Господарський суд Рівненської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2019 р. м. Рівне Справа № 918/184/19

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Романюк Ю.Г. при секретарі судового засідання Фаєвській Л.Ю., розглянувши матеріали справи за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" (33027, м. рівне, вул. Івана Вишенського, 4) до Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Радивилівської міської ради (35500, м. Радивилів, вул. Паркова, 5) про стягнення 45 569,70 грн.

представники сторін :

від позивача : ОСОБА_1;

від відповідача : не з'явився.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" (далі - позивач)звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовом до Відділу освіти, культури, туризму молоді та спорту Радивилівської міської ради (далі - відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 34 977,98 грн., з яких 34 198,03 грн. сума основного боргу, 3% річних в сумі 60,00 грн. та пені в сумі 719,95 грн. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов типового договору розподілу природного газу в частині оплати з розподілу природного газу.

Ухвалою суду від 20.03.2019 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" залишено без руху, запропоновано позивачу подати господарському суду через відділ канцелярії та документального забезпечення у 10-денний строк з дня отримання даної ухвали: - позовну заяву у відповідності до вимог ч. 3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, узгодивши зазначену ціну позову з сумою стягнення, заявленою у прохальній частині позовної заяви.

Ухвалою суду від 01.04.2019 року відкрито провадження у справі №918/184/19, розгляд якої вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження. Справу призначено до слухання на 23 квітня 2019 року.

08 квітня 2019 року відповідачем подано відзив на позов, відповідно до змісту якого відповідач зазначає, що станом на 08.04.2019 року, Відділом освіти, культури, туризму молоді та спорту Радивилівської міської ради частково оплачено заборгованість з надання послуги з розподілу природного газу за лютий 2019 року в сумі 13 013,72 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №28, 36, 105, 36 від 22.03.2019 року, а тому просить суд задовольнити позовні вимоги частково.

23 квітня 2019 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог зі змісту якої вбачається, що станом на 23.04.2019 року відповідач частково провів оплату заборгованості по предявленому позову, а саме платіжними дорученнями від 22.03.2019 року №36, 105,28, 36, та від 16.04.2019 року № 53, 151, 53, 42 перераховано 23 605,44 грн. Заборгованість за вимогами позовної заяви становить 10 592,59 гривень. Однак, заборгованість відповідача збільшилась за рахунок надання послуг з розподілу природного газу в березні місяці 2019 року на суму 10591,72 грн., що підтверджується актом наданих послуг з розподілу природного газу підписаним позивачем та відповідачем. Таким чином, станом на 23.04.2019 року загальна заборгованість відповідача за надану послугу з розподілу природний газ в січні - березні 2019 року становить 21 184,31 грн.

Як встановлено судом та вбачається з змісту поданої заява про збільшення позовних вимог, що загальна сума заборгованості в даному провадженні, яка заявлена до стягнення складає 45 569,70 грн.

Вказана заява відповідає вимогам ст.ст. 46, 170 ГПК України, тому прийнята судом до розгляду.

Крім того, 23.04.2019 року позивачем подано заяву про закриття провадження в частині заборгованості на суму 23 605,44 грн. та повернення судового збору, відповідно до якої позивач зазначає, що заборгованість в сумі 23 605,44 грн. погашена відповідачем, тому осатаній просить суд закрити провадження у справі №918/184/19 в частині стягнення боргу в сумі 23 605,44 грн. в звязку з відсутністю предмету спору та винести ухвалу про часткове повернення Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" судового збору.

Представник позивача у судовому засіданні 23.04.2019 року позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог та заяви про закриття провадження в частині заборгованості на суму 23 605,44 грн., та просив суд стягнути з відповідача 21 184,31 грн. основного боргу 719,95 грн. - пені, 60,00 грн. - 3% річних та судовий збір пропорційно до розміру стягненої суми.

Представник відповідача до суду не з'явився. Про місце дату та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення.

Згідно положень статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу та вирішити спір за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд прийшов до наступних висновків.

29 січня 2019 року Відділом освіти, культури, туризму молоді та спорту Радивилівської міської ради підписана заява-приєднання №42НB330-863-19 (а.с.20) до умов договору розподілу природного газу (а.с.11-16).

Відповідно до 1.3. договору, цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання написаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку у встановленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунка оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

За цим договором оператор ГРМ зобов'язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов'язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором (п. 2.1. Договору).

Відповідно до п. 6.1. договору оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за потужність (абонентська плата), з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем.

За умовами п. 6.2. договору тариф, встановлений згідно з п. 6.1 цього розділу, є обов'язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення.

У п. 6.3. договору визначено, що розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Згідно з п. 6.4. договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Якщо згідно із законодавством споживач має сплачувати оператору ГРМ за послуги з розподілу природного газу зі свого поточного рахунку із спеціальним режимом використання, оплата послуг розподілу природного газу здійснюється з поточного рахунку із спеціальним режимом використання споживача на поточний рахунок оператора ГРМ кожного банківського дня згідно з алгоритмом розподілу коштів, встановленим регулятором, та зараховується як плата за послуги розподілу природного газу в тому місяці, в якому надійшли кошти. Остаточний розрахунок за надані у звітному місяці послуги проводиться споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до акта наданих послуг та з рахуванням раніше перерахованих коштів.

Умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2494 (а.с.10).

