ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2019 року м. ОдесаСправа № 916/3870/15
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: С.І. Колоколов,

Суддів: Г.П. Разюк, Я.Ф. Савицький

секретар судового засідання: Федорончук Д.О.

за участю представників сторін:

від позивача - Сидоров О.В., довіреність № 23-9/5, дата видачі : 14.01.2019р.;

від відповідача - Парапан Є.В., ордер ОД № 346574, дата видачі : 11.04.2019р.

;від третьої особи - Горяча К.І., довіреність № 308/вих, дата видачі : 28.12.2018р.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Сервіс"

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 21 лютого 2019 про відмову у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами

у справі № 916/3870/15

за позовом Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Сервіс"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Одеської міської ради

про стягнення 1 170 274,19 грн.

головуючий суддя: Малярчук І.А.

місце прийняття ухвали: Господарський суд Одеської області

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

В судовому засіданні 18.04.2019р. згідно ст. 233 ГПК України оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року Державне підприємство "Одеський морський торговельний порт" звернулось до Господарського суду Одеської області із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Сервіс" про стягнення (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) 1 170 274,19 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 22.02.2016р., залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 27.04.2016р., у задоволенні позову відмовлено повністю.

Постановою Вищого господарського суду України від 03.08.2016р. рішення Господарського суду Одеської області від 22.02.2016р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 27.04.2016р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

При новому розгляді, рішенням Господарського суду Одеської області від 31.10.2016р., залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 18.04.2017р., в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Вищого господарського суду України від 01.08.2017р. постанову Одеського апеляційного господарського суду від 18.04.2017р. у справі №916/3870/15 та рішення Господарського суду Одеської області від 31.10.2016р. скасовано, справу направлено на новий розгляд до Господарського суду Одеської області.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.11.2017р. позовні вимоги Державного підприємства "Одеський морський торговельний порт" задоволено, стягнуто з відповідача збитки у розмірі 1 170 274,19 грн.

Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 01.02.2018р. вказане рішення господарського суду залишено без змін.

Постановою Касаційного господарського суду у складі ВС від 22.05.2018р. рішення Господарського суду Одеської області від 07.11.2017р. та постанову Одеського апеляційного господарського суду від 01.02.2018р. у справі №916/3870/15 залишено без змін.

19.12.2018 до Господарського суду Одеської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Сервіс" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Одеської області від 07.11.2017р. у справі № 916/3870/15, в якій заявник просив дане судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Здійснити поворот виконання рішення Господарського суду Одеської області від 07.11.2017р. у справі №916/3870/15.

В якості нововиявленої обставини відповідач зазначив висновки Касаційного господарського суду у складі ВС, викладені в постанові від 20.11.2018 р. у справі № 916/647/18 за позовом ТОВ „Євро Сервіс" до ДП „ОМТП", ОМР про визнання права користування земельною ділянкою, шляхом поділу земельної ділянки між власниками нежитлових будівель з підстав набуття права користування земельною ділянкою та зобов'язання виконати певні дії, в якій ВС при дослідженні факту виникнення права користування земельною ділянкою розміром 0,3777 га, розташованої у м. Одесі, вул. Дача Ковалевського, 16, доходить висновків що: відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України суди підставно врахували встановлені у справі № 916/3870/15 обставини, що ОМР не приймалось жодних рішень ні щодо надання ПНВК „Хабад" (попередній власник нерухомого майна) або позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність/користування земельної ділянки, розташованої під відчуженими раніше нежитловими приміщеннями, ні щодо затвердження такої документації та відведення земельної ділянки у власність/користування. На підтвердження наведеного ВС відхиляє як необґрунтовані доводи скаржника (п.13) з посиланням на висновки ВС у зазначеній справі про те, що у позивача з часу придбання майна виникло право користування земельною ділянкою, на якій воно розміщено. Звідси заявник робить висновок, що господарськими судами у справі № 916/647/18 було встановлено, що у НВК „Хабад" взагалі і не могло виникнути право користування земельною ділянкою.

