ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

"15" квітня 2019 р.м. Одеса Справа № 916/230/19

Господарський суд Одеської області у складі судді Щавинської Ю.М.

секретар судового засідання Шейнцис О.О.

при розгляді справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сонячне-Агро" (68535, Одеська область, Тарутинський район, с. Миколаївка, вул. Котовського)

до відповідача: Сardiff Commodities SA (Bahnhofstrasse, 21, 6300 Zug, Switzerland)

про стягнення 5 814,85 доларів США

за участю представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився.

В С Т А Н О В И В:

04.02.2019р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Сонячне-Агро" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Сardiff Commodities SA, в якій просить суд стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 5 814,85 доларів США, а також витрати по сплаті судового збору.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сонячне-Агро" обґрунтовано невиконанням Сardiff Commodities SA укладеного між сторонами контракту № FW-030618RL-1 від 06.03.2018р. в частині оплати залишку поставленої продукції у сумі 5 814,85 доларів США (5% вартості товару).

11.02.2019р. на електрону адресу суду надійшло клопотання представника Сardiff Commodities SA про направлення поштової кореспонденції на ім'я адвоката відповідача на адресу: 01030, м. Київ, вул. Хмельницького Богдана, буд. 52, Бізнес центр "Вектор", офіс 609.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.02.2019р. відкрито провадження у справі № 916/230/19 за правилами спрощеного позовного провадження із призначенням судового засідання для розгляду справи по суті на "13" березня 2019 р. о 10:30.

У судовому засіданні 13.03.2019р. судом оголошено перерву до 15.04.2019р. о 14 год. 00 хв.

Представник позивача у судове засідання, призначене на 15.04.2019р. не з'явився.

Відповідач про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином шляхом надсилання ухвал на адресу представника товариства, зазначену у клопотанні, яке надійшло на електрону адресу суду, у судові засідання не з'явився, про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

При цьому, суд зауважує, що ухвалою про відкриття провадження у справі явка позивача та відповідача у справі була визнана необов'язково.

За змістом ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадках розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення.

Приймаючи до уваги, що ухвали суду позивачем та відповідачем було отримано, про що свідчать наявні в матеріалах справи поштові повідомлення (а.с.35, 36, 40, 41), суд вважає за можливе розглянути справу без участі позивача та відповідача за наявними в ній матеріалами відповідно до п.9 ст.165 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Відповідно до статті 365 Господарського процесуального кодексу України іноземні суб'єкти господарювання мають такі самі процесуальні права і обов'язки, що і суб'єкти господарювання України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно до ст.3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила судочинства, ніж ті, що передбачені цим Кодексом, іншими законами України, застосовуються правила міжнародного договору.

При цьому правовідносини, пов'язані з усіма видами зовнішньоекономічної діяльності в Україні, регулюються положеннями Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", а питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який впливає на виникнення, зміну або припинення правовідносин, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право".

Закон України "Про міжнародне приватне право" (пункт 1 частини 1 статті 1) визначає приватноправові відносини як відносини, які ґрунтуються на засадах юридичної рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності, суб'єктами яких є фізичні та юридичні особи.

Згідно зі статтею 38 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність" спори, що виникають між суб'єктами зовнішньоекономічної діяльності, іноземними суб'єктами господарської діяльності у процесі такої діяльності можуть розглядатися судами України, а також за згодою сторін спору Міжнародним комерційним арбітражним судом та Морською арбітражною комісією при Торгово-промисловій палаті України та іншими органами вирішення спору, якщо це не суперечить чинним законам України або передбачено міжнародними договорами України.

За статтею 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема у випадку, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків виключної підсудності у справах з іноземним елементом, передбачених у статті 77 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.11-16), пунктом 23.1. контракту сторони погодили, що всі спори, які виникають відповідно до цього контракту, передаються на розгляд Господарського суду, за місцем реєстрації продавця.

Враховуючи, що продавець - Товариство з обмеженою відповідальністю "Сонячне-Агро" зареєстрований за адресою: Одеська область, Тарутинський район, с. Миколаївка, вул. Котовського, суд вважає, що спір правомірно передано на розгляд до Господарського суду Одеської області.

Вирішуючи питання щодо права, яке застосовується судом, суд вказує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про міжнародне приватне право" право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про міжнародне приватне право" у випадках, передбачених законом, учасники (учасник) правовідносин можуть самостійно здійснювати вибір права, що підлягає застосуванню до змісту правових відносин.

Відповідно до ст. 43 розділу VI "Колізійні норми щодо договірних зобов'язань" Закону "Про міжнародне приватне право" сторони договору згідно із статтями 5 та 10 цього Закону можуть обрати право, що застосовується до договору, крім випадків, коли вибір права прямо заборонено законами України.

Як вбачається з п. 22.1. контракту, сторони дійшли згоди, що цей контракт укладається, набирає сили, підлягає тлумаченню та виконанню сторонами відповідно до законодавства України.

