ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2019м. ДніпроСправа № 904/5363/18

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А. за участю секретаря судового засідання Кандиби Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України", м. Чорноморськ Одеської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноватор Сістемс", м. Кам'янське Дніпропетровської області

про стягнення пені в сумі 114 081 грн. 10 коп. за договором реалізації брухту чорних металів від 25.04.2018 № 81-П-ІЛФ-18 та зобов'язання вчинити певні дії

Представники:

від позивача: ОСОБА_1, дов. №18-68 від 02.05.2018, представник;

від відповідача: ОСОБА_2М, дов. №66-293/Ю/Д від 29.10.2018, представник.

СУТЬ СПОРУ:

Державне підприємство "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом від 14.11.2018 № 21/15-07-24-5056, в якому просить:

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноватор Сістемс" пеню у розмірі 99 200 грн. 96 коп. за період з 19.06.2018 по 25.11.2018, відповідно до умов п. 6.2 договору реалізації брухту чорних металів від 25.04.2018 № 81-П-ІЛФ-18;

- зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Інноватор Сістемс" здійснити оплату рахунку на попередню оплату № АП000000359 від 18.05.2018 на суму 310 003 грн. 00 коп. та прибути за товаром згідно заявки від 18.05.2018 № 159/15-04.5-15-2228.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору.

Ухвалою господарського суду від 04.12.2018 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 27.12.2018.

27.12.2019 позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог від 14.12.2018 № 723/15-07.12-5477, відповідно до якої збільшив майнову вимогу поданого позову та просив суд стягнути з відповідача 114 081 грн. 10 коп. пені за період з 19.06.2018 по 19.12.2018 відповідно до умов п. 6.2 договору реалізації брухту чорних металів від 25.04.2018 № 81-П-ІЛФ-18, а також задовольнити решту позовних вимог, викладених у позові.

Ухвалою господарського суду від 27.12.2018 підготовче засідання відкладене на 29.01.2019, у звязку із неявкою представників сторін та ненаданням відповідачем витребуваних судом документів.

Ухвалою господарського суду від 29.01.2019 за клопотанням відповідача продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, розгляд справи відкладено на 21.02.2019 для врегулювання спору мирним шляхом та надання витребуваних судом документів.

21.02.2019 позивач подав до суду уточнений розрахунок судових витрат, відповідно до якого загальна сума судових витрат становить 15 519 грн. 20 коп., з яких: 3 524 грн. 00 коп. судовий збір, 11 995 грн. 20 коп. витрати на професійну правничу допомогу.

Ухвалою господарського суду від 21.02.2019 підготовче засідання відкладене на 04.03.2019, у звязку із неявкою представника відповідача та ненадання відповідачем витребуваних судом документів.

Ухвалою господарського суду від 04.03.2019 підготовче засідання відкладене на 26.03.2019, у звязку із неявкою представника відповідача та ненадання відповідачем витребуваних судом документів.

26.03.2019 відповідачем до суду подано відзив на позовну заяву від 26.03.2019 № 07/26, відповідно до якого позовні вимоги не визнав, в обґрунтування заперечень зазначив, що протягом дії спірного договору, визначеного п. 11.1 договору та відповідно до якого договір діє до 31.12.2018, ДП «Адміністрація морських портів України» в особі Іллічівської не було надано підприємству відповідача ні заявку, ні рахунок, надання яких визначено умовами п. 2.1 договору. Крім того, під час неодноразового проведення перемовин з продавцем за договором підприємством відповідача з'ясовано, що причиною цьому є неможливість останнього привести товар, а саме брухт чорних металів до вимог ДСТУ 4121-2002, які біли заявлені під час проведення тендеру та вказані в умовах договору. Відповідачу було пред'явлено до огляду деякі великогабаритні металеві конструкції, які позивачем шляхом демонтажу та механічного втручання повинні були бути приведені у відповідність вказаним вимогам ДСТУ. Проте, саме позивач не виконав умови спірного договору в цій частині, звернувшись натомість до господарського суду із даним позовом. Стверджує, що на теперішній час, після закінчення строку дії договору, а також зміни кон'юнктури ринку після 31.12.2018, підприємство відповідача втратило інтерес до зазначеного товару, навіть якщо б він на даний час вже і відповідав визначеним вимогам ДСТУ. Зауважує, що позивачем при розрахунку пені не враховані приписи ст.. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», згідно яких розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Просив у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою господарського суду від 26.03.2018 за згодою сторін закрито підготовче провадження; справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 03.04.2019.