Отже, посилання у рішенні Господарського суду Одеської області від 07.11.2017 р. щодо виникнення права користування у ТОВ „Євро Сервіс" земельною ділянкою розміром 0,3777 га, є недоречним, оскільки таке право у товариства може виникнути за умови наявності права у попереднього відчуджувача - ОП НВК „Хабад".

Наразі, як було встановлено господарськими судами у справі №916/647/18 у ОП НВК „Хабад" не виникло право користування спірною земельною діяльною, тому і у ТОВ „Євро Сервіс" таке право не могло виникнути. Дані обставини і є новоявленими, вони існували на момент прийняття рішення від 07.11.17 р. та не були відомими ні суду ні ТОВ „Євро Сервіс", однак впливають на правильне вирішення господарської справи №916/3870/15.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.02.2019р. у справі №916/3870/15 (суддя Малярчук І.А.) відмовлено в задоволенні заяви ТОВ "Євро Сервіс" про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Господарського суду Одеської області від 07.11.2017р. у справі №916/3870/15. Залишено в силі рішення Господарського суду Одеської області від 07.11.2017р. у справі №916/3870/15.

Ухвала суду мотивована тим, що вказана заявником нововиявлена обставина щодо встановлення відсутності у ТОВ "Євро Сервіс" права користування земельною ділянкою площею 0,3777 га в м. Одесі, по вул. Дача Ковалевського,16, не є нововиявленою обставиною, а, отже, не є підставою для перегляду рішення Господарського суду Одеської області від 07.11.2017р. у справі №916/3870/15 за нововиявленими обставинами і є підставою для відмови в задоволенні відповідної заяви відповідача.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ТОВ "Євро Сервіс" звернулось з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву ТОВ "Євро Сервіс" про перегляд рішення Господарського суду Одеської області від 07.11.2017р. по справі №916/3870/15. Здійснити поворот виконання рішення Господарського суду Одеської області від 07.11.2017р. по справі №916/3870/15, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи.

Так, скаржник зазначає, що господарським судом не було взято до уваги той факт, що розмір земельної ділянки, а саме 0,3777 га був визначений самим ДП «ОМТП». Касаційний господарський суд у складі ВС в своїй постанові від 20.11.2018р. по справі №916/647/18 наголосив, що у ТОВ «Євро Сервіс» не виникло право користування (навіть фактичне) відповідною земельною ділянкою. Тобто, стягнення збитків за користування земельною ділянкою саме таким розміром є незаконним.

Саме на цей факт ТОВ «Євро Сервіс» посилалось, як на нововиявлену обставину, але господарським судом в оскаржуваній ухвалі не було надано жодного аргументу щодо визначення розміру земельної ділянки.

На думку скаржника, неповне дослідження розміру земельної ділянки спричинило постановлення ухвали з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просив залишити оскаржувану ухвалу суду без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповіді на відзив від 17.04.2019р. відповідач просив задовольнити апеляційну скаргу ТОВ «Євро Сервіс» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.02.2019р. у справі №916/3870/15.

У судовому засіданні 18.04.2019 представники позивача та третьої особи проти задоволення апеляційної скарги заперечували; представник відповідача доводи апеляційної скарги підтримав в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив на неї, відповідь на відзив, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи п. 1 ч. 2 ст. 320 ГПК України).

За приписами ч. 4 ст. 320 ГПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин.

До нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду справи про банкрутство. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи, по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи, по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти покладені в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами.

Крім того, однією з умов перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами на підставі ст. 320 ГПК України є істотність цих обставин для вирішення спору. Тому результат перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами залежить від того, чи спростовують ці обставини факти, які було покладено в основу судового рішення.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.11.2017р. у справі №916/3870/15, переглянути яке за нововиявленими обставинами просив відповідач, встановлено фактичне використання ТОВ „Євро Сервіс" земельною ділянкою відповідно без оформлених на то правовстановлюючих документів, і саме безпосередньо за такої обставини стягнуто з відповідача суму збитків, фактично понесених портом по оплаті орендної плати за спірну земельну ділянка.