Так, за період січень - березень 2019 року відповідачу надано послуги з розподілу природного газу на суму 44 789 грн. 75 коп., що підтверджується актами наданих послуг з розподілу природного газу: №РВЯ89000820 від 31.01.2019 року на суму 21 184,31 грн., №РВЯ89002961 від 28.02.2019 року на суму 13 013 грн. 72 коп. (а.с.18-19) та актом наданих послуг з розподілу природного газу: №РВЯ89004925 від 31.03.2019 року на суму 10 591,72 грн. (а.с.54).

Внаслідок неналежного виконання зобов'язань щодо оплати послуг за відповідачем утворилась заборгованість на суму 44 789 грн. 75 коп.

Керуючись п. 8.2. типового договору, з огляду на прострочення виконання відповідачем зобов'язання по оплаті послуг, позивач нарахував 719,95 грн. - пені, у розмірі подвійної облікової ставки НБУ по кожному акту наданих послуг за січень-лютий окремо, за періоди з 11.02.2019 року по 14.03.2019 року та з 11.03.2019 року по 14.03.2019 року.

Покликаючись на ст. 625 ЦК України, позивач нарахував відповідачу 60 грн. 00 коп. - 3% річних по кожному акту наданих послуг за січень-лютий окремо, за періоди з 11.02.2019 року по 14.03.2019 року та з 11.03.2019 року по 14.03.2019 року.

З урахуванням викладеного судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов'язані із виконанням договору розподілу природного газу, відповідальністю за порушення строків оплати за послуги з розподілу природного газу, регулювання яких здійснюється Законом України "Про ринок природного газу", ГК України, ЦК України тощо.

Вказані обставини підтверджуються наданими суду та дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України, господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Частиною 1 ст. 179 ГК України визначено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 175 ГК України майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з рахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

З положень ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України вбачається, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Статтею 627 ЦК України встановлено свободу договору, тобто відповідно до п. 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 40 Закону України "Про ринок природного газу" визначено, що розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов'язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов'язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2498 від 30.09.2015 року (зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 36.11.2015 року за № 1384/27829) затверджено Типовий договір розподілу природного газу.

Положеннями ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як вбачається з матеріалів справи, після звернення позивача до суду з даним позовом відповідач частково оплатив наявну заборгованість в сумі 23 605,44 грн., що підтверджується наданими відповідачем та позивачем платіжними дорученнями.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України передбачено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 231 ГПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Враховуючи те, що відповідачем добровільно сплачено частину основної заборгованість та позивачем подано заяву про закриття провадження в частині стягнення заборгованості в сумі 23 605,44 грн., провадження в частині вимог про стягнення основної заборгованості в сумі 23 605,44 грн. підлягає закриттю.

В той же час, доказів оплати заборгованості на суму 21 184,31 грн. станом на дату розгляду справи, в матеріалах справи не міститься, а тому, суд констатує, що за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 21 184,31 грн., а відтак позовна вимога в цій частині підлягає задоволенню.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 612 цього ж Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Пунктом 8.2 Договору передбачено, що у разі порушення споживачем строків оплати із споживача стягується пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Відповідно до ч. 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Згідно ч. 3 статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За умовами статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочення платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Стаття 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" передбачає, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Згідно ч. 6 статті 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Судом перевірено наданий розрахунок пені та визнано його арифметично правильним, відтак, позовна вимога про стягнення з відповідача 719,95 грн. пені - підлягає до задоволення.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок 3% річних, визнано його правильним та обґрунтованим, тому позов в частині стягнення з Відділу освіти, культури, туризму молоді та спорту Радивилівської міської ради 60,00 грн. - 3% річних також підлягає до задоволення.

Пунктами 1 та 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 21 184,31 грн. основного боргу, 719,95 грн. пені та 60,00 грн. 86 - 3% річних слід задовольнити, а провадження у справі в частині вимог про стягнення 23 605,44 грн. основного боргу - закрити.

Враховуючи, що у частині позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 23 605,44 грн. провадження у справі № 918/184/19 підлягає закриттю, позивач просить повернути з державного бюджету судовий збір на підставі ч. 1 п. 5 ст. 7 Закону України "Про судовий збір".

Частиною 4 статті 231 ГПК України зазначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судовий збір" судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, у разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Враховуючи викладене, судовий збір, сплачений позивачем в розмірі 995 грн. 10 коп. підлягає поверненню.

На підставі ст. 129 ГПК України, судовий збір в розмірі 925,90 грн. покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 129, 231, 237- 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" задовольнити частково.

2. Стягнути з Відділу освіти, культури, туризму молоді та спорту Радивилівської міської ради (35500, м. Радивилів, вул. Паркова, 5, ) на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" (33027, м. Рівне, вул. Івана Вишенського 4, ) 21 184 (двадцять одну тисячу сто вісімдесят чотири) грн. 31 коп. основного боргу, 719 (сімсот девятнадцять) грн. 95 коп. - пені, 60 (шістдесят) грн. 00 коп. - 3% річних та 925 (дев'ятсот двадцять п'ять) грн. 90 коп. - витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. Закрити провадження у справі в частині вимог про стягнення 23 605 (двадцять три тисячі шістсот п'ять) грн. 44 коп. основної заборгованості.

5. Повернути Публічному акціонерному товариству по газопостачанню та газифікації "Рівнегаз" (33027, м. Рівне, вул. Івана Вишенського 4, ) з Державного бюджету України судовий збір в сумі 995 грн. 10 коп., сплачений згідно платіжного доручення №71 від 15 березня 2019 року на суму 1 921,00 грн., оригінал якого знаходиться в матеріалах справи №918/184/19. Ухвалу видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-Західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому ст.ст. 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено та підписано 24 квітня 2019 року.

Суддя Романюк Ю.Г.