З огляду на викладене, саме законодавство України підлягає застосуванню до спірних правовідносин.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов'язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов'язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов'язаної сторони виконання її обов'язку. Майнові зобов'язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи, 06.03.2018р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сонячне-Агро" (Продавець) та Сardiff Commodities SA (Покупець) було укладено контракт № FW-030618RL-1 (а.с.11-16), відповідно до умов якого продавець зобов'язався поставити Покупцеві товар у кількості 3000 метричних тон, а Покупець зобов'язався прийняти товар та оплатити вартість прийнятого Товару на умовах, визначених цим Контрактом.

Згідно п. 1.2. контракту датою переходу права власності на Товар від Продавця до Покупця вважається дата оформлення експортної митної декларації (МД).

В пункті 2 контракту сторонами означено, що товаром є пшениця 5-го та 6-го класу, походження Україна, рік врожаю -2018, упаковка - насипом.

Відповідно до п. 6.1. контракту загальна вартість Товару складає 510 000.00 доларів США +/- 3 % в залежності від кількості поставленого Товару.

Пунктами 8.1., 8.2. контракту сторони погодили порядок здійснення платежів для поставок залізничними вагонами та для поставок вантажними автомобілями.

За умовами вказаних пунктів контракту 95% вартості кожної партії товару не менше ніж 500+/-3% метричних тон, навантаженого на залізничні вагони на станції відправлення чи фактично прийнятого в місці поставки, сплачується після надання копій транспортних документів.

Остаточний розрахунок здійснюється з урахуванням кількості Товару, фактично прийнятого в місці призначення чи в місці поставки, після надання завершальних документів (оригіналів або копій). Завершальні документи включають: рахунок-фактуру завірений підписом і печаткою, реєстр відвантажених вагонів завірений підписом і печаткою (реєстр прийнятого товару в місці поставки), акт передачі права власності на оплачувану кількість товару, копію митної декларації з відміткою про перетин товаром кордону, інші документи можуть бути визначені відповідно до інструкції Покупця.

Згідно п. 8.5. контракту всі платежі за цим контрактом мають бути здійснені протягом 3 банківських днів. Операційний відлік вказаного часу розпочинається з 14.00 годин з моменту подачі документів, вказаних в п. 8.1 та п. 8.2, та виникнення зобов'язання зі здійснення таких платежів в робочі та не святкові дні.

10.10.2018р. сторонами по справі було укладено додаткову угоду до контракту №FW-030618RL-1 (а.с.17), згідно з якою сторони домовились закрити контракт на поставленому тоннажі та відповідно викласти п. 3.1. та п.6.1. контракту в наступній редакції: "3.1. 684,10 метричні тони товару", ""6.1. загальна вартість товару 116 297,00 доларів США +/- 3% в залежності від кількості поставленого товару".

Згідно до ст.193 ГК України, яка цілком кореспондується зі ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов контракту, позивачем було відправлено відповідачу пшеницю в кількості 684 100 метричних тон у місце поставки, про що свідчать наявні в матеріалах справи залізничні накладні №40553224 від 17.07.2018р. (а.с.20), №40630980 від 20.07.2018р. (а.с.21) та №40630998 від 20.07.2018р. (а.с.22), а також митна декларація (а.с.18).

Як стверджує позивач, 09.08.2019р. Сardiff Commodities SA було сплачено ТОВ "Сонячне-Агро" 95% відсотків суми поставленого товару у розмірі 110 482,15 доларів США.

При цьому, як свідчать матеріали справи, завершальні документи позивачем були направлені відповідачу поштою 24.01.2019р., а також 28.01.2019р. електронним листом на адресу .

Водночас, за твердженням позивача, незважаючи на здіснення поставки та направлення позивачем завершальних документів, залишок суми поставленого товару у 5% розмірі - 5 814,85 доларів США Сardiff Commodities SA станом на момент подачі позовної заяви сплачено не було. Доказів оплати залишку поставленого товару матеріали справи також не містять

Враховуючи вищезазначене та те, що належних доказів, які б спростовували наявність заборгованості у розмірі 5 814,85 доларів США відповідач, згідно приписів ст.ст. 74, 76-77 ГПК України, суду не надав, та вказана заборгованість підтверджується матеріалами справи, суд вважає позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Сонячне-Агро" цілком обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Приймаючи до уваги задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129,232,233,236-238,240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Сardiff Commodities SA (Bahnhofstrasse, 21, 6300 Zug, Switzerland, реєстраційний номер СН-170.4.014.323-9/а) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сонячне-Агро" (68535, Одеська область, Тарутинський район, с. Миколаївка, вул. Котовського, ) заборгованість у сумі 5 814 /п'ять тисяч вісімсот чотирнадцять/ доларів США 85 центів, та судовий збір у сумі 2 420 /дві тисячі чотириста двадцять/ грн. 43 коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повне рішення складено 22 квітня 2019 р.

Суддя Ю.М. Щавинська