ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2019 року           м. Черкаси справа № 925/164/19

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Буднік А.М., за участі представників сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Промагролізинг-Україна" (м. Київ) до товариства з обмеженою відповідальністю "Чорнобайпродсервіс" (смт. Чорнобай, Черкаська область) про стягнення 78 660,97 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Заявлено позов про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 78 660,97 грн., з яких: 49 933,35 додаткова винагорода у вигляді відсотків, 18 718,85 грн. пені, 1 889,04 грн. як 3 % річних, 8 119,73 грн. інфляційних втрат на підставі договору фінансового лізингу № 77/10Л від 28.10.2015, укладеного між сторонами.

Справа розглядається за правилами загального позовного провадження.

Представники сторін в судове засідання на розгляд справи по суті також не з'явились, явка судом визнавалась не обов'язковою. Примирення сторін не відбулося, заяви про відмову від позову суду не подано, заперечень проти позову відповідачем суду не направлено.

Суд вважає можливим розглядати справу за відсутності представників обох сторін за наявними у справі документами.

В судовому засіданні 03.04.2019 в порядку ст. 240 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

У відповідності до ст. 13, 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з такого:

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов'язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як вбачається з матеріалів справи 28.10.2015 між товариством з обмеженою відповідальністю "Промагролізинг Україна (далі - Лізингодавець, позивач по справі) та товариством з обмеженою відповідальністю "Чорнобайпродсервіс" (далі- Лізінгоодержувач, відповідач по справі) укладено договір фінансового лізингу № 77/10Л (а.с. 60-68), у відповідності до якого Лізингодавець передає Лізингоодержувачу на умовах лізингу у строкове платне володіння та користування з правом викупу майно, найменування, кількісні та якісні характеристики якого визначені у додатку № 1 "Специфікація" до даного договору, а Лізингоодержувач зобов'язався прийняти об'єкт лізингу у володіння та користування на строк, зазначений в п. 3.2. договору та здійснювати лізингові платежі на умовах даного договору ( п. 1.1. договору).

Об'єктом лізингу згідно Специфікації до договору (а.с. 69) є Трактор "Беларус-320.4" (База машини навантажувальної "МП-320) без пневмосистеми, ЗИП в комплекті вартістю 240 000,00 грн., а також обладнання навантажувальне ПО 40000010 вартістю 72000,00 грн. та 210-4235010 вантаж додатковий вартістю 8000,00 грн.

Доказів нікчемності, про визнання недійсним чи розірвання договору фінансового лізингу № 77/10Л від 28.10.2015, яким обґрунтовано позовні вимоги, сторонами у справу не подано.

У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Аналогічне визначення договору лізингу міститься і у ст. 1 Закону України "Про фінансовий лізинг".

Відносини, що виникають у зв'язку з договором лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку та Законом України "Про фінансовий лізинг" (ч. 2 ст. 806 ЦК України та ч. 1 ст. 2 Закону).

За договором лізингу майновий інтерес лізингодавця полягає у розміщенні та майбутньому поверненні з прибутком грошових коштів, а майновий інтерес лізингоодержувача - в можливості користуватися та придбати предмет лізингу у власність.

Отже, договір фінансового лізингу поєднує в собі, зокрема, елементи договорів оренди та купівлі-продажу.

Згідно зі ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом та інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу.

Статтею 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару, встановлену в договорі. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Згідно з ст. 697 ЦК України договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин.

Загальна договірна ціна об'єкту лізингу складає 320 000 (триста двадцять тисяч) гривень 00 коп. з ПДВ ( п. 1.2. договору та Специфікація до договору).

Відповідно до п. 5.1 договору до лізингового платежу за цим договором згідно Додатку №3 Графіку лізингових платежів входить: викупна вартість об'єкту лізингу - 320 000 (триста двадцяти тисяч ) гривень 00 коп., винагорода Лізингодавця у вигляді відсотків 55 541 (п'ятдесят п'ять тисяч п'ятсот сорок одна) гривня 27 коп., інші витрати Лізингодавця - 19 200 (дев'ятнадцять тисяч двісті ) гривень 00 коп.

Додатковою угодою № 1 (а.с. 73) сторони внесли зміни в п. 5.1. договору та виклали його в наступній редакції:

"До лізингового платежу за цим договором згідно Додатку №3 Графіку лізингових платежів входить: викупна вартість об'єкту лізингу - 320 000 (триста двадцяти тисяч ) гривень 00 коп., винагорода Лізингодавця у вигляді відсотків 51 800 (п'ятдесят одна тисяча вісімсот) гривень 02 коп., інші витрати Лізингодавця - 19 200 (дев'ятнадцять тисяч двісті ) гривень 00 коп..