Разом з цим, вказане рішення господарського суду від 07.11.2017р., а саме його абз.2 стор.7 містить відзначення про встановлення відсутності у ТОВ „Євро Сервіс" права користування земельною ділянкою площею 0,3777 га ще рішенням Господарського суду Одеської області від 25.07.2016 р., залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 28.09.2016 р. по справі №916/4024/15 за позовом ТОВ „Євро Сервіс" до ДП „ОМТП", ОМР про усунення перешкод у користуванні майном та розірвання договору оренди, в задоволенні якого судом відмовлено, де як підставою для відмови у задоволенні позову судом було встановлено, що ні у попереднього власника нежитлових будівель номер 16 по вулиці Дача Ковалевського в м.Одесі, загальною площею 198,8 кв.м., ні у ТОВ „Євро Сервіс" ніколи не виникало права користування земельною ділянкою, площею 0,3777 га, кадастровий номер :41:019:0015, розташованою за адресою: м.Одеса, вул. Дача Ковалевського, 16.

Відповідач, звертаючись з вказаною вище заявою, послався на висновки судів, зроблені в судових рішеннях у справі № 916/647/18, щодо відсутності у нього права користування земельною ділянкою, площею 0,3777 га, розташованою в м.Одесі, вул. Дача Ковалевського, 16, а відповідно безпідставність судом стягнення з ТОВ „Євро Сервіс" у справі № 916/3870/15 збитків в розмірі 1 170 274,19 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Господарського суду Одеської оьбласті від 07.11.2017р., залишеним в силі постановою Одеського апеляційного господарського суду від 01.02.2018р. та постановою Верховного Суду від 22.05.2018 р. позов ДП „Одеський морський торговельний порт" задоволено повністю, стягнуто з ТОВ „Євро Сервіс" на користь ДП „ОМТП" 1 170 274,19 грн. збитків (матеріальної шкоди), 17 554,11 грн. судового збору.

Так, в процесі розгляду справи судовими інстанціями, зокрема судом першої інстанції в рішенні було встановлено та відзначено, що: „Неправомірна поведінка відповідача щодо тривалого зволікання із оформленням прав на нежитлові будівлі та оформленням права користування земельною ділянкою 0,3777 га, спричинило оплату позивачем на протязі 2012-2017 р.р. плати за вказану земельну ділянку, яка фактично перебувала у користуванні відповідача, внаслідок чого позивач поніс надмірні витрати.

З огляду на викладене, позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача 1 170 274,19 грн. збитків (матеріальної шкоди) у вигляді суми фактично сплаченої плати за землю, обрахованої відповідно до Податкового кодексу України, з врахуванням її площі 0,3777 га, із застосуванням даних витягу з технічної документації, коефіцієнтів індексації та ставок податку. Слід зауважити, що саме за таким розрахунком, який наведено у позовній заяві, позивач обраховував та сплачував до бюджету плату за земельну ділянку в цілому та такий розрахунок було прийнято податковим органом як вірний, що вбачається із листа Одеського управління Офісу великих платників податків ДФС від 06.11.17 р. № 56872/10/28-10-49-07".

Разом з тим, як вказувалось вище, в абз.2 стор.7 рішення Господарського суду Одеської області від 07.11.2017р. судом було відзначено, що „Рішенням Господарського суду Одеської області від 25.07.2016р., залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 28.09.2016р. по справі №916/4024/15, відмовлено у задоволені позову ТОВ „Євро Сервіс" до ДП „ОМТП", ОМР про усунення перешкод у користуванні майном та розірвання договору оренди. Підставою для відмови у задоволенні позову судом по справі № 916/4024/15 визначено встановлення судом, що ні у попереднього власника нежитлових будівель номер 16 по вулиці Дача Ковалевського в м. Одесі, загальною площею 198,8 кв.м., ні у ТОВ „Євро Сервіс" ніколи не виникало права користування земельною ділянкою, площею 0,3777 га, кадастровий номер :41:019:0015, розташованою за адресою: м. Одеса, вул. дача Ковалевського, 16.".

