ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" квітня 2019 р. Справа№ 920/710/18

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Тищенко А.І.

Скрипки І.М.

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 16.04.2019,

розглянувши апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України»

на рішення Господарського суду Сумської області від 26.12.2018 (повний текст складено 09.01.2019)

у справі №920/710/18 (суддя Коваленко О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дамиріс»

до Державного підприємства «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України»

про стягнення заборгованості у сумі 381 967 грн. 20 коп. за договором підряду №39 від 05.08.2017, пені в сумі 37 956 грн. 02 коп., штрафу в сумі 19 098 грн. 36 коп., 3% річних в сумі 3 296 грн. 43 коп.

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дамиріс» (далі, позивач або ТОВ «Дамиріс») звернулось до Господарського суду Сумської області з позовом до Державного підприємства «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України» (далі, відповідач або ДП «Дослідне господарство «Правдинське») про стягнення 442 318,01 грн., з яких: 381 967,20 грн. основного боргу, 37 956,02 грн. пені, 19 098,36 грн. штрафу, 3 296,43 грн. - 3% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання щодо повноти та своєчасності оплати за виконані позивачем згідно умов Договору підряду №39 від 05.08.2017 роботи, у зв'язку з чим у нього перед позивачем виникла заборгованість у розмірі 381 967,20 грн.

Крім того, на вказану заборгованість, у зв'язку з простроченням оплати відповідачем обумовлених Договором платежів, позивачем нараховано пеню в сумі 37 956 грн. 02 коп. та 3% річних в сумі 3 296 грн. 43 коп. Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача штраф в сумі 19 098 грн. 36 коп. за невиконання обов'язку щодо прийняття виконаних робіт та підписання Акта приймання-передачі виконаних робіт.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Сумської області від 26.12.2018 у справі №920/710/18 позов задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Державного підприємства «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дамиріс» 381 967 грн. 20 коп. основного боргу, 12 453 грн. 18 коп. пені, 3 296 грн. 43 коп. - 3% річних, 5 965 грн. 75 коп. судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що роботи по Договору були виконані позивачем на загальну суму 381 967 грн. 20 коп., про що зазначено в акті приймання виконаних будівельних робіт за формою №КБ-2в ___ 2017 року, однак відповідачем оплачені не були, заперечень проти якості та обсягу виконаних робіт відповідачем не висловлювалось. Судом встановлено, що моментом початку порушення грошового зобов'язання з боку відповідача є 01.01.2018, а тому вірним було б нарахування пені за загальний період з 01.01.2018 по 01.07.2018, однак, беручи до уваги вимоги статті 237 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача пені підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 12 453 грн. 18 коп. за період, вказаний у позовній заяві, тобто з 26.05.2018 по 01.07.2018. Оскільки матеріалами даної справи підтверджується факт прострочення відповідачем виконання своїх зобов'язань щодо оплати виконаних робіт в передбачений договором строк, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3 296 грн. 43 коп. - 3% річних, нарахованих за період з 26.05.2018 по 07.09.2018, суд визнав правомірними, обґрунтованими і такими, що також підлягають задоволенню. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 19 098 грн. 36 коп. судом відмовлено з огляду на факт належного підписання з боку відповідача акту приймання-передачі виконаних робіт за 2017 рік.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з прийнятим рішенням, Державне підприємство «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Сумської області від 26.12.2018 у справі №920/710/18 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована порушенням судом норм матеріального та процесуального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до наступного:

- при укладенні договору підряду не було дотримано вимог законодавства, а саме положень частини 1 статті 73-2 Господарського кодексу України, оскільки керівником відповідача (Ситником Ю.В.) було вчинене значне господарське зобов'язання без погодження з Національною академією аграрних наук України, отже не відбулось необхідного схвалення договору, тобто договір підряду укладений із перевищенням керівником відповідача своїх повноважень;

- оскільки акти виконаних робіт є невід'ємною частиною договору підряду, всі акти приймання-передачі також є такими, що підписані особою з перевищенням повноважень та не є належними доказами у справі;

- нарахування пені у розмірі 12 453,18 грн. за обставин, коли з відповідача стягнуто основний борг у розмірі 381 967,20 грн. та 3% річних у розмірі 3 296,43 грн., є спробою позивача збільшити свої доходи за рахунок відповідача; такий розмір є надмірним;

- судом першої інстанції безпідставно відмовлено відповідачу у задоволенні його клопотання №310 від 08.11.2018 про призначення у справі будівельно-технічної експертизи.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

