ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2019 р. Справа №914/1655/18

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Дубник О.П.

ОСОБА_1

при секретарі судового засідання: Кобзар О.В.

розглянувши апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія Західтелесервіс б/н від 09.01.2019 (вх. № ЗАГС 01-05/139/19 від 09.01.2019)

на рішення Господарського суду Львівської області від 20.12.2018 (суддя Іванчук С.В., повний текст рішення складено 21.12.2018)

у справі № 914/1655/18

за позовом: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області (надалі РВ ФДМУ по Львівській області), м Львів

до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю Телерадіокомпанія Західтелесервіс (надалі ТзОВ Телерадіокомпанія Західтелесервіс), м Львів

про стягнення неустойки в розмірі 92 650,93 грн

за участю учасників справи:

від позивача: ОСОБА_2 представник (довіреність № 18-11-00006 від 02.01.2019), ОСОБА_3 представник (довіреність № 18-11-00007 від 02.01.2019)

від відповідача: ОСОБА_4 адвокат (ордер ЛВ №15005 від 31.01.2019, договір б/н від 08.11.2018)

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській області звернулося до Господарського суду Львівської області із позовом до ТзОВ Телерадіокомпанія «Західтелесервіс» про стягнення неустойки в розмірі 92 650,93грн.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 20.12.2018 у справі №914/1655/18 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ТзОВ Телерадіокомпанія «Західтелесервіс» на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області 92 650,93 грн неустойки та 1 762,00 грн судового збору.

Приймаючи дане рішення, місцевий господарський суд встановив, що позивач належним чином повідомив відповідача про припинення дії спірного договору. Відтак встановивши факт припинення дії договору оренди № 179 від 14.12.2012, відсутність доказів повернення орендарем орендованого майна у строки передбачені договором, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог щодо нарахування неустойки у розмірі подвійної орендної плати за період з 16.12.2017 по 31.07.2018 на суму 92 650,93 грн.

Не погоджуючись з даним рішенням, ТзОВ Телерадіокомпанія Західтелесервіс подало апеляційну скаргу, в якій вказує, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано надані ним докази та аргументи, а відтак, винесено незаконне рішення, просить його скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Зокрема, скаржник не погоджується із позицією позивача щодо припинення дії спірного договору, оскільки таке відбулося в односторонньому порядку без погодження орендаря. Також звертає увагу на те, що повідомлення про припинення дії договору орендодавцем було надіслано на його адресу лише 15.02.2018. Крім того, апелянт стверджує, що він має намір і надалі орендувати майно, проте із меншою площею.

19.02.2019 представником відповідача подано клопотання про зупинення провадження у справі (зареєстроване в канцелярії суду за вх№01-05/698/18), в якому заявник просить суд зупинити провадження в справі № 914/1655/18 до набрання законної сили судовим рішенням у праві №914/2302/18 за позовом ТзОВ Телерадіокомпанія Західтелесервіс до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області про встановлення чинності договору оренди державного майна № 179 від 14.12.2012, та внесення змін до п.1.1 договору оренди нерухомого державного майна №179 від 14.12.2012.

У п.5 ч.1 ст. 227 ГПК України передбачено, що суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадках, зокрема об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Таким чином, зупинення провадження у справі процесуальний закон пов'язує з неможливістю розгляду справи, що розглядається, до вирішення іншої справи.

При цьому пов'язаність справ полягає в тому, що рішення іншого суду, який розглядає справу, встановлює обставини, що впливають на зібрання та оцінку доказів у цій справі, і такі обставини мають бути такими, що мають значення для цієї справи.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з'ясовувати чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Як зазначає заявник, 12.12.2018 ТзОВ Телерадіокомпанія Західтелесервіс звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області про встановлення в судовому порядку чинності договору оренди нерухомого державного майна № 179 від 14.12.2012, укладеного між ТзОВ Телерадіокомпанія Західтелесервіс та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській області, а також про внесення змін до п.1.1 договору оренди нерухомого державного майна №179 від 14.12.2012, в якому загальну площу орендованого нерухомого майна визначити як 12.47 кв.м. Станом на момент подання даного клопотання, за вказаним позовом відкрито провадження у справі № 914/2302/18 та проводяться підготовчі дії.

Проаналізувавши доводи заявника, колегія суддів зазначає, що сама по собі взаємопов'язаність двох справ ще не свідчить про неможливість розгляду цієї справи до прийняття рішення у іншій справі, оскільки незалежно від результату розгляду справи № 914/2302/18, апеляційний господарський суд має достатньо правових підстав для розгляду та вирішення по суті справи № 914/1655/18.