У постанові ВС від 22.05.2018 р. у справі № 916/3870/15, а саме в абз. 4, 5 стор.8 даного судового акту ВС зазначено, що „Аргументи скаржника про те, що у товариства не виникло право користування земельною ділянкою відповідно до ч.2 ст.120 ЗК, оскільки ТОВ „Євро Сервіс" не набуло прав користування земельною ділянкою, яка перебуває у користуванні позивача, відповідно до договору на право тимчасового користування землею від 23.12.99 р. № КД-145, який не припинено, судами попередніх інстанцій також правомірно було спростовано тим, що відповідач у період 2012-2017 років не вчинив дій, спрямованих на своєчасне оформлення права на нерухоме майно. Водночас колегія суддів не вбачає порушення судами попередніх інстанцій ч.1 ст.74 ГПК України, ч.1, 2 ст.76, ст.77 ГПК України щодо встановлення фактичного користування земельною ділянкою ТОВ „Євро Сервіс", оскільки про користування починаючи із 2012 року частиною земельної ділянки, за яку порт сплачує плату, свідчить розміщення на ній нежитлових будівель і споруд, що належать ТОВ „Євро Сервіс" на праві приватної власності.".

Наразі, у рішенні Господарського суду Одеської області від 27.06.18 р. у справі № 916/647/18 за позовом ТОВ „Євро Сервіс" до ДП „ОМТП", ОМР про визнання права користування земельною ділянкою, шляхом поділу в натурі земельної ділянки площею 1,4572 га, за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 16 між ТОВ „Євро Сервіс" та ДП „ОМТП", виділивши для користування ТОВ "Євро Сервіс" земельну ділянку розміром 0,3777 га; про зобов'язання ДП „ОМТП" узгодити межі земельної ділянки розміром 0,3777 га, що розташована за адресою: м.Одеса, вул. Дача Ковалевського, 16, та підписати Акт погодження меж земельної ділянки від 20.03.18 р., яким було відмовлено у задоволені позову позивачу, залишеним в силі постановою ОАГС від 19.09.18 р. та постановою ВС від 20.11.18 р., було викладено, що „зважаючи на знаходження спірної земельної ділянки у комунальній власності територіальної громади м.Одеси в особі Одеської міської ради, набуття позивачем права користування частиною земельної ділянки, що знаходиться у користуванні ДП „ОМТП" за договором від 23.12.99 р., можливе лише у порядку відведення на підставі ст.123 ЗК України, а не в судовому порядку".

У постанові Одеського апеляційного господарського суду від 19.09.2018 р. у справі №916/647/18 апеляційний суд відзначив, що „приймаючи до уваги викладене та те, що ПНВК „Хабад" права користування спірною земельною ділянкою у момент державної реєстрації права власності на нежитлові приміщення не набуло, у зв'язку з відсутністю права користування земельною ділянкою у їх відчуджувача, а тому і позивач у момент набуття права приватної власності на нежитлові приміщення, розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 16 - не набув речових прав на спірну земельну ділянку під ними, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову та з таким висновком господарського суду погоджується колегія, оскільки правом на звернення до суду за захистом порушеного права мають власник або землекористувач земельної ділянки, якщо порушено їх існуюче право власності або право користування цією земельною ділянкою, проте, у позивача не існує, належним чином оформленого права користування земельною ділянкою площею 1,4572 га, за адресою м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 16 - у нього відсутні підстави для звернення до суду з позовом про захист такого неіснуючого права. Приймаючи до уваги викладене, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Товариства в частині зобов'язання порт узгодити межі земельної ділянки розміром 0,3777 га, що розташована за адресою м. Одеса, вул. Дача Ковалевського, 16, та підписати Акт погодження меж земельної ділянки від 20.03.18 р. не підлягають задоволенню, зважаючи на знаходження спірної земельної ділянки у комунальній власності територіальної громади м.Одеси в особі Одеської міської ради, набуття позивачем права користування частиною земельної ділянки, що знаходиться у користуванні ДП „ОМТП" за договором від 23.12.99 р., можливе лише у порядку відведення на підставі ст.12 ЗК України, а не в судовому порядку".

