ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" квітня 2019 р.м. ХарківСправа № 922/83/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

при секретарі судового засідання Малихіній М.П.,

розглянувши матеріали справи

за позовом Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України, 01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ;

до Комунального підприємства Чугуївтепло, 63503, Харківська область, м. Чугуїв, вул. Гагаріна, 15, ;

про стягнення інфляційних витрат, трьох відсотків річних та штрафних санкцій за неналежне виконання грошового зобовязання за договором постачання природного газу № 2390/1617-ТЕ-32 від 12.09.2016 у розмірі 1245110, 64 грн.

за участі представників учасників справи:

позивача не зявився;

відповідача ОСОБА_1 (довіреність б/н від 01.01.2019).

Суть спору:

Публічне акціонерне товариство Національна акціонерна компанія Нафтогаз України звернулось до господарського суду Харківської області з позовом до Комунального підприємства Чугуївтепло про стягнення заборгованості за договором постачання природного газу № 2390/1617-ТЕ-32 від 12.09.2016 у розмірі 1245110, 64 грн., з яких: 3 % річних у розмірі 287159, 83 грн., інфляційні втрати у розмірі 635269, 02 грн. та пеня у розмірі 322681, 79 грн.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 09.01.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження і призначено підготовче засідання на 30.01.2019.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 30.01.2019 на підставі ст. 183 ГПК України відкладено підготовче засідання на 11.02.2019.

Протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 11.02.2019 на підставі ст. 183 ГПК України відкладено підготовче засідання на 27.02.2019.

Приймаючи до уваги, що під час підготовчого засідання судом вирішено всі питання та вчинено всі дії, зазначені у ч. 2 ст. 182 ГПК України, протокольною ухвалою господарського суду Харківської області від 27.02.2019, на підставі ч. 2 ст. 185 ГПК України закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду на 11.03.2019.

11.03.2019 відкрито судове засідання з розгляду справи по суті.

В судовому засіданні повноважний представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, в обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов'язань за договором постачання природного газу № 2390/1617-ТЕ-32 від 12.09.2016 в частині своєчасної сплати вартості природного газу, у звязку з чим, відповідачу нараховано 3 % річних у розмірі 287159, 83 грн., інфляційні втрати у розмірі 635269, 02 грн. та пеню у розмірі 322681, 79 грн. Здійснюючи правове обґрунтування позову, посилається на ст. 11-16, 258, 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 655, 692, 712 ЦК України, ст. 20, 173-175, 193, 216-218, 230, 231, 264-265 ГК України, ст. 4, 20, 42, 46, 162-164, 171, 172 ГПК України.

В судовому засіданні повноважний представник відповідача проти задоволення позову заперечував та просив відмовити, в обґрунтування зазначив, що відповідач є комунальним підприємством, яке створено для задоволення потреб споживачів у тому числі населення та державних органів у теплопостачанні у вигляді опалення та гарячого водопостачання. Оплата за послуги з балансування у спірному періоді проведена відповідачем за рахунок коштів, що виділялись у вигляді субвенцій на оплату пільг та житлових субсидій населенню щодо послуг з транспортування природного газу згідно з Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетом на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою КМУ від 11.01.2005 № 20. Відповідач позбавлений можливості самостійно впливати на своєчасність розрахунків, тому як державою фактично визначено спеціальний режим проведення розрахунків за поставлений природний газ, що по суті, усуває відповідача від процесу розподілу отриманих від споживачів грошових коштів на свій розсуд та полягає у автоматичному перерахуванні зі спеціальних рахунків грошових коштів на рахунки позивача за визначеними нормативами. Зазначив, що сума основного боргу погашена на момент звернення позивача до суду. Крім того, просив врахувати значні збитки відповідача від надання послуг теплопостачання та зменшити розмір пені на 100 %. Здійснюючи правове обґрунтування позову, посилається на Порядок проведення розрахунків за природний газ, теплопостачання і електроенергію, затвердженого наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, Міністерства фінансів України від 03.08.2015 № 493/688, Порядок перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетом на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженого постановою КМУ від 11.01.2005 № 20, ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», ст. 6, 7, 12, 179 ГК України, ст. 74 ГПК України.

