКИД ФАВ державний номер АЕ 0019 АС; Водовоз Камаз державний номер АЕ 1854 А; АВТОСАМОСКИД ФАВ державний номер АЕ 9400 ЕЕ; АВТОСАМОСКИД ФАВ державний номер АЕ 9100 ВА; Бульдозер Т-130 державний номер Т 03888 АЕ.

Позивач зазначає, що відповідач-1 неналежним чином виконав свої зобов'язання за договором, оскільки експлуатація транспортних засобів здійснювалася за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Транс-Інвест», у зв'язку з чим позивач поніс витрати у розмірі 5879 літрів дизельного пального та 38 літрів мастила, що в грошовому еквіваленті становить 134 635, 92 грн., на підтвердження чого позивач надає подорожні листи, відповідні акти підписані представниками сторін та скріплені їх печатками (знаходяться в матеріалах справи).

Позивач на адресу відповідача-1 направляв претензії від 20.06.2018р. та 23.07.2018р., в яких просив відповідача-1 компенсувати витрати Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Транс-Інвест» на експлуатацію отриманих від відповідача-1 в оренду транспортних засобів у розмірі 134 635, 92 грн. шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок позивача, що підтверджується описами вкладення у цінний лист та копіями фіскальних чеків № 7206 від 25.06.2018р. та від 24.07.2018р.

Листом від 27.07.2017р. № 27/7-18 відповідач-1 надав відповідь на вищезазначені претензії позивача, в якому зазначив, що договір оренди техніки з екіпажем № 01-05/17 від 01.05.2017р. після його підписання сторонами не виконувався, акт приймання-передачі техніки не складався, фактичної передачі техніки в оренду не відбулося, а тому вказаний договір є нечинним. Крім того, відповідач-1 повідомив, що за усною домовленістю протягом серпня місяця по вересень місяць 2017 року включно відповідачем-1 на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Транс-Інвест» надавалися послуги вантажної, вантажопідйомної, автотранспортної та самохідної техніки - автокранів, автосамоскидів, бульдозерів, екскаваторів, водовозу, з виконання робіт на об'єктах ПАТ «ПівдГЗК», ПрАТ «ПівнГЗК», та ПрАТ «ІнГЗК» на підставі договорів підряду укладених між цими підприємствами та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Транс-Інвест». Ці послуги були прийняті позивачем без заперечень та зауважень за двосторонніми актами, в яких визначені вид послуги, одиниця виміру, ціна та вартість. Крім того, відповідач-1 зазначив, що дані послуги з виконання робіт за домовленістю сторін забезпечувалися паливно-мастильними матеріалами замовника і їх вартість не включалася до вартості наданих відповідачем-1 послуг.

Позивач вказує на те, що відповідач-1 не дотримався усіх умов договору, а саме експлуатація транспортних засобів здійснювалася за рахунок позивача та останнім понесені витрати у розмірі вартості дизельного пального та мастила, що становить 134 635, 92 грн., в свою чергу, враховуючи що зобов'язання відповідача-1 за договором оренди забезпечені порукою, за якою відповідач-2 несе солідарну відповідальність за невиконання або неналежне виконання відповідачем-1 зобов'язань за договором, у зв'язку з чим позивач просить суд солідарно стягнути з відповідачів грошові кошти у розмірі 134 635, 92 грн.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

У відповідності до ст. 760 Цивільного кодексу України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права.

Відповідно до ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Згідно ст. 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Частинами 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України визначено що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Згідно ч. 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Так, 02.05.2017р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія Інтерсервіс» (далі - поручитель) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Транс-Інвест» (далі - кредитор) укладено договір поруки № 02/05-17, відповідно до якого за договором поруки поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання Фізичною особою-підприємцем Клименко Олегом Анатолійовичем (далі - боржник) його зобов'язань перед кредитором за договором оренди техніки з екіпажем № 01-05/17 в частковому обсязі таких зобов'язань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Статтею 554 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.

Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Таким чином, при солідарній поруці кредитор наділяється правом самостійно вирішувати питання про те, до кого з них - боржника чи поручителя - чи до обох разом, в якій частині і в якій послідовності пред'являти свої вимоги.

Як зазначає позивач в період з серпня місяця по вересень місяць 2017 року включно, відповідачем було надано в оренду, а позивачем прийнято транспортні засоби з екіпажем у кількості 6 одиниць, а саме АВТОСАМОСКИД ХОВО державний номер АЕ 4900 СМ; АВТОСАМОСКИД ФАВ державний номер АЕ 0019 АС; Водовоз Камаз державний номер АЕ 1854 А; АВТОСАМОСКИД ФАВ державний номер АЕ 9400 ЕЕ; АВТОСАМОСКИД ФАВ державний номер АЕ 9100 ВА; Бульдозер Т-130 державний номер Т 03888 АЕ.

В матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують вищевикладені позивачем обставини, тобто докази фактичної передачі зазначеної позивачем техніки в оренду за договором оренди техніки з екіпажем №01-05/17 від 01.05.2017р. відповідний акт приймання-передачі відсутній.

Відповідно до ст. 765 Цивільного кодексу України, наймодавець зобов'язаний передати наймачеві майно у користування негайно або у строк, встановлений договором найму.

Згідно п. 2.1. договору, орендоване майно, зазначене у п. 1.1. договору є переданим орендодавцем і прийнятим орендарем в оренду за наявності акту приймання-передачі, підписаного у двох примірниках уповноваженими представниками сторін, який є невід'ємною частиною даного договору. Стан орендованого майна зазначається у вказаному акті.

Обов'язок зі складання акту приймання-передачі майна покладається на сторону, що здійснює передачу майна (п. 2.6. договору).

Згідно ст. 766 Цивільного кодексу України, якщо наймодавець не передає наймачеві майно, наймач має право за своїм вибором: 1) вимагати від наймодавця передання майна і відшкодування збитків, завданих затримкою; 2) відмовитися від договору найму і вимагати відшкодування завданих йому збитків.

Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження передачі техніки в оренду за актом приймання - передачі, як це передбачено п. 2.1 договору, відповідний акт між сторонами не складався, при цьому у матеріалах справи відсутні докази звернення позивача до відповідача з вимогою передати майно, шляхом складання акту приймання-передачі, враховуючи що відповідно до тексту позовної заяви позивач використовував частину техніки.

Судом не приймається до уваги долучені позивачем до позовної заяви акти виконаних робіт № 1508/3 від 15.08.2017р., № 1508/5 від 15.08.2017р., № 1508/3 від 15.08.2017р., № 3108/6 від 31.08.2017р., № 3108/7 від 31.08.2017р., № 3108/10 від 31.08.2017р., № 3108/11 від 31.08.2017р., № 3108/12 від 31.08.2017р., № 3108/13 від 31.08.2017р., № 3108/14 від 31.08.2017р., № 3108/15 від 31.08.2017р., № 1509/5 від 15.09.2017р., № 1509/6 від 15.09.2017р., № 1509/9 від 15.09.2017р., № 1509/10 від 15.09.2017р., № 3009/5 від 30.09.2017р., № 3009/7 від 30.09.2017р., які підписані представниками сторін та скріплені їх печатками, оскільки останні підтверджують існування правовідносини між позивачем та відповідачем з надання послуг, але поза межами даного договору, враховуючи що дані акти не містять жодних посилань на договір оренди техніки з екіпажем № 01-05/17 від 01.05.2017р.

В свою чергу, позивач зазначає, що факт передачі техніки в оренду підтверджується претензією відповідача-1 від 14.02.2018р. № 02-14/18.

Дослідивши зміст вказаної претензії суд зазначає, що в останній відповідач-1 зазначає, що відповідно до договору оренди техніки з екіпажем № 01-05/17 від 01.05.2017р. та на підставі окремих замовлень позивача відповідачем-1 в період з серпня місяця по грудень місяць 2017 року були надані позивачу послуги спецтехніки на загальну суму 1 930 823, 00 грн., а не передано майно в оренду.