Розгляд справи № 914/2302/18 не є перешкодою для встановлення та оцінки, з урахуванням вимог ст. 74 ГПК України, суттєвих обставин у цій справі під час її розгляду апеляційним господарським судом.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що за даними Єдиного державного реєстру судових рішень, доступ до якого є відкритим, вбачається, що ухвалою Господарського суду Львівської області від 05.03.2019 у справі №914/2302/18 було зупинено провадження у справі №914/2302/18 за позовом ТзОВ Телерадіокомпанія «Західтелесервіс» до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській області про встановлення чинності договору оренди нерухомого державного майна №179 від 14.12.2012, та внесення змін до п. 1.1 договору оренди нерухомого державного майна №179 від 14.12.2012 до набрання законної сили судовим рішенням у господарській справі №914/1655/18.

Зокрема зі змісту вказаної ухвали вбачається, що клопотання про зупинення провадження у справі №914/2302/18 до вирішення повязаної справи №914/1655/18, яка розглядається Західним апеляційним господарським судом та стосується того ж предмету спору та з тих же обставин, було заявлено представником ТзОВ Телерадіокомпанія Західтелесервіс.

Слід зазначити, що метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, що не можуть бути з'ясовані та встановлені у даному процесі, проте які мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

Тобто, в даному випадку зупинення провадження у справі № 914/1655/18 до набрання законної сили судовим рішенням по справі № 914/2302/18, яке в свою чергу зупинене до набрання законної сили судовим рішення у даній справі, суперечить самій меті зупинення та унеможливлює такий розгляд.

Необґрунтоване зупинення провадження у справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, що свідчить про порушення положень частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що покладає на національні суди обов'язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України.

Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України", рішення ЄСПЛ від 27.04.2000 у справі "Фрідлендер проти Франції"). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ від 30.11.2006 у справі "Красношапка проти України").

Відтак, з огляду на викладене, клопотання ТзОВ Телерадіокомпанії Західтелесервіс про зупинення провадження у справі до задоволення не підлягає.

15.04.2019 представником відповідача подано клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи (зареєстроване в канцелярії суду за вх 01-05/1411/19 від 15.04.2019). В даному клопотанні заявник просить призначити судову будівельно-технічну експертизу на вирішення якої поставити питання: яка фактична площа даху будинку по вул. Єрошенка, буд.20, у м. Львові, використана ТзОВ Телерадіокомпанією Західтелесервіс для встановлення, експлуатування і обслуговування вежі з приймально-передавальним пристроєм?

Стаття 99 ГПК України визначає, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі, зокрема для з'ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

Проаналізувавши вказане клопотання, колегія суддів вважає, що подане клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи до задоволення не підлягає, з огляду на наступне:

Як вбачається зі змісту самого клопотання та її прохальної частини, заявник просить суд постановити ухвалу про призначення судової будівельно-технічної експертизи в справі № 914/2302/18. Проте, Західний апеляційний господарський суд здійснює розгляд апеляційної скарги у справі № 914/1655/18, а відтак зупинення провадження у іншій справі нормами ГПК України не передбачено.

Представник скаржника в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав повністю.

Представники позивача в судовому засідання проти доводів скаржника заперечили з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх№ 01-04/1575/19 від 11.03.2019) рішення суду першої інстанції вважають законним та обґрунтованим, просять суд залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши учасників справи, Західний апеляційний господарський суд встановив наступне.

14.12.2012 між РВ ФДМУ по Львівській області (орендодавець) та ТзОВ Телерадіокомпанія «Західтелесервіс» (орендар) укладено договір №179 оренди нерухомого державного майна, за умовами якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове, платне користування нерухоме державне майно - частину даху 9-ти поверхової будівлі гуртожитку, загальною площею 98,25 кв.м, за адресою: м. Львів, вул. Єрошенка, 20, (майно), що перебуває на балансі Вищого професійного училища №29 м. Львова (балансоутримувач). Вартість зазначеного орендованого майна визначена згідно зі звітом про оцінку майна, станом на 31.08.2012 і становить за незалежною оцінкою 159500 грн. без ПДВ (а.с. 24-26 том І).

Згідно п. 1.2 договору №179 від 14.12.2012 майно передається в оренду з метою розміщення обладнання для телерадіомовлення без доступу до Інтернету (інше використання орендованого майна).

Орендар вступає у строкове, платне користування майном у термін, вказаний у договорі, але не раніше підписання сторонами цього договору та акту приймання-передавання майна (п. 2.1 договору).