Також сторони внесли зміни до графіку сплати лізингових платежів і виклали його в новій редакції (а.с. 74-74).

За умовами договору Лізингоодержувач у строк до "04" грудня 2015 року сплачує в безготівковій формі на рахунок Лізингодавця авансовий платіж, визначений у Додатку №3 Графік лізингових платежів, що є невід'ємною частиною даного договору (п. 5.2 договору).

Лізингові платежі вносяться Лізингоодержувачем в безготівковій формі у розмірі та в строки, вказані у Додатку №3 до договору (п. 5.3 договору).

Згідно з п. 4.1 договору передача об'єкта лізингу здійснюється протягом 5 календарних днів після надходження на рахунок Лізингодавця авансового платежу за умови фактичної наявності об'єкта лізингу на складі Лізингодавця.

Відповідно до акту приймання - передачі об'єкта лізингу від 04 грудня 2015 року (а.с. 76) Лізингодавець передав, а Лізингоодержувач прийняв у строкове платне володіння та користування з правом викупу трактор "Беларус-320.4" (База машини навантажувальної "МП-320) без пневносистеми, ЗИП в комплекті, обладнання навантажувальне ПО40000010, 210-4235010 вантаж додатковий.

Вказаним актом сторони засвідчили, що лізингове майно є технічно справним, повністю укомплектованим та таким, що відповідає техніко-економічним характеристикам. З моменту підписання акта відповідач прийняв на себе відповідальність за збереження об'єкта лізингу та щодо попередження втрати чи пошкодження об'єкта лізингу.

Доказів про повернення лізингового майна позивачу через його неможливість використання за призначенням чи з інших причин відповідачем у справу не подано.

Статтею 16 Закону України Про фінансовий лізинг передбачено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором.

Згідно з останнім погодженим сторонами графіком сплати лізингових платежів (а.с. 74-75), щомісячний лізинговий платіж за загальним правилом сплачується до 04 числа кожного поточного місяця, починаючи з січня 2016 року по 04 грудня 2018 року (додаток №3 до договору фінансового лізингу).

В п. 4.7. договору передбачено, що підписання акту приймання передачі підтверджує комплектність об'єкта лізингу та його відповідність техніко - економічним характеристикам.

З дати приймання об'єкта лізингу Лізингоодержувач відмовляється від будь-яких прямих чи непрямих претензій до Лізингодавця з приводу якості Об'єкта лізингу (п. 4.9.).

Згідно п. 4.8. договору після підписання акту приймання-передачі ризик випадкової втрати, пошкодження чи загибелі об'єкта лізингу в непокритій страховими випадками частині покладається на відповідача.

З доводів позивача вбачається, що відповідачем сплачено лізингових платежів в загальному розмірі 394 741,27 грн. (що відповідає повній сумі лізингових платежів згідно первісного графіку лізингових платежів (а.с. 71). Однак відповідач систематично допускав прострочення сплати платежів за договором (розрахунок простроченої заборгованості а.с. 12-17), що є порушенням п. 7.2.8 договору в якому Лізингоодержувач зобов'язався своєчасно вносити лізингові платежі згідно Додатку № 3 до даного договору.

Відповідно до п. 8.5 договору, у випадку виникнення заборгованості по сплаті лізингових платежів перед Лізингодавцем, Лізингоодержувач зобов'язаний сплатити Лізингодавцю у відповідності до п. 5.7. цього договору суму винагороди у вигляді відсотків у подвійному розмірі протягом всього строку прострочки, виходячи з розміру винагороди Лізингодавця у вигляді відсотків в періоді в якому допущено таке прострочення по першій вимозі останнього протягом 5 банківських днів з дати отримання такої вимоги.

Згідно первісного графіку лізингових платежів сума винагороди позивача у вигляді відсотків становить 55 541,27 грн., а згідно додаткової угоди № 1 її розмір зменшено до 51 800,00 грн. (а.с. 73).

Станом на грудень 2018 позивач нарахував відповідачу суму винагороди Лізингодавця у вигляді відсотків в подвійному розмірі, що становить 49 933,35 грн. за прострочення внесення лізингових платежів. Також нараховано пеню в розмірі 18 635,09 грн.