14.03.2019 позивач подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, у якому просив суд у її задоволенні відмовити, оскаржене рішення суду залишити без змін. Позивач у відзиві наголошує на наступному: у своїй апеляційній скарзі відповідач не спростував ні аргументів позивача стосовно суті позовних вимог, ні висновків суду першої інстанції; позивачем були виконані підрядні роботи згідно умов договору, водночас заперечення відповідача щодо якості та обсягу робіт були відсутні; відповідач, посилаючись на надмірність суми неустойки, не ставить при цьому питання щодо зменшення вказаного розміру; відмова у задоволенні клопотання про експертизу не є підставою для скасування рішення суду в даній справі; обставини щодо порушення при укладенні договору норм статті 73-2 Господарського кодексу України не були предметом розгляду справи в суді першої інстанції.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України» у справі №920/710/18 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Михальської Ю.Б., суддів: Тищенко А.І., Скрипки І.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.02.2019 у справі №920/710/18 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України» на рішення Господарського суду Сумської області від 26.12.2018 у справі №920/710/18, розгляд апеляційної скарги призначено на 26.03.2019.

19.03.2019 електронною поштою від Товариства з обмеженою відповідальністю «Дамиріс» надійшла заява про участь у судовому засіданні, призначеного на 26.03.2019 о 14 год. 40 хв., в режимі відеоконференції, проведення якої останній просив доручити Господарському суду Харківської області.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.03.2019 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Дамиріс» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено, призначено справу до розгляду в режимі відеоконференції на 26.03.2019, доручено Господарському суду Харківської області забезпечити проведення відеоконференції 26.03.2019 у приміщенні Господарського суду Харківської області.

25.03.2019 представник відповідача подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду клопотання про зупинення провадження у справі №920/710/18 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №922/474/19. В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначив, що ним було подано позов до Господарського суду Харківської області про визнання недійсними ряду договорів підряду, у тому числі і договору підряду №39 від 05.08.2017, який є підставою позову в даній справі. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.02.2019 відкрито провадження у справі №922/474/19 за вказаним позовом. Таким чином, як стверджує відповідач, справи №922/474/19 та №920/710/18 є пов'язаними, оскільки у разі задоволення позовних вимог у справі №922/474/19, такі обставини вплинуть на розгляд даної справи.

Судове засідання, призначене на 26.03.2019, було розпочато у режимі відеоконференції, однак у зв'язку з технічними несправностями не вдалося можливим продовжити розгляд апеляційної скарги у даному судовому засіданні в режимі відео конференції, у зв'язку з чим ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2019 розгляд справи №920/710/18 було відкладено на 16.04.2019.

У судовому засіданні 16.04.2019 судом було розглянуто та відмовлено відповідачу у задоволенні його клопотання про зупинення провадження у справі №920/710/18 до набрання законної сили судовим рішенням у справі №922/474/19, з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у випадку об'єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарському суду слід у кожному конкретному випадку з'ясовувати:

- як пов'язана справа, яка розглядається господарським судом, зі справою, що розглядається іншим судом;

- чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Пов'язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі, в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

Сама по собі взаємопов'язаність двох справ не свідчить про неможливість розгляду та прийняття рішення у справі.

Під неможливістю розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом слід розуміти неможливість для даного господарського спору самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі.

При цьому, вищевказана процесуальна норма прямо встановлює, що суд не може посилатися на об'єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за Договором підряду №39 від 05.08.2017. Отже, предметом доказування у справі №920/710/18 є встановлення факту виконання/невиконання позивачем підрядних робіт та наявності, відповідно, у відповідача зобов'язань з оплати таких робіт.

Предметом спору у справі №922/474/19 за позовом Державного підприємства «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дамиріс» є визнання недійсним, у тому числі, Договору підряду №39 від 05.08.2017. Отже, предметом доказування у справі №922/474/19 є наявність або відсутність законодавчо визначених підстав для визнання недійсним, у тому числі, Договору підряду №39 від 05.08.2017.