Актом приймання-передачі нерухомого державного майна від 14.12.2012 орендодавець передав, а орендар прийняв майно за договором №179 від 14.12.2012, який підписаний сторонами та скріплено їх печатками (а.с. 26 том І).

Положеннями пунктів 3.1 3.2, 3.3 договору встановлено, що орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати за державне майно та пропорції її розподілу, затвердженої постановою КМУ від 04.10.1995р. №786 (зі змінами), становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку за жовтень 2012 року 1995,74 грн. Орендна плата за перший (повний) місяць оренди листопад 2012 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місць оренди жовтень 2012 року на індекс інфляції за листопад 2012 року. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Пунктом 3.5, 3.6 договору сторонами погоджено, що розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни Методики її розрахунку, істотної зміни її розрахунку, істотної зміни стану об'єкта оренди з незалежних від сторін причин та в інших випадках, передбачених чинним законодавством. Орендна плата перераховується до Державного бюджету та балансоутримувачу щомісяця, не пізніше 10 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж,у наступному співвідношенні: 70% до Державного Бюджету на рахунок визначений ГУ ДКСУ у Львівській області, а саме: Одержувач коштів Держбюджет м. Львова, код ЄДРПОУ одержувача 38008294, банк одержувача - ГУДКСУ у Львівській області, МФО 825014, № рахунку - 2002 (код 22080300); 30% на рахунок балансоутримувача.

Пунктом 3.7 договору передбачено, що орендна плата, перерахована несвоєчасно або в неповному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету та балансоутримувачу у визначеному п. 3.6 співвідношенні відповідно до чинного законодавства України з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Згідно п. 3.11 договору у разі припинення (розірвання) договору орендар сплачує орендну плату до дня повернення майна за актом приймання-передачі включно. Закінчення строку дії договору не звільняє орендаря від обовязку сплатити заборгованість за орендною платою, якщо така виникла, у повному обсязі, ураховуючи санкції, до Державного Бюджету та балансоутримувачу.

За умовами п. 5.3 договору орендар зобовязувався своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Із пункту 10.1 договору вбачається, що договір укладено строком на 1 рік, що діє з 14.12.2012 по 13.12.2013 включно.

Згідно із пп 10.3, 10.4 договору зміни до умов цього договору або його розірвання допускаються за взаємної згоди сторін. Зміни, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншою стороною. Договір оренди продовжується за наявності письмової заяви орендаря на адресу орендодавця за місяць до закінчення терміну дії договору. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення цього договору або зміну його умов після закінчення строку його чинності протягом одного - місяця договір вважається продовженим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цим договором. Зазначені дії оформляються додатковим договором, який є невід'ємною частиною договору при наявності погодження органу, уповноваженого управляти обєктом оренди.

Сторони дійшли згоди, що чинність цього договору припиняється внаслідок, зокрема закінчення строку, на який його було укладено (п.10.7 договору).

Відповідно до п.10.9, п.10.10 договору у разі припинення або розірвання цього договору, майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу. Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання орендарем та балансоутримувачем акта приймання-передавання, один примірник якого протягом трьох днів орендарем скеровується орендодавцю. Обовязок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря.

У п. 10.11 договору зазначено, що якщо орендар не виконує обов'язку щодо повернення майна, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за весь час користування майном за час прострочення.

19.12.2014 між орендодавцем та орендарем укладено договір про внесення змін до договору оренди нерухомого державного майна №179 від 19.12.2012, яким п.п. 3.6, 10.1 викладено в новій редакції, зокрема погодили, що орендна плата перераховується до державного бюджету та балансоутримувачу щомісяця не пізніше 15 числа місяця наступного за звітним відповідно до пропорцій розподілу. А також, що цей договір укладено строком на 1 рік, діє з: 14.12.2014 по 13.12.2015 включно (а.с. 28 том І).

03.03.2016 між орендодавцем та орендарем укладено договір про внесення змін до договору оренди нерухомого державного майна №179 від 19.12.2012, яким, зокрема погодили вартість орендованого майна - 442 000 грн. без ПДВ; орендну плату за перший (базовий) місяць оренди після перерахунку грудень 2015 року 5 563,67 грн; та строк дії договору з 14.12.2015 по 13.12.2016 включно (а.с. 104 том І).

13.01.2017 між орендодавцем та орендарем укладено договір про внесення змін до договору оренди нерухомого державного майна №179 від 19.12.2012, яким сторони погодили строк дії договору з 14.12.2016 по 13.12.2017 включно (а.с. 105 том І).