Враховуючи кількість техніки наведеної у п. 1.1. договору (20 одиниць), а також те, що у позовній заяві позивач вказує, що ним використовувалися транспортні засоби з екіпажем у кількості 6 одиниць (частина техніки), а саме АВТОСАМОСКИД ХОВО державний номер АЕ 4900 СМ; АВТОСАМОСКИД ФАВ державний номер АЕ 0019 АС; Водовоз Камаз державний номер АЕ 1854 А; АВТОСАМОСКИД ФАВ державний номер АЕ 9400 ЕЕ; АВТОСАМОСКИД ФАВ державний номер АЕ 9100 ВА; Бульдозер Т-130 державний номер Т 03888 АЕ, суд не може дійти до беззаперечного висновку у якій саме кількості було передану позивачу техніку в оренду. В матеріалах справи, відсутні докази сплати позивачем орендних платежів за використання відповідної техніки.

Також, позивач стверджує, що відповідач-1 неналежним чином виконав свої зобов'язання за договором, оскільки експлуатація транспортних засобів здійснювалася за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Транс-Інвест», у зв'язку з чим позивач поніс витрати у розмірі 5879 літрів дизельного пального та 38 літрів мастила, що в грошовому еквіваленті становить 134 635, 92 грн., на підтвердження чого позивач надає подорожні листи, при цьому розрахунок суми заборгованості позивачем здійснений на підставі Середньо споживчих цін на товари (послуги) по Дніпропетровській області у 2017 році.

Проте, подоржні листи не є належним доказами, що підтверджують кількість використаного дизельного пального та мастила, оскільки зі змісту останніх неможливо встановити вартість використаного дизельного пального та мастила.

В матеріалах справи відсутні платіжні доручення, виписки з банківського рахунку, фіскальні чеки, талони, відомості на відпуск нафтопродуктів, накладні, платіжні картки тощо, тобто документи які фактично підтверджують понесені позивачем втрати на дизельне пальне у розмірі 5879 літрів та мастило у розмірі 38 літрів та те, що їх вартість становить саме 134 635, 92 грн., а також суд не вбачає яким саме чином придбавалося таке пальне та мастило оптом чи у роздріб через АЗС.

Крім того, в договорі оренди відсутні положення щодо компенсації паливно-мастильних матеріалів.

При цьому, суд зазначає, що позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача грошові кошти в якості компенсації витрат за договором оренди техніки з екіпажем № 01-05/17 від 01.05.2017р. в розмірі 134 635, 92 грн.

Проте, як вбачається зі змісту договору поруки № 02/05-17 від 02.05.2017р. укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торгова компанія Інтерсервіс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Транс-Інвест», а саме п. 1.2. договору, сторони домовились, що даною порукою зобов'язання боржника, що виникнуть з договору оренди, забезпечуються лише частково, в межах суми, яка становить 2 000, 00 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що місцевий суд дійшов вірного висновку, що позивачем належними чином не доведено факт передання йому в оренду техніки з екіпажем саме у кількості 6 одиниць (як зазначено у позовній заяві) та не надано суду доказів фактично понесених витрат на дизельне пальне у розмірі 5879 літрів та мастило у розмірі 38 літрів, як підставу для стягнення солідарно з відповідачів заборгованості у розмірі 134 635, 92 грн., а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Транс-Інвест» про стягнення 134 635, 92 грн. не підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2019р. у справі № 910/11641/18 прийнято з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 129, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія Транс-Інвест" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 24.01.2019р. у справі № 910/11641/18 - без змін.

2. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія Транс-Інвест".

3. Матеріали справи № 910/11641/18 повернути до Господарського суду міста Києва.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в ст. 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 24.04.2019р.

Головуючий суддя А.І. Мартюк

Судді Н.Ф. Калатай

Ю.Л. Власов