УХВАЛА

м. Київ

09.04.2019Справа № 910/17912/17

за позовом Державного підприємства «Бродівське лісове господарство»

до 1. Закарпатської митниці ДФС

2. Державної казначейської служби України

про стягнення 197570,00 грн

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Кимлик Ю.В.

за участю представників сторін

від позивача не з'явився

від відповідача-1 не з'явився

від відповідача-2 ТимофєєваТ.М., довіреність № 5-28/123 від 04.01.2019

СУТЬ СПОРУ :

На розгляд Господарського суду міста Києва передані вимоги Державного підприємства «Бродівське лісове господарство» про стягнення з Закарпатської митниці ДФС та Державної казначейської служби України 197570,00 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.04.2017 у справі № 910/17912/17 (суддя Отрош І.М.) в позові відмовлено повністю.

Постановою Київського апеляційного господарського суду № 910/17912/17 від 21.06.2018 рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2017 у справі № 910/17912/17 скасовано частково та прийняти нове, яким позов задоволено частково та стягнуто з рахунків Державного бюджету України (Державна казначейська служба України 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, ) на користь Державного підприємства «Бродівське лісове господарство» 158.690,60 грн. шкоди, заподіяної внаслідок неправомірної бездіяльності Закарпатської митниці ДФС, 25.000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 4.445,33 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги; в задоволенні решти позову відмовлено.

12.07.2018 на виконання постанови Київського апеляційного господарського суду № 910/17912/17 від 21.06.2018 видано відповідний наказ.

Не погоджуючись з прийнятою постановою Київського апеляційного господарського суду № 910/17912/17 від 21.06.2018 Закарпатською митницею ДФС 10.04.2018 подано касаційну скаргу, у зв'язку з чим 16.07.2018 матеріали справи № 910/17912/17 направлено на запит до Київського апеляційного господарського суду для скерування до Верховного Суду.

08.10.2018 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Державної казначейської служби України про зміну способу виконання постанови Київського апеляційного господарського суду № 910/17912/17 від 21.06.2018 в частині стягнення судових витрат шляхом обрання належним способом виконання «стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Закарпатської митниці ДФС на користь ДП «Бродівське лісове господарство» 25.000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та 4.445,33 грн судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги».

Розпорядженням Керівника апарату Господарського суду міста Києва від 08.10.2018 за № 05-23/1761 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу матеріалів судової справи (у зв'язку із закінченням терміну повноважень судді Отрош І.М.), призначено повторний автоматизований розподіл матеріалів судової справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.10.2018 для розгляду скарги визначено суддю Сівакову В.В.

16.10.2018 від відповідача-1 до суду надійшли заперечення на заяву про зміну способу виконання рішення, в яких відповідач-1 зазначає, що в даному випадку стягнення коштів з іншої особи ніж та що зазначена у резолютивній частині рішення - це не зміна форми зобов'язання, а зміна судового рішення по суті.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.10.2018 відкладено вирішення питання про прийняття заяви Державної казначейської служби України про зміну способу виконання постанови Київського апеляційного господарського суду № 910/17912/17 від 21.06.2018 до повернення матеріалів справи № 910/17912/17.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2019 розгляд заяви призначено на 09.04.2019.

Позивач в судове засідання 09.04.2019 не з'явився.

Відповідач-1 в судове засідання 09.04.2019 не з'явився.

Відповідач-2 в судовому засіданні 09.04.2019 вимоги заяви підтримав повністю.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника відповідача-2, суд встановив:

Відповідно до ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч. 1 ст. 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Згідно з п.п. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у строки, встановлені Законом України «Про виконавче провадження», із заявою про виконання рішення суду.

Матеріали справи свідчать, що Державне підприємство «Бродівське лісове господарство» звернулось з відповідною заявою про примусове виконання наказу Господарського суду міста Києва № 910/17912/17 від 12.07.2018 до Державної казначейської служби України.

Згідно з ч. 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, господарський суд на підставі даної норми наділений правом у виняткових випадках залежно від обставин справи змінити спосіб та порядок виконання рішення суду.

Підставою для зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Суд відзначає, що особа, яка подала заяву про зміну способу та порядку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі, тобто тягар доказування покладається саме на особу, яка подала заяву про зміну способу виконання рішення. Доказування повинно здійснюватися за загальними правилами відповідно до статей 73-79 Господарського процесуального кодексу України.

Так, за змістом статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обов'язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги або заперечення.

Докази, у відповідності зі статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, повинні відповідати, зокрема, вимогам належності та допустимості.

Заявником не подано належних та допустимих доказів в підтвердження неможливості виконання рішення у даній справі у встановлений спосіб.

Під зміною способу і порядку виконання рішення слід розуміти прийняття господарським судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Змінюючи спосіб і порядок виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті. Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого статтею 16 Цивільного кодексу України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

З поданої заяви вбачається, що заявник фактично в частині стягнення судових витрат просить змінити боржника в зобов'язанні, тобто змінити рішення по суті, що не відповідає ст. 331 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на викладене, заява Державної казначейської служби України задоволенню не підлягає повністю.

Керуючись ст.ст. 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Державної казначейської служби України про зміну способу виконання постанови Київського апеляційного господарського суду № 910/17912/17 від 21.06.2018 відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалу складено 22.04.2019.

СуддяВ.В. Сівакова