Колегія суддів зазначає, що розглядаючи вимогу про стягнення заборгованості за договором підряду №39 від 05.08.2017, суд у будь-якому випадку зобов'язаний дослідити питання щодо належного виконання сторонами умов договору та наявності у позивача права вимоги до відповідача, тобто, встановлення таких обставин входить до предмета доказування у межах вирішення спору у даній справі. Отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, суд не позбавлений можливості досліджувати обставини та оцінювати докази у даній справі, має право та зобов'язаний надати правову оцінку наданим письмовим доказам та самостійно встановити факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги у справі №920/710/18, зокрема, факту виконання/невиконання позивачем підрядних робіт та наявності, відповідно, у відповідача зобов'язань з оплати таких робіт. Також зазначені заперечення не висувались відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що розгляд справи №922/474/19, попри її пов'язаність із даною справою, не є перешкодою для встановлення, з урахуванням вимог статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суттєвих обставин у справі №920/710/18 під час її розгляду господарським судом, а тому відсутні підстави для зупинення провадження у даній справі до вирішення справи №922/474/19.

Судом, при цьому, також взято до уваги ту обставину, що позов про визнання недійсними договорів підряду у справі №922/474/19 було подано до Господарського суду Харківської вже після прийняття оскарженого у даній справі рішення. У випадку задоволення позовних вимог ДП «Дослідне господарство «Правдинське» у межах справи №922/474/19, дана обставина може бути підставою для перегляду рішення суду в даній справі за нововиявленими обставинами.

Явка представників сторін

У судове засідання 16.04.2019 з'явився представник відповідача.

Представник позивача 15.04.2019 подав через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду заяву, у якій просив розглянути справу №920/710/18 без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційної інстанції 26.04.2019 підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, викладених у ній, просив її задовольнити, оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову в позові.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

05 серпня 2017 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Дамиріс» та Державним підприємством «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України" було укладено Договір підряду №39 (далі за текстом - «Договір»), відповідно до умов якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, позивач зобов'язувався виконати обумовлені Договором роботи на об'єкті відповідача - капітальний ремонт експедиції в с. Іванівка, відповідно до кошторисної документації, а відповідач зобов'язувався надати позивачу об'єкт для виконання робіт, передати позивачу затверджену кошторисну документацію, прийняти об'єкт та оплатити роботи.

Відповідно до пункту 2.1. Договору загальна вартість робіт узгоджується сторонами, фіксується у додатку №1 «Договірна ціна» і становить 381 967 грн. 20 коп.

Згідно пункту 2.2. Договору вартість робіт сплачується відповідачем позивачу не пізніше 5 банківських днів після підписання сторонами актів виконаних робіт.

Пунктом 1.6. Договору визначено, що роботи повинно бути виконано протягом 120 робочих днів, відлік строку починається через 7 днів після отримання підрядником об'єкта та відповідної документації.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що виконані згідно з цим Договором роботи позивач здає відповідачу по акту здавання-приймання виконаних робіт по формі КБ-2 та довідкою КБ-3.

Згідно пункту 3.2. Договору роботи вважаються виконаними після підписання сторонами акту здавання-приймання виконаних робіт, який відповідач зобов'язаний підписати протягом 5 робочих днів з моменту надання позивачем акту.

Відповідно до пункту 3.3. Договору мотивована відмова замовника від приймання робіт та підписання акту здавання-приймання робіт підряднику має бути викладена у письмовій формі, зокрема, сторонами складається двосторонній акт з переліком необхідних доробок та термінів їх виконання. Якщо замовник не надає протягом 5 (п'яти) робочих днів письмову відмову від підписання акту здавання-приймання виконаних робіт, роботи вважаються прийнятими в повному обсязі і з належною якістю.

За умовами пункту 4.1. Договору, підрядник зобов'язаний: 1) почати виконання робіт після того, як замовник виконає в сукупності наступні умови: надасть підряднику технічне замовлення та документи, передбачені законодавством; надасть об'єкт для виконання робіт в належному вигляді, а саме: вільним від устаткування та сміття; 2) виконати всі роботи, які визначено у договорі та додатках до нього, в повному обсязі, якісно, у встановлені терміни та з дотриманням дійсних в Україні нормативно технічних документів, вимог охорони навколишнього середовища, норм техніки безпеки, пожежної безпеки, охорони праці; 3) здійснити за взаємною згодою з замовником усі додаткові роботи, що виникнуть у ході виконання основних робіт; 4) забезпечити на об'єкті виконання необхідних заходів з техніки безпеки та пожежної безпеки; 5) повідомляти замовника про готові для прийому обсяги робіт щодо об'єкта і об'єкт в цілому.