Повноважний представник позивача заперечував проти доводів відповідача та зазначив, що дійсно законодавством встановлено обовязок здійснювати розрахунки виключно через рахунки із спеціальним режимом використання, однак саме для споживачів газу, законодавством не встановлено заборони на проведення оплат шляхом перерахування коштів з поточного рахунку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання. Наголошував, що жодним нормативно актом не передбачено заборону здійснення розрахунків поза межами механізму автоматичного розподілу коштів, умовами договору сторони встановили обовязок вчинення всіх належних дій у разі виявлення заборгованості, порядком розподілу коштів передбачено направлення коштів, отриманих від кінцевих споживачів, теплогенеруючим/теплопостачальним організаціям у разі підтвердження сплати у повному обсязі вартості газу постачальнику природного газу. Заперечував проти задоволення клопотання відповідача про зменшення розмірі пені у повному обсязі.

11.03.2019 на підставі ст. 216 ГПК України судом оголошено перерву у судовому засідання до 27.03.2019.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 22.03.2019 перенесено судове засідання з 27.03.2019 на 08.04.2019.

Позивач у судове засідання 08.04.2019 не зявися, явку свого повноважного представника не забезпечив, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

В судовому засіданні повноважний представник відповідача проти задоволення позову заперечував та просив відмовити. Крім того відмовився від клопотання про зменшення розміру позовних вимог та зазначив, що вказане клопотання вважає необґрунтованим, вказав, що його подав інший представник.

08.04.2019 суд оголосив про закінчення зясування обставин справи і перевірки їх доказами та перейшов до судових дебатів.

В судових дебатах повноважний представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та дослідивши надані учасниками судового процесу докази, заслухавши промови представників сторін у судових дебатах, суд встановив наступне.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини.

У ч. 1 ст. 174 ГК України закріплено, що господарський договір є підставою виникнення господарських зобов'язань.

Згідно із положеннями ст. 627, 628, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

12.09.2016 між Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (постачальник) та Комунальним підприємством Чугуївтепло (споживач) укладено договір № 2390/1617-ТЕ-32 постачання природного газу, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов'язується поставити споживачеві у 2016 2017 роках природний газ, а споживач зобовязується оплатити його на умовах цього договору (арк. справи 14 27).

Відповідно до п. 1.2. договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем виключно для виробництва теплової енергії для надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню.

Згідно з п. 2.1. постачальник передає споживачу з 01.10.2016 по 31.03.2017 (включно) природний газ обсягом до 9812 тис. куб. метрів.

Додатковою угодою № 3 від 12.09.2016 до договору встановлено, що постачальник передає споживачу в період з 01.04.2017 по 30.09.2017 (включно) газ обсягом до 73, 900 тис. куб. метрів.

Згідно з п. 3.4. договору приймання передача природного газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному місяці постачання, оформлюється актом приймання передачі.

Пунктом 5.2 договору сторони узгодили, що ціна за 1000 куб.м. природного газу за цим договором становить 4942, 00 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20 %. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 5930, 40 грн.

Додатковою угодою № 3 від 12.09.2016 до договору встановлено, що ціна (без врахування тарифів на послуги з транспортування та розподілу природного газу, а також податків та зборів, що включаються до вартості природного газу, відповідно д ПК України) та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється постановою КМУ від 22.03.2017 № 187. Ціна за 1000 куб.м. газу за цим договором з 01.04.2017 становить 4942, 00 грн., крім того податок на додану вартість (ПДВ) 20 %. Усього до сплати разом з податком на додану вартість 5930, 40 грн.

Відповідно до п. 6.1. договору з врахуванням додаткової угоди № 2 від 23.03.2017 до договору, оплата за газ здійснюється споживачем виключно грошовими коштами шляхом 100% поточної оплати протягом місяця поставки газу.

Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється до 25 числа (включно) місяця, наступного за місяцем поставки газу.

Відповідно до додаткової угоди № 3 від 12.09.2017 до договору сторони узгодили, що договір набирає чинності з дати підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін, за їх наявності, і діє в частині реалізації природного газу з 01.10.2016 по 30.09.2017 (включно), а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Так, на виконання умов вищевказаного договору, позивачем передано, а відповідачем у свою чергу прийнято природний газ на загальну суму 47576135, 84 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання - передачі природного газу: від 31.10.2016 на суму 4469766, 20 грн., від 30.11.2016 на суму 7593408, 70 грн., від 31.12.2016 на суму 9927175, 28 грн., від 31.01.2017 на суму 9991715, 83 грн., від 28.02.2017 на суму 9611832, 20 грн., від 31.03.2017 на суму 5747980, 90 грн., від 30.04.2017 на суму 234256, 73 грн. (арк. справи 43-49).

Вказані акти приймання - передачі природного газу підписано уповноваженими представниками сторін і скріплено їх печатками.

На підставі постанови КМУ «Про затвердження Порядку перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетом на надання пільг, субсидій та компенсацій від 11.01.2005 № 20, між Головним управлінням Державної казначейської служби України в Харківській області (сторона 1), Департаментом фінансів Харківської обласної державної адміністрації (сторона 2), Фінансовим управлінням виконавчого комітету Чугуївської міської ради Харківської області (сторона 3), Управлінням соціального захисту населення Чугуївської міської ради Харківської області (сторона 4), Комунальним підприємством «Чугуївтепло» (сторона 5), Публічним акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (сторона 5) підписані Спільні протокольні рішення про організацію взаєморозрахунків за природний газ за рахунок коштів загального фонду Державного бюджету України (СПР), а саме:

- СПР № 2754 від 16.11.2016 відповідно до якого сторона 5 перераховує стороні 6 кошти в сумі 1969113, 65 грн., у т.ч. ПДВ 328185, 61 грн. за газ 2016 року (арк. справи 106-107);

- СПР № 3314 від 19.12.2016 відповідно до якого сторона 5 перераховує стороні 6 кошти в сумі 226597, 38 грн., у т.ч. ПДВ 37766, 23 грн. за природній газ 2016 року (арк. справи 110-111);

- СПР № 239 від 18.01.2017 відповідно до якого сторона 5 перераховує стороні 6 кошти в сумі 11406483, 31 грн., у т.ч. ПДВ 1901080, 55 грн. за природній газ 2016 року (арк. справи 113-114);

- СПР № 1036 від 16.02.2017 відповідно до якого сторона 5 перераховує стороні 6 кошти в сумі 7270288, 81 грн., у т.ч. ПДВ 1211714, 80 грн. за природній газ 2016-2017 року (арк. справи 116-117);

- СПР № 3287 від 17.08.2017 відповідно до якого сторона 5 перераховує стороні 6 кошти в сумі 500000, 00 грн., у т.ч. ПДВ 83333, 33 грн. за природній газ 2017 року (арк. справи 119-120);

- СПР № 3369 від 19.08.2017 відповідно до якого сторона 5 перераховує стороні 6 кошти в сумі 8500000, 00 грн., у т.ч. ПДВ 1416666, 67 грн. за природній газ 2017 року (арк. справи 122-123);

- СПР № 3661 від 18.10.2017 відповідно до якого сторона 5 перераховує стороні 6 кошти в сумі 1151385, 63 грн., у т.ч. ПДВ 191897, 61 грн. за природній газ 2017 року (арк. справи 125-126);

- СПР № 4030 від 20.11.2017 відповідно до якого сторона 5 перераховує стороні 6 кошти в сумі 1147546, 99 грн., у т.ч. ПДВ 191257, 83 грн. за природній газ 2017 року (арк. справи 128-129);