02.04.2019 на адресу суду надійшли пояснення відповідача від 02.04.2019 № 07 з додатками, які не прийняті судом до розгляду, оскільки подані до суду із порушенням строку для їх подання та без обґрунтувань неможливості такого подання у визначений судом строк.

03.04.2019 позивач подав до суду відповідь на відзив від 02.04.2019 з додатками, яка не прийнята судом до розгляду, оскільки подана до суду із порушенням строку для її подання та без обґрунтувань неможливості такого подання у визначений судом строк.

У судовому засіданні 03.04.2019 оголошено перерву до 10.04.2019.

09.04.2019 на адресу суду надійшли пояснення відповідача від 08.04.2019 № 10, які не прийняті судом до розгляду, оскільки подані до суду із порушенням строку для їх подання та без обґрунтувань неможливості такого подання у визначений судом строк.

У судовому засіданні 10.04.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив позов задовольнити; представник відповідача просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

25.04.2018 між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інноватор Сістемс" (покупець) укладено договір реалізації брухту чорних металів № 81-П-ІЛФ-18 (надалі - Договір), відповідно до умов якого продавець зобов'язується передати у власність покупцеві брухт чорних металів (далі за текстом договору «Товар»), у порядку і на умовах даного договору, згідно Специфікації (додаток 1 до цього Договору), а покупець зобов'язується прийняти товар у власність і оплатити його вартість (п.1.1 Договору).

Згідно із п. 1.2 Договору продавець гарантує, що товар, який поставляється, є власністю продавця і на момент поставки не закладений, не проданий, не перебуває під арештом, права третіх осіб на нього відсутні.

Під товаром в цьому договорі слід розуміти брухт чорних металів, який утворився в ході діяльності продавця (п. 1.3 Договору).

У п. 2.1 Договору сторони узгодили, що продавець подає покупцю заявку про готовність партії товару до передачі (поштою, з отриманням повідомлення про вручення; або передачею уповноваженому представнику покупця, з розписом на другому екземплярі), а також рахунок на попередню оплату в розмірі 100% на погоджений обсяг товару до його відвантаження.

Поставка партії товару здійснюється після оплати покупцем рахунку на попередню оплату та надання діючої довіреності на дану партію товару (п. 2.2 Договору).

Згідно із п. 2.3 Договору продавець зобов'язується відвантажити весь погоджений обсяг товару протягом не більше 5 робочих днів з моменту одержання оплати й надання покупцем автотранспорту під самовивіз.

Відповідно до п. 2.4 Договору покупець самостійно і за свій рахунок проводить різання (за необхідності) та навантаження товару на автотранспорт на підрозділах продавця.

За умовами п.п. 2.6, 2.7 Договору товар вивозиться покупцем власним транспортом за власний рахунок зі складу продавця. Товар вважається зданим продавцем й остаточно прийнятим покупцем після підписання сторонами ОСОБА_2 приймання передачі встановленого зразку (Додаток 2 до Договору). З моменту підписання сторонами зазначеного ОСОБА_2 право власності на товар і ризики переходить до покупця.

Пунктом 3.1. Договору визначено, що розрахунки між сторонами здійснюються в національній валюті у вигляді попередньої оплати в розмірі 100% на погоджений обсяг товару до його відвантаження.

Розрахунки покупця із продавцем здійснюються не пізніше 10-ти банківських днів від дати отримання покупцем рахунку продавця шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок продавця (п. 3.2 Договору).

Згідно із п. 3.3 Договору сума Договору згідно Специфікації (додаток 1 до Договору) становить 310 003,00 (триста десять тисяч три) грн. без ПДВ за 40,369 т Товару. ПДВ нараховується згідно чинного законодавства України.