Пунктом 4.3. Договору визначено, що замовник зобов'язаний: узгодити з підрядником технічне замовлення та строк його виконання; забезпечити своєчасне передання підрядникові кошторисної документації та об'єкту на час виконання робіт; забезпечити на об'єкті до початку робіт і в період виконання робіт по цьому договору всі необхідні умови та технологічні вимоги для виконання даного виду робіт; надати підряднику можливість доступу на об'єкт для виконання робіт; забезпечити підрядника для виконання робіт водопостачанням та електроенергією; не пізніше 5-ти днів після отримання виконання робіт підрядником підписати акти виконаних робіт та оплатити виконані роботи.

Сторонами підписано договірну ціну до договору (додаток № 1) та локальний кошторис на будівельні роботи №2-1-1.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що наприкінці березня 2018 року завершив виконання обумовлених Договором робіт та надав для підписання відповідачу примірники акта виконаних робіт форма КБ-2, довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, форма КБ-3. Претензій щодо обсягів та якості виконаних робіт від відповідача не надходило. Відповідачем було повернуто по одному примірнику зазначених документів з підписом, посвідченим відбитком печатки керівника ДПДГ «Правдинське» МІП НААН.

З огляду на наявність недоліків документів, а саме, відсутності дати підписання, 16.05.2018 позивач надіслав повторно на адресу відповідача акт приймання виконаних робіт від 26.04.2018 №12, довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 26.04.2018, що підтверджується копією поштового відправлення з описом вкладення та відміткою підприємства поштового зв'язку). Крім того, 26.04.2018 позивачем виконано податкові зобов'язання зі сплати ПДВ, що підтверджується копією податкової накладної від 26.04.2018 №8 та квитанції про отримання податкової накладної органом ДФС. В той же час, зазначене поштове відправлення залишено відповідачем без відповідного реагування, виконані позивачем роботи не оплачені до цього часу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї та заперечень на відзив, заслухавши пояснення представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі статтею 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення (стаття 843 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 853 Цивільного кодексу України замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов'язаний негайно повідомити про це підрядника.

Отже, відповідно до норм чинного законодавства обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника.

Відповідно до частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 05.07.2013 №293 «Про прийняття національного стандарту ДСТУ Б Д.1.1-1:2013» встановлені типові форми документів, необхідних для передання - приймання робіт: 1) «Акт приймання виконаних підрядних робіт» (ф. № КБ-2в); 2) «Довідка про вартість виконаних підрядних робіт» (ф. № КБ-3).

В листі Міністерства регіонального розвитку та будівництва України №12/19-3-9-14-295 від 16.03.10 роз'яснено, що зазначені типові форми підлягають обов'язковому застосуванню при проведенні взаєморозрахунків за виконані роботи між замовниками та виконавцями робіт з будівництва, що здійснюється за рахунок бюджетних коштів та коштів підприємств, установ і організацій державної власності.

Вказані документи в силу вимог законодавства повинні містити інформацію про вартість виконаних робіт, зданих замовнику, а також про витрати, пов'язані з виконанням цього обсягу робіт.

Таким чином, виходячи з аналізу наведених норм, виконання підрядних робіт оформлюється сторонами шляхом підписання документів, які підтверджують факт виконаних, прийнятих та оплачених робіт.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного суду від 03.10.2018 у справі №922/509/17.

Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими. Відповідно до норм чинного законодавства підрядник не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акта виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови від підписання акта. У свою чергу, обов'язок прийняти виконані роботи, а у випадку виявлення недоліків робіт негайно про них заявити (у тому числі шляхом мотивованої відмови від підписання акта виконаних робіт) законом покладений саме на замовника. Відмова замовника від підписання акта виконаних робіт за договором підряду за відсутності своєчасно наданих зауважень до виконаних робіт не звільняє відповідача від покладених на нього обов'язків прийняти та оплатити роботи за ціною погодженою ним у договорі (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України від 06.08.2018 у справі №911/662/17).

У матеріалах справи наявні копії акту приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в та довідки про вартість виконаних будівельних робіт КБ-3 за ____2017 року на суму 381 967,20 грн., що підписані сторонами, підписи скріплені печатками підприємств. Вказані акт та довідка не містять дати їх підписання.

З матеріалів справи вбачається, що 16.05.2018 позивач листом за вих. № 16/05-01 надіслав відповідачу для підписання акт приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в та довідку про вартість виконаних будівельних робіт КБ-3 на суму 381 967,20 грн. від 26.04.2018 (опис вкладення до цінного листа від 16.05.2018, фіскальний чек № 0062 від 16.05.2018).