Позивач стверджує, що письмової заяви орендаря щодо продовження терміну дії договору оренди за один місяць до закінчення терміну дії договору оренди на адресу регіонального відділення ФДМУ по Львівській області не надходило.

В звязку з чим 10.01.2018 на адресу відповідача було скеровано заяву №11-03-00166 від 10.01.2018 про припинення договору оренди №179 від 19.12.2012. В даній заяві орендодавець повідомив орендаря, що термін дії договору №179 від 19.12.2012 оренди державного нерухомого майна (із змінами) закінчився 13.12.2017, відтак у зв'язку із закінченням терміну дії договору, протягом 3 днів просить скерувати до РВ ФДМУ по Львівській області акт приймання-передавання орендованого майна (а.с. 30 том І).

Проте, орендар орендоване майно по акту приймання-передачі не повернув.

19.06.2018 позивач звернувся до відповідача із претензією №11-11-03839 про стягнення заборгованості, в якій зазначив, що термін дії договору оренди закінчився 31.12.2017, згідно із заявою №11-03-00166 від 10.01.2018. оскільки майно у встановлений термін не повернуто орендодавцю, то останнім нарахована неустойка в розмірі 66 341,65 грн, яку просить сплатити в 20-ти денний термін (а.с. 50 том І).

У відповідь на претензію відповідач листом №0725 від 25.07.2018 повідомив позивача про те, що ТзОВ Телерадіокомпанія «Західтелесервіс» готове до подальшої взаємовигідної співпраці на вигідних умовах, в інтересах держави та просив скерувати акт звірки взаємних розрахунків і додаткові документи щодо нарахування індексу інфляції, розміру неустойки та відповідно загальної заборгованості (а.с. 51 том І).

Оскільки, ТзОВ Телерадіокомпанія «Західтелесервіс» в добровільному порядку не сплатила нараховану позивачем неустойку, РВ ФДМУ по Львівській області звернулося до суду про стягнення в судовому порядку з ТзОВ Телерадіокомпанія «Західтелесервіс» неустойки в розмірі 92 650,93 грн нарахованих за період з 16.12.2017 по 31.07.2018 на підставі ст. 785 ЦК України.

В свою чергу відповідач проти позову заперечує. Зокрема зазначає, в грудні 2014 року було проведено реконструкцію мережі, а саме перенесено телепорт на іншу площадку і демонтовано з даху гуртожитку основну частину приймально-передавального обладнання, яке займало площу 83,65 кв.м. орендованого нерухомого майна. Відтак з грудня 2014 року відповідач використовує обладнання, яке фактично займає площу 14,6 кв.м., понад цю площу дах під розміщення обладнання не використовувався. У той же час, на даній площі обєкта оренди розміщувались вентиляційні шахти та система зливу, які використовуються виключно балансоутримувачем, тому у ТзОВ Телерадіокомпанія «Західтелесервіс» не було необхідності для оренди додаткових 83,65 м.кв. даху девятиповерхової будівлі гуртожитку. У звязку з цим, як стверджує відповідач, ТзОВ Телерадіокомпанія «Західтелесервіс» скеровано у РВ ФДМУ по Львівській області лист вих.№ 682 від 24.12.2015 з проханням внести зміни у договір оренди, щодо зменшення площі обєкта оренди.

В результаті розгляду даного листа від РВ ФДМУ по Львівській області було отримано погодження, а також розяснення про необхідність оформлення з балансоутримувачем акту приймання-передачі з оренди частини площі обєкта оренди (а.с. 80 том І).

30.03.2016 ТзОВ Телерадіокомпанія «Західтелесервіс» звернулося до Вищого професійного училища №29 із листом, в якому просило погодити внесення змін у договір оренди № 179 від 14.12.2012 року, щодо зменшення площі обєкта оренди - частини даху 9-ти поверхової будівлі гуртожитку, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Єрошенка, 20, до 14,6 кв.м (а.с. 82 том І).

13.04.2016 ВПУ №29 надано відповідь, відповідно до якої ТзОВ Телерадіокомпанія «Західтелесервіс» відмовлено в погодженні щодо внесення запропонованих змін у договір оренди державного нерухомого майна №179 від 14.12.2012. Зокрема, балансоутримувач не погодився з проведеним розрахунком площі даху гуртожитку та просив надати належний розрахунок (а.с. 84-85 том І).