- СПР № 4312 від 14.12.2017 відповідно до якого сторона 5 перераховує стороні 6 кошти в сумі 3268787, 37 грн., у т.ч. ПДВ 544797, 90 грн. за природній газ 2017 року (арк. справи 131-132);

Відповідно до платіжного доручення: № 7 від 18.11.2016 на суму 1969113, 65 грн., № 8 від 27.12.2016 на суму 226597, 38 грн., № 1 від 20.01.2017 на суму 11406483, 31 грн., № 2 від 21.02.2017 на суму 7270288, 81 грн., № 5 від 21.08.2017 на суму 500000, 00 грн., № 6 від 21.08.2017 на суму 8500000, 00 грн., № 8 від 21.12.2017 на суму 1151385, 63 грн., № 10 від 21.12.2017 на суму 1147546, 99 грн., № 12 від 18.12.2017 на суму 3268787, 37 грн., відповідач здійснив оплату на поставлений природний газ у повному обсязі (арк. справи 108, 109, 112, 115, 118, 121, 124, 127, 130).

Разом з тим, позивач вказує, що відповідач за поставлений природний газ розрахувався із порушенням передбаченого сторонами у п. 6.1 договору строку. Враховуючи несвоєчасне погашення заборгованості відповідачем, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом, в якому просив стягнути на свою користь 1245110, 64 грн., з яких: 3 % річних у розмірі 287159, 83 грн., інфляційні втрати у розмірі 635269, 02 грн. та пеня у розмірі 322681, 79 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно із ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що позивач свої зобовязання за договором № 2390/1617-ТЕ-32 постачання природного газу виконав та передав відповідачу природний газ на загальну суму 47576135, 84 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи актами приймання - передачі природного газу: від 31.10.2016 на суму 4469766, 20 грн., від 30.11.2016 на суму 7593408, 70 грн., від 31.12.2016 на суму 9927175, 28 грн., від 31.01.2017 на суму 9991715, 83 грн., від 28.02.2017 на суму 9611832, 20 грн., від 31.03.2017 на суму 5747980, 90 грн., від 30.04.2017 на суму 234256, 73 грн. (арк. справи 43-49).

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З довідки по операціях за договором № 2390/1617-ТЕ-32 вбачається, що відповідач заборгованості по оплаті наданого природного газу не має, однак оплату останній проводив несвоєчасно, а саме:

- за актом приймання передачі природного газу від 31.10.2016 на суму 4469766, 20 грн. замість 26.11.2016 оплата проведена 25.01.2017;

- за актом приймання передачі природного газу від 30.11.2016 на суму 7593408, 70 грн. замість 27.12.2016 оплата проведена 26.01.2017;

- за актом приймання передачі природного газу від 31.12.2016 на суму 9927175, 28 грн. замість 26.01.2017 оплата проведена 28.02.2017;

- за актом приймання передачі природного газу від 31.01.2017 на суму 9991715, 83 грн., замість 28.02.2017 оплата проведена 15.06.2017;

- за актом приймання передачі природного газу від 28.02.2017 на суму 9611832, 20 грн., замість 28.03.2017 оплата проведена 22.08.2017;

- за актом приймання передачі природного газу від 31.03.2017 на суму 5747980, 90 грн., замість 26.04.2017 оплата проведена 21.12.2017;

- за актом приймання передачі природного газу від 30.04.2017 на суму 234256, 73 грн. замість 26.05.2017 оплата проведена 21.12.2017.

Відповідно до ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

В силу вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Заперечення відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог, оскільки оплата за природний газ проводилася в порядку та на умовах, визначених Постановою КМУ від 18.06.2014 № 217, судом не приймаються, оскільки порядок розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов'язки, затверджений Постановою КМУ від 18.06.2014 № 217, визначає виключно механізм розподілу коштів, які вже знаходяться на поточному рахунку зі спеціальним режимом використання, і жодним чином не стосується договірних зобов'язань сторін в частині порядку та строків розрахунків між сторонами та ніяк не впливає на них.