Як пояснює позивач у позовній заяві, підписані сторонами акт та довідка містили недоліки (відсутність дати підписання), тому позивач надіслав повторно на адресу відповідача акт приймання виконаних робіт від 26 квітня 2018 року №1 та довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати від 26 квітня 2018 року. Згідно з інформацією з сайту https://ukrposhta.ua/ (відстеження поштових відправлень), лист від 16.05.2018 отриманий відповідачем 18.05.2018.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства. За приписами ст. 4 даного Закону, одним із принципів бухгалтерського обліку є превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

В силу приписів статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені. Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Згідно з п.п. 2.1, 2.4, 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою.

Порушення правил оформлення первинних документів не спричиняє їх недійсність, але безпосередньо впливає на можливість доведення стороною обставин, на підтвердження яких вона подала відповідні документи.

Відповідальність та контроль за дотриманням порядку зберігання печаток і штампів, а також законністю користування ними покладається на керівників підприємств. Відтиском печатки засвідчується, серед іншого, також справжність підпису її власника. Порядок використання печатки встановлюється її власником самостійно, власник на свій розсуд розпоряджається печаткою, а також самостійно відповідає за її збереження.

Судом встановлено, що сторонами підписано акт приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в на загальну суму 381 967,20 грн. за ____ 2017 року та довідку про вартість виконаних будівельних робіт КБ-3. Підписи скріплені печатками підприємств.

Таким чином відповідач, підписуючи акт та довідку, скріплюючи їх печаткою, погодився з об'ємом та вартістю робіт, виконаних позивачем за договором.

При цьому у відзиві на позовну заяву сам відповідач в обґрунтування своїх заперечень проти вимог позивача в частині стягнення штрафу за непідписання акту зазначає, що на документах, копії яких додані до позовної заяви, містяться відтиски печаток сторін та підписи уповноважених осіб. Замовник виконав свій обов'язок щодо підписання наданого йому підрядником акту приймання - передачі виконаних робіт (том 1, а.с. 93).

У пункті 2.1. Договору сторони визначили, що вартість робіт становить 381 967,20 грн.

Відповідно до акту приймання виконаних будівельних робіт, їх вартість складає 381 967,20 грн., що не перевищує погоджену сторонами у договорі ціну робіт.

Підписуючи акт виконаних підрядних робіт, претензій стосовно невиконання чи неналежного виконання позивачем робіт, вказаних у акті, відповідачем не пред'являлось, в тому числі стосовно обсягів виконаних робіт, ціни, недоліків у проведенні капітального будівництва. Докази пред'явлення претензій відсутні в матеріалах справи.

Також відповідач не висловив будь-яких заперечень після отримання відповідних актів та довідки повторно 18.05.2018, а як уже зазначалося вище, згідно умов пункту 3.3. Договору якщо замовник не надає протягом 5 (п'яти) робочих днів письмову відмову від підписання акту здавання-приймання виконаних робіт, роботи вважаються прийнятими в повному обсязі і з належною якістю.

Згідно зі статтями 526, 629 Цивільного кодексу України, статтею 193 Господарського кодексу України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов'язання не допускається; договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідач не подав доказів оплати виконаних робіт в сумі 381 967,20 грн.

Водночас, щодо строку настання виконання зобов'язань відповідачем з оплати робіт згідно умов Договору підряду, колегія суддів вважає, що кінцевим строком оплати згідно пункту 2.2. Договору є 25.05.2018 (п'ять банківських днів з моменту отримання відповідачем актів від 26.04.2018).

Посилання суду першої інстанції в оскарженому рішенні на те, що такий строк настав 01.01.2018, адже датою підписання акту приймання виконаних будівельних робіт ____2017 року слід вважати останній календарний день 2017 року - тобто 31.12.2017, колегія суддів вважає такими, що ґрунтуються на вільному тлумаченні місцевим господарським судом умов договору, оскільки акт 2017 року не містить дати його підписання, а відтак лише з дати отримання позивачем акту від 26.04.2018 (18.05.2018) можна обрахувати строк настання у відповідача згідно пункту 2.2. Договору обов'язку щодо оплати виконаних позивачем підрядних робіт.