Пунктом 5.1 Договору визначені обовязки покупця, зокрема, своєчасно та в повному обсязі сплачувати за придбаний товар; прибути за товаром та надати продавцеві діючу довіреність для отримання кожної партії товару; приймати товар згідно з ОСОБА_2 приймання-передачі; перевезення товару здійснювати своїм спеціалізованим транспортом і за свій рахунок; навантаження товару здійснювати своїми силами та за свій рахунок тощо.

За умовами п. 5.2 Договору продавець зобовязаний: відвантажити весь погоджений обсяг товару протягом не більше 5 робочих днів з моменту одержання оплати й надання покупцем автотранспорту під само вивіз; надати покупцю належним чином складену, оформлену податкову накладну/ розрахунок коригування до податкової накладної в електронній формі та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних в порядку та строки, визначені законодавством України; забезпечити безоплатний доступ персоналу та техніки покупця на територію продавця для приймання товару.

Відповідно до п. 11.1 Договору даний Договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2018.

Згідно підписаної сторонами Специфікації до Договору, сторони узгодили поставку металобрухту загальною вагою 40,369 т вартістю 310 003 грн. 00 коп.

На виконання умов Договору позивач 22.05.2018 поштою направив на адресу відповідача заявку про готовність партії товару до передачі від 18.05.2018 № 159/15-04.5-15-2228, відповідно до якої повідомив відповідача про готовність до відвантаження партії металобрухту загальною вагою 40,369 т вартістю 310 003 грн. 00 коп. (а.с. 19). Разом із заявкою позивачем направлено рахунок на попередню оплату від 18.05.2018 № АП000000359 на суму 310 003 грн. 00 коп. (а.с. 21).

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення № 971, вищевказані заявку та рахунок відповідачем отримано 04.06.2018 (а.с. 20), у звязку із чим з строк виконання покупцем умов п. 3.2 Договору є таким, що настав 18.06.2018.

Позивач стверджує, що у порушення взятих на себе зобовязань, відповідач отриманий рахунок не оплатив, за товаром на склад продавця не прибув.

17.08.2018 позивач направив відповідачу претензію від 16.08.2018 № 33/15-07-23, в якій вимагав сплатити нараховану позивачем пеню за порушення умов Договору, невідкладно здійснити оплату рахунку від 18.05.2018 № АП000000359 та прибути за товаром, згідно заявки від 18.05.2018 № 159/15-04.5-15-2228.

Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення № 910 претензію відповідачем отримано 23.08.2018 (а.с. 24), проте залишено без відповіді та задоволення.

За умовами п. 6.2 Договору у випадку коли покупець після отримання заявки та рахунку, не оплатив рахунок або не прибув за товаром, продавець має право стягнути з покупця пеню в розмірі 0,2 % від суми рахунку за кожен день прострочення оплати рахунку або відвантаження товару.

За розрахунком позивача до стягнення з відповідача заявлена пеня у сумі 114 081 грн. 10 коп. пені за період з 19.06.2018 по 19.12.2018.

Позивач стверджує, що відповідач повинен виконати умови спірного договору, оплативши рахунок на попередню оплату № АП000000359 від 18.05.2018 на суму 310 003 грн. 00 коп. та прибути за товаром згідно заявки від 18.05.2018 № 159/15-04.5-15-2228, а також сплатити на користь позивача нараховану відповідно до умов п. 6.2 Договору пеню в сумі 114 081 грн. 10 коп., проти чого заперечує відповідач, що і є предметом спору.

Дослідивши наявні матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі договору реалізації брухту чорних металів є господарськими зобовязаннями, тому, згідно положень ст.ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (ч. 1 ст. 656 Цивільного кодексу України).

Продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст. 663 Цивільного кодексу України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є обовязковим до виконання.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, які визначені змістом зобовязання.