Переглядаючи судові рішення у справі № 916/647/18 в касаційному порядку ВС в п.30 постанови від 20.11.18 р. відмітив, що „ Відповідно до ч.4 ст.75 ГПК України суди підставно врахували встановлені у справі № 916/3870/15 судами обставини, що Відповідачем-2 не приймалось жодних рішень ні щодо надання ПНВК „Хабад" (попередній власник нерухомого майна) або Позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність/користування земельної ділянки, розташованої під відчуженими раніше нежитловими приміщеннями, ні щодо затвердження такої документації та відведення земельної ділянки у власність/користування. На підставі наведеного Суд відхиляє як необґрунтовані доводи скаржника (п.13) з посиланням на висновки Верховного Суду у зазначеній справі про те, що у позивача з часу придбання майна виникло право користування земельною ділянкою, на якій воно розміщене. При цьому посилання скаржника (п.13) на припинення договору про право тимчасового користування, укладеного відповідачем, з посиланням на ч. 1 ст.141 ЗК України, не є свідченням автоматичного набуття права користування земельною ділянкою позивачем.".

Отже, як судовим рішенням Господарського суду Одеської області від 07.11.2017р. у справі №916/3870/15, так і рішенням Господарського суду Одеської області від 25.07.2016р. у справі №916/4024/15 встановлювалась відсутність у ТОВ «Євро Сервіс» права користування земельною ділянкою площею 0,3777 га в м. Одесі по вул. Дача Ковалевського,16, а отже посилання заявника на висновки, зроблені в межах справи №916/647/18 не є нововиявленою та істотною обставиною.

Стосовно тверджень скаржника, що господарським судом не було взято до уваги, що розмір земельної ділянки (0,3777 га), який був включений у формулу вирахування збитків є невірним, у зв'язку з чим сума нарахована товариству за користування земельною ділянкою була стягнута незаконно та необґрунтовано, колегія суддів зазначає, що господарські суди всіх інстанцій у межах справи №916/3870/15 встановили фактичне користування земельною ділянкою 0,3777 кв.м. Товариством, оскільки про користування з 2012 по 2017рр. частиною земельної ділянки, за яку позивач сплачував плату, свідчить розміщення на ній нежитлових будівель і споруд, які належать ТОВ «Євро Сервіс» на праві приватної власності.

За таких обставин, підстави для перегляду рішення Господарського суду Одеської області від 07.11.2017р. у справі №916/3870/15 за нововиявленими обставинами у даному випадку відсутні.

Таким чином, судова колегія цілком погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення вказаної заяви відповідача, оскільки такий висновок є обґрунтованим та таким, що відповідає матеріалам справи, у зв'язку з чим підстави для скасування оскаржуваної ухвали також відсутні.

Доводи ТОВ «Євро Сервіс», викладені в апеляційній скарзі, не спростовують вищенаведених висновків господарського суду першої інстанції, а тому скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п.«в» ч.4 ст.282 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема, з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

В даному випадку витрати, понесені у зв'язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції (витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги), покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро Сервіс", оскільки доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної ухвали не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Керуючись ст. ст. 129, 254, 255, 269, 270, 271, 273, 275, 281- 284 ГПК України, колегія суддів

постановила:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Сервіс" залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Одеської області від 21.02.2019р. у справі №916/3870/15 - без змін.

Відповідно до ст.284 ГПК України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом 20 днів, які обчислюються у відповідності до ст.288 ГПК України.

Повний текст постанови

складено 23.04.2019р.

Головуючий суддя С.І. Колоколов

Суддя Г.П. Разюк

Суддя Я.Ф.Савицький