Враховуючи викладені обставини, оскільки факт виконання позивачем робіт за договором підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт, відповідачем не подано належних та допустимих доказів на підтвердження пред'явлення позивачу претензій стосовно неналежного виконання робіт, в тому числі стосовно обсягів виконаних робіт, ціни, якості, доказів оплати виконаних робіт, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача 381 967,20 грн. заборгованості за виконані роботи.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки матеріалами справи підтверджується факт прострочення виконання грошового зобов'язання відповідача з оплати 381 967,20 грн. боргу за договором підряду, позивачем правомірно були нараховані до стягнення відповідачу 3% річних в сумі 3 296,43 грн. за період з 26.05.2018 по 07.09.2018, виходячи з суми боргу в розмірі 381 967,20 грн.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Приписами статті 230 Господарського кодексу України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.

Відповідно до статті 231 Господарського кодексу України законом щодо окремих видів зобов'язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається. У разі якщо порушено господарське зобов'язання, в якому хоча б одна сторона є суб'єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов'язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов'язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов'язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов'язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобов'язань, зазначених у частині другій цієї статті.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України, визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов'язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов'язання мало бути виконано.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період за який сплачується пеня.

Згідно з пунктом 5.2. Договору, при простроченні розрахунку за виконані роботи замовник сплачує підрядникові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Колегія суддів, перевіривши розрахунок пені, погоджується із висновками суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог у цій частині на суму 12 453,18 грн.

Враховуючи факт невиконання відповідачем умов договору щодо своєчасної оплати виконаних робіт, оскільки право позивача щодо стягнення з відповідача 3% річних, пені передбачене діючим законодавством України та умовами укладеного між сторонами договору, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про стягнення з відповідача 3% річних в сумі 3 296,43 грн. та пені в сумі 12 453,18 грн.

Згідно з пунктом 5.4. Договору за невиконання обов'язку щодо прийняття виконаних робіт та підписання акта приймання-передачі виконаних робіт замовник сплачує підряднику штраф у розмірі 5 (п'ять) відсотків від суми договору.

Позивачем відповідачу нарахований штраф в сумі 19 098 грн. 36 коп. за непідписання акту КБ-2в від 26.04.2018, що був надісланий відповідачу повторно.

Однак, як встановлено судом, відповідачем були прийняті виконані позивачем роботи, акт приймання виконаних будівельних робіт ____2017 року з боку відповідача підписаний, а відтак підстави для стягнення з нього штрафу на підставі пункту 5.4. Договору відсутні.

Позивач у позові також просив суд стягнути з відповідача на свою користь 22 115,90 грн. витрат на правничу допомогу.

Однак, як вірно встановив суд першої інстанції, позивачем не подано належних доказів в обґрунтування заявленого клопотання про покладення на відповідача витрат на правову допомогу, у зв'язку з чим суд правомірно відмовив у їх стягненні з відповідача та відмовив у задоволенні позову в цій частині.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов'язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Мотиви прийняття або відхилення аргументів, викладених відповідачем в апеляційній скарзі

В апеляційній скарзі відповідач наголошує на тому, що при укладенні договору підряду не було дотримано вимог законодавства, а саме положень частини 1 статті 73-2 Господарського кодексу України.

Так, згідно частини 1 статті 73-2 Господарського кодексу України значним господарським зобов'язанням державного унітарного підприємства визнається господарське зобов'язання, що вчиняється державним унітарним підприємством, якщо ринкова вартість майна, робіт, послуг, що є його предметом, становить 10 і більше відсотків вартості активів державного унітарного підприємства, за даними останньої річної фінансової звітності. Статутом державного унітарного підприємства можуть бути визначені додаткові критерії для віднесення господарського зобов'язання до значного господарського зобов'язання. Значне господарське зобов'язання підлягає погодженню наглядовою радою державного унітарного підприємства або, у випадках, передбачених законом, органом, до сфери управління якого відноситься державне унітарне підприємство, в порядку, передбаченому цією статтею.

Відповідач наголошує, що відповідно до пункту 3.1. Статуту ДП «Дослідне господарство «Правдинське» є державним комерційним унітарним підприємством, що діє на основі державної форми власності як самостійний суб'єкт господарювання. Водночас, відповідно до балансу (звіту про фінансовий стан) ДП «Дослідне господарство «Правдинське», яка додана до апеляційної скарги, на початок звітного періоду 01.01.2017 баланс підприємства складає 31 105 000,00 грн.