Аналогічний правовий висновок наведено у постановах Верховного суду від 17.04.2018 у справі № 918/1395/18 та від 21.02.2018 у справі № 910/16072/16.

Приймаючи до уваги факт прострочення відповідачем виконання свого зобовязання, дослідивши поданий позивачем розрахунок 3 % річних за період з 26.11.2016 по 25.01.2017, з 27.12.2016 по 26.01.2017, з 26.01.2017 по 28.02.2017, з 28.02.2017 по 15.06.2017, 28.03.2017 по 22.08.2017, з 26.04.2017 по 21.12.2017, з 26.05.2017 по 21.12.2017 у розмірі 287159, 83 грн. та інфляційних втрат у розмірі 635269, 02 грн., судом встановлено правомірність та обґрунтованість нарахованих позивачем сум, а отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача пені за період з 26.11.2016 по 25.01.2017, з 27.12.2016 по 26.01.2017, з 26.01.2017 по 28.02.2017, з 28.02.2017 по 15.06.2017, 28.03.2017 по 22.08.2017, з 26.04.2017 по 21.12.2017, з 26.05.2017 по 21.12.2017 у розмірі 322681, 79 грн., суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Пунктом 8.2. договору сторони передбачили, що у разі прострочення споживачем пункту 6.1. цього договору він зобов'язується сплатити постачальнику пеню у розмірі 21 %, але не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Враховуючи, що відповідач порушив п. 6.1. договору та здійснював оплату за договором несвоєчасно, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені за період з 26.11.2016 по 25.01.2017, з 27.12.2016 по 26.01.2017, з 26.01.2017 по 28.02.2017, з 28.02.2017 по 15.06.2017, 28.03.2017 по 22.08.2017, з 26.04.2017 по 21.12.2017, з 26.05.2017 по 21.12.2017 у розмірі 322681, 79 грн., на предмет відповідності вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 549 ЦК України, ст. 231, 232 ГК України, ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», суд дійшов висновку, що він є обґрунтованими, правомірними та правильно розрахованими.

Водночас, суд зазначає, що у відзиві на позов (вх. № 2154 від 25.01.2019) відповідачем заявлено клопотання про зменшення розміру пені на 100 %, у звязку із значними збитками останнього від надання послуг теплопостачання. Разом з тим, під час судового засідання 08.04.2019 повноважний представник відповідача ОСОБА_1 (довіреність б/н від 01.01.2019) відмовився від вказаного клопотання та зазначив, що вважає його необґрунтованим, оскільки заборгованості відповідач не має, вказав, що вказане клопотання подав інший представник.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Приймаючи до уваги, що повноважний представник відповідача клопотання про зменшення розміру пені на 100 % не підтримав у судовому засіданні, суд знімає його з розгляду.

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пені за період з 26.11.2016 по 25.01.2017, з 27.12.2016 по 26.01.2017, з 26.01.2017 по 28.02.2017, з 28.02.2017 по 15.06.2017, 28.03.2017 по 22.08.2017, з 26.04.2017 по 21.12.2017, з 26.05.2017 по 21.12.2017 у розмірі 322681, 79 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 129 ГПК України та витрати по сплаті судового збору у розмірі 18676, 66 грн. покладає на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Комунального підприємства Чугуївтепло (63503, Харківська область, м. Чугуїв, вул. Гагаріна, 15, ) на користь Публічного акціонерного товариства Національна акціонерна компанія Нафтогаз України (01001, м. Київ, вул. Б. Хмельницького, 6, ) заборгованість у розмірі 1245110, 64 грн., з яких: 322681, 79 грн. пені, 287159, 83 грн. - 3 % річних, 635269, 02 грн. - інфляційні втрати та витрати зі сплати судового збору у розмірі 18676, 66 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України з врахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текс рішення складено та підписано 16.04.2019.

Суддя ОСОБА_2