З метою визначення фактичної площі даху будинку по вул. Єрошенка,20 у м. Львові, необхідної для експлуатування та обслуговування вежі з приймально-передавальним пристроєм, відповідач в жовтні 2016 року звернувся до ПП «Юридично-експертна компанія «Юрекс»» про проведення будівельно-технічного експертного дослідження .

Згідно висновку будівельно-технічного експертного дослідження №03/16с від 28.10.2016, фактична площа даху будинку по вул. Єрошенка, 20 у м. Львові, необхідна для експлуатування та обслуговування вежі з приймально-передавальним пристроєм, що розташована на ній та приймальної антени, що розташована на зовнішній стіні сходової клітки, становить 12,47 кв.м., а для доступу до вежі для обслуговування необхідна частина площі даху у спільному користуванні, яка становить 20,47 квадратних метрів (а.с. 60-79 том І).

07.11.2016 ТзОВ Телерадіокомпанія «Західтелесервіс» скеровано лист директору ВПУ №29 з проханням переоформити договір оренди з РВ ФДМУ по Львівській області, а також підписати акт приймання-передачі майна на 85,78 метрів квадратних (а.с. 86-87 том І).

Проте, балансоутримувач листом №488 від 22.11.2016 повідомило ТзОВ Телерадіокомпанія «Західтелесервіс» про те, що не може підписати надісланий проект акту приймання-передачі нерухомого на внесення змін у договір оренди №179 від 14.12.2012 в частині зменшення площі обєкта оренди з 98,25 кв.м на 12,47 кв.м (а.с. 88-90 том І).

Оскільки між сторонами не було досягнуто згоди щодо внесення змін про зменшення площі орендованого майна, 10.01.2018 позивачем в односторонньому порядку було розірвано договір оренди №179 від 14.12.2012 шляхом надіслання відповідної заяви. Проте, як стверджує відповідач, факт отримання листа №11-03-00166 від 10.01.2018 про припинення дії договору, ним було отримано лише 15.02.2018, як доказ долучив до матеріалів справи витяг із журналу вхідної кореспонденції ТзОВ Телерадіокомпанія «Західтелесервіс» (а.с. 138-142 том І).

Крім того, відповідач вважає нараховану позивачем неустойку безпідставною, оскільки ТзОВ Телерадіокомпанія «Західтелесервіс» з грудня 2017 року не використовувало обладнання на даху 9-ти поверхової будівлі гуртожитку, тобто, на його думку, він з грудня 2017 року фактично не орендував дах і не користувався майном за час нарахування неустойки; ТзОВ Телерадіокомпанія «Західтелесервіс» не погоджувалось і не погоджується з вартістю оренди даху площею 98,25 метрів квадратних, хоча і платило за оренду 98,25 метрів квадратних, а не 12,47 метрів квадратних як визначено будівельно-технічним експертним дослідженням, яке оформлено висновком №03/16с від 28.10.2016.

При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.

Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (ст.11 ЦК України).

Як зазначалося вище, між сторонами було укладено договір оренди нерухомого державного майна № 179 від 14.12.2012.

Зважаючи на статус сторін та характер правовідносин, вони відповідно до статей 1-3 Господарського кодексу України регламентуються, насамперед, його положеннями, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду державного та комунального майна" та умовами договору оренди;

Частина 1 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (в редакції чинної на момент укладення спірного договору) визначає, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Договір оренди нерухомого майна, що належить до державної власності, за своєю правовою природою є договором майнового найму (оренди) і підпадає під правове регулювання статей 759-786 ЦК України. Договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов'язань, а саме майново-господарських зобов'язань відповідно до статей 173, 174, 175 ГК України, статей 11, 202, 509 ЦК України і, згідно із ст. 629 ЦК України, є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом статей 759 ЦК України, статті 28 ГК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Істотними умовами договору оренди є, зокрема об'єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); термін, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації (ч.1 ст. 10 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Приписами ч.1, ч.2 ст. 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» передбачено, що термін договору оренди визначається за погодженням сторін. Термін договору оренди не може бути меншим, ніж п'ять років, якщо орендар не пропонує менший термін. У разі відсутності заяви однієї із сторін про припинення або зміну умов договору оренди протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

13.01.2017 між орендодавцем та орендарем було укладено договір про внесення змін до договору оренди нерухомого державного майна №179 від 19.12.2012, яким сторони погодили строк дії договору з 14.12.2016 по 13.12.2017 включно (а.с. 105 том І).