Отже, як стверджує скаржник, керівником відповідача (Ситником Ю.В.) було вчинене значне господарське зобов'язання (укладено договір підряду) без погодження з Національною академією аграрних наук України, тобто не відбулось необхідного схвалення договору, а договір підряду, відповідно, укладений із перевищенням керівником відповідача своїх повноважень. З огляду на це, оскільки акти виконаних робіт є невід'ємною частиною договору підряду і також були підписані колишнім керівником відповідача, останні також є такими, що підписані особою з перевищенням повноважень та не є належними доказами у справі.

Вказані доводи не приймаються колегією суддів до уваги з огляду на те, що не входять до предмету доказування у даній справі, а відповідач під час розгляду справи в суді першої інстанції жодного разу не посилався на укладення договору керівником відповідача із перевищенням повноважень як на підставу своїх заперечень проти позову.

Дані обставини, як вбачається із доданої відповідачем до клопотання про зупинення провадження у справі копії позову заявлені ДП «Дослідне господарство «Правдинське» як підстава для визнання недійсними договорів підряду, у тому числі договору підряду №39 від 05.08.2017, у справі №922/474/19. При цьому, як уже зазначалося судом вище, у випадку задоволення позовних вимог ДП «Дослідне господарство «Правдинське» у справі №922/474/19, дана обставина може бути підставою для перегляду рішення суду в даній справі за нововиявленими обставинами.

Також колегія суддів наголошує, що за змістом пункту 6 частини 2 статті 258 Господарського процесуального кодексу України в апеляційній скарзі мають бути зазначені, у випадку їх наявності, нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обґрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції.

Відповідачем до апеляційної скарги додана, зокрема, копія балансу (звіту про фінансовий стан) ДП «Дослідне господарство «Правдинське» на підтвердження доводів апеляційної скарги щодо перевищення керівником відповідача повноважень при укладенні значного господарського зобов'язання.

Відповідно до частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об'єктивно не залежали від нього.

Однак відповідач ні в апеляційній скарзі, ні у заяві від 18.02.2019 про усунення недоліків апеляційної скарги (надійшла до суду 20.02.2019) не обґрунтував поважності причин неподання такого доказу до суду першої інстанції, а лише зазначив обставини, на підтвердження чого такий доказ поданий.

Стосовно доводів апеляційної скарги відповідача про те, що нарахування пені у розмірі 12 453,18 грн. за обставин, коли з відповідача стягнуто основний борг у розмірі 381 967,20 грн. та 3% річних у розмірі 3 296,43 грн., є спробою позивача збільшити свої доходи за рахунок відповідача, а розмір пені є надмірним, колегія суддів зазначає, що такі доводи є безпідставними, оскільки пеня нарахована позивачем відповідачу у відповідності до умов пункту 5.2. Договору та норм чинного законодавства. При цьому відповідачем у апеляційній скарзі не ставиться питання щодо зменшення розміру неустойки, таке клопотання не порушувалось і під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Заперечення скаржника із приводу того, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено відповідачу у задоволенні його клопотання №310 від 08.11.2018 про призначення у справі будівельно-технічної експертизи також не приймаються судом до уваги, оскільки, як встановлено судом, підписуючи акт виконаних підрядних робіт ____2017 року, претензій стосовно невиконання чи неналежного виконання позивачем робіт, вказаних у акті, відповідачем не пред'являлось, в тому числі стосовно обсягів виконаних робіт, ціни, недоліків у проведенні капітального будівництва. Також відповідач не висловлював будь-яких заперечень після отримання відповідних актів та довідки повторно 18.05.2018, які ідентичні підписаними, а як уже зазначалося вище, згідно умов пункту 3.3. Договору якщо замовник не надає протягом 5 (п'яти) робочих днів письмову відмову від підписання акту здавання-приймання виконаних робіт, роботи вважаються прийнятими в повному обсязі і з належною якістю.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Доводи апеляційної скарги відповідача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції. Скаржником не надано суду доказів, які б свідчили про необґрунтованість позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга відповідача є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство «Правдинське» Миронівського інституту пшениці імені В.М. Ремесла Національної академії аграрних наук України» на рішення Господарського суду Сумської області від 26.12.2018 у справі №920/710/18 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Сумської області від 26.12.2018 у справі №920/710/18 залишити без змін.

Матеріали справи №920/710/18 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 18.04.2019.

Головуючий суддя Ю.Б.Михальська

Судді А.І. Тищенко

І.М. Скрипка