14.12.2018 позивачем на адресу відповідача було направлено претензію № 1035 ( а.с. 106-107) з вимогою сплатити заборгованість в сумі 80 701,86 грн. протягом 5 (п'яти) днів з дати отримання цієї претензії, до якої віднесено також і додаткову винагороду позивача у вигляді відсотків на суму 49 933,35 грн. та пеню у розмірі 18 635,09 грн.

Відповіді на претензію відповідач позивачу не направив, кошти не сплатив, з чого і виник спір.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно п. 5.7. договору у разі прострочення сплати Лізингоодержувачем лізингових платежів більше ніж на п'ять календарних днів сума винагороди Лізингодавця у вигляді відсотків за Договором, підлягає сплаті у подвійному розмірі, протягом всього строку прострочки, виходячи з розміру винагороди Лізингодавця у вигляді відсотків в періоді в якому допущено таке прострочення.

Доказів про відсутність фактів прострочення сплати лізингових платежів за визначений позивачем період у розрахунках відповідач суду не подав. Доказів проведення розрахунку за позовними вимогами відповідачем також не надано.

Таким чином з відповідача на корисить позивача підлягає примусовому стягненню 49 933,35 грн. додаткової винагороди у вигляді подвійного розміру відсотків, визначених п. 5.7. договору (розрахунок а.с. 12-17).

Позивач також просить суд стягнути з відповідача 18 718,85 грн. пені у відповідності до п. 8.4. договору, в якому сторони погодили, що нарахування пені за даним договором не обмежується шестимісячним строком її нарахування. У разі прострочення сплати Сублізингоодержувачем сублізингових платежів, а також усіх платежів, які належать до сплати Сублізингоодержувачем згідно до даного договору та чинного законодавства, Сублізингодавець має право стягнути з Сублізингоодержувача пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від непогашеної заборгованості по лізингових платежах та/або інших платежах за кожний день прострочки за весь період часу протягом якого не виконано зобов'язання зі сплати по день фактичної оплати.

Сторонами не заперечно, що у даному пункті договору мова йде саме про сторони договору, якими є учасники справи, оскільки договором не визначено ніяких інших сторін у вигляді Сублізингоодержувача та Сублізингодавця, які б відрізнялися від позивача та відповідача у справі як Лізингодавця та Лізингоодержувача.

Розрахунок пені зроблено вірно у розмірі подвійної облікової ставки НБУ що діяв у період прострочення, у відповідності до умов п. 8.4. договору (а.с. 18-35).

Крім того, відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача за прострочення розрахунків за договором також і 1 889,04 грн. як 3 % річних (а.с. 36-45) та 8119,73 грн. інфляційних втрат (а.с. 46-57).

Розрахунки цих нарахувань є вірними та проведеними позивачем у відповідності до умов договору та правовідносин сторін.

Відповідач ніяких заперечень проти розрахунків позивача за позовними вимогами суду не направив, власних контрозрахунків не надав.

У відповідності до ст. 526 ЦК та 193 ГК зобов'язання повинні виконуватися належним чином та у відповідності до умов укладеного між сторонами договору. За порушення зобов"язання настає відповідальність, передбачена законом чи договором.

Доказів проведення розрахунку за позовними вимогами відповідачем у справу не подано, тому до примусового стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 49 933,35 грн. додаткової винагороди у вигляді відсотків, 18 718,85 грн. пені, 1 889,04 грн. як 3 % річних, 8 119,73 грн. інфляційних втрат за прострочення розрахунків на підставі договору фінансового лізингу № 77/10Л від 28.10.2015 за період з грудня 2015 по грудень 2018 років.

Відповідно до ст. 129 ГПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1 921,00 грн., оскільки позов задоволено повністю.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Чорнобайпродсервіс" (ідентифікаційний код 35675002, смт. Чорнобай, Черкаська область, вул. Шевченка, 274 корпус 5) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Промагролізинг-Україна" (ідентифікаційний код 37768114, м. Київ, вул. Олександра Пироговського, 19 корпус 4 приміщення 84) ---- 49 933,35 грн. додаткової винагороди у вигляді відсотків, 18 718,85 грн. пені, 1 889,04 грн. як 3 % річних, 8 119,73 грн. інфляційних втрат на підставі договору фінансового лізингу № 77/10Л від 28.10.2015.

Наказ видати.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 14 квітня 2019

Суддя                                                                                           Н.М. Спаських