Пунктом 10.4 договору сторони погодили, що договір оренди продовжується за наявності письмової заяви орендаря на адресу орендодавця за місяць до закінчення терміну дії договору.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи не містять доказів звернення відповідача до позивача із заявою щодо продовження терміну дії договору оренди у відповідності до п.10.4 договору. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що в продовж дії договору між сторонами було підписано ряд змін до основного договору щодо продовження його дії (а.с. 28, 104-105 том І).

За змістом ст. 291 ГК України та ч.2 ст.26 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» вбачається, що договір оренди припиняється в разі, зокрема закінчення строку, на який його було укладено.

Аналогічний зміст міститься в п.10.7 договору оренди №179 від 14.12.2012.

Відповідно до п.10.9, п.10.10 договору у разі припинення або розірвання цього договору, майно протягом трьох робочих днів повертається орендарем балансоутримувачу. Майно вважається поверненим балансоутримувачу з моменту підписання орендарем та балансоутримувачем акта приймання-передавання, один примірник якого протягом трьох днів орендарем скеровується орендодавцю. Обовязок щодо складання акта приймання-передавання про повернення майна покладається на орендаря.

У разі розірвання договору оренди, закінчення строку його дії та відмови від його продовження або банкрутства орендаря він зобов'язаний повернути орендодавцеві об'єкт оренди на умовах, зазначених у договорі оренди (ч.1 ст. 27 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Частиною 2 ст. 795 ЦК України визначено, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 10.01.2018 на адресу відповідача було скеровано заяву №11-03-00166 від 10.01.2018 про припинення договору оренди №179 від 19.12.2012. В даній заяві орендодавець повідомив орендаря, що термін дії договору №179 від 19.12.2012 оренди державного нерухомого майна (із змінами) закінчився 13.12.2017, відтак у зв'язку із закінченням терміну дії договору, протягом 3 днів просить скерувати до РВ ФДМУ по Львівській області акт приймання-передавання орендованого майна (а.с. 30 том І).

Факт отримання такого листа не заперечується самим відповідачем, проте жодних дій щодо повернення майна у відповідності до 10.1 договору ТзОВ Телерадіокомпанія «Західтелесервіс» не вчинив. Станом на момент розгляду даної справи в матеріалах справи відсутній акт прийому-передачі спірного майна орендодавцю.

У п. 10.11 договору зазначено, що якщо орендар не виконує обов'язку щодо повернення майна, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за весь час користування майном за час прострочення.

Відповідно до ч.2 ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов'язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Як вбачається з розрахунку заборгованості по неустойці по договору оренди №179 від 14.12.2012, позивачем нараховано неустойку у розмірі подвійної орендної плати за період з 16.12.2017 по 31.07.2018 на суму 92 650,93 грн (а.с. 29 том І).

В даному випадку суд апеляційної інстанції критично оцінює твердження скаржника проте, що він має намір і надалі орендувати спірне майно, проте з меншою площею, відповідно, на його думку, нарахування суми неустойки є безпідставною. Оскільки, як зазначалося вище, матеріали справи не містять доказів звернення відповідача із письмової заявою щодо продовження терміну дії договору оренди за один місяць до закінчення терміну дії договору, як і не подано доказів внесення змін чи укладення додаткових угод до договору оренди нерухомого державного майна №179 від 14.12.2012, в частині розміру орендної плати чи зменшення площі орендованого майна, а також погодження строків дії договору.

Враховуючи факт припинення дії договору оренди, обовязок відповідача повернути спірне орендоване майно та відсутність, станом на момент розгляду даної справи, доказів повернення орендованого майна за актом приймання-передавання, колегія суддів вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо нарахування неустойки у розмірі подвійної орендної плати за період з 16.12.2017 по 31.07.2018 на суму 92 650,93 грн. Відтак, висновок місцевого господарського суд про задоволення позовних вимог є правомірним.

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що, приймаючи рішення про задоволення позову, місцевий господарський суд всебічно, повно і об'єктивно дослідив матеріали справи в їх сукупності, дав вірну юридичну оцінку обставинам справи та прийняв рішення, яке відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення не знайшло свого підтвердження, в зв'язку з чим підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення відсутні.

Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак, апелянтом всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б спростували факти, викладені в позовній заяві, а доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

В свою чергу позивачем належним чином підтверджено свої доводи.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись, ст.ст. 269, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ :

1. Рішення Господарського суду Львівської області від 20.12.2018 у справі № 914/1655/18 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

2. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

3. Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до суду касаційної інстанції визначені ст. ст. 287-289 ГПК України.

4. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук

судді О.П. Дубник

ОСОБА_1