Відповідно до ст. 193 Господарського кодексу України субєкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобовязання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивачем належними доказами доведено виконанням ним умов п. 2.1 Договору та направлення на адресу відповідача заявки про готовність партії товару до передачі від 18.05.2018 № 159/15-04.5-15-2228 та рахунку на попередню оплату від 18.05.2018 № АП000000359 на суму 310 003 грн. 00 коп., у звязку із чим, враховуючи дату отримання відповідачем вказаних документів (04.06.2018), строк виконання покупцем умов п. 3.2 Договору є таким, що настав 18.06.2018.

Заперечення відповідача щодо неотримання від позивача заявки та рахунку спростовуються наданими позивачем доказами, в тому числі повідомленням про вручення поштового відправлення № 971.

Водночас, господарським судом врахована наявність в матеріалах справи належних доказів направлення на адресу відповідача претензії позивача від 16.08.2018 № 33/15-07-23, в якій викладені обставини порушення відповідачем умов Договору, та відсутність будь-якої відповіді останнього на отриману претензію.

Згідно зі ст. 689 Цивільного кодексу України покупець зобов'язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

За норами ч. 4 ст. 690 Цивільного кодексу України, якщо покупець без достатніх підстав зволікає з прийняттям товару або відмовився його прийняти, продавець має право вимагати від нього прийняти та оплатити товар або має право відмовитися від договору купівлі-продажу.

Отже, продавець має право вимагати від покупця прийняти та оплатити товар, лише якщо останній відмовляється від прийняття товару або зволікає з таким прийняттям без достатніх на те правових підстав.

Як встановлено судом вище, матеріалами справи підтверджено виконання позивачем умов п. 2.1 Договору та подальше звернення із вимогами невідкладно здійснити оплату рахунку від 18.05.2018 № АП000000359 та прибути за товаром, згідно заявки від 18.05.2018 № 159/15-04.5-15-2228, які проігноровані відповідачем, що свідчить про зволікання ТОВ «Інноватор Сістемс» з прийняттям товару без достатніх на те правових підстав.

За встановлених обставин, враховуючи, що позивач звернувся до суду із даним позовом за захистом свого порушеного права під час дії спірного Договору, господарський суд вважає, що позовні вимоги Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" про зобов'язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноватор Сістемс" здійснити оплату рахунку на попередню оплату № АП000000359 від 18.05.2018 на суму 310 003 грн. 00 коп. та прибути за товаром згідно заявки від 18.05.2018 № 159/15-04.5-15-2228 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Заперечення відповідача, що товар, який є предметом спірного договору, не відповідає вимогам ДСТУ 4121-2002, судом відхиляються, оскільки на підтвердження таких заперечень відповідачем не надано жодного належного доказу.

Так, за умовами п. 4.2 Договору якість товару, який поставляється по цьому Договору, повинна відповідати вимогам ДСТУ 4121-2002.

Приймання товару по якості та кількості проводиться у присутності уповноважених представників сторін. Згідно даних зважування та огляду товару, складається ОСОБА_2 приймання-передачі (п. 4.1 Договору).

За приписами ч. 1 ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Проте, матеріали справи не містять та сторонами не надано доказів складання будь-яких актів, які б засвідчували факт невідповідності якості товару, що є предметом спірного договору, його умовам щодо такої якості.

Відсутнє у матеріалах справи і будь-яке листування сторін з цього приводу чи письмові вимоги відповідача привести товар, про готовність до відвантаження якого заявлено позивачем у заявці від 18.05.2018 № 159/15-04.5-15-2228, до вимог ДСТУ 4121-2002 тощо.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання (частина 1 статті 230 Господарському кодексі України).

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов'язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов'язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг) (ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або iнше майно, якi боржник повинен передати кредиторовi у разi порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобовязання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобовязання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як встановлено судом, у п. 6.2. спірного Договору сторонами визначено, що у випадку коли покупець після отримання заявки та рахунку, не оплатив рахунок або не прибув за товаром, продавець має право стягнути з покупця пеню в розмірі 0,2 % від суми рахунку за кожен день прострочення оплати рахунку або відвантаження товару.

Перевіркою виконаного позивачем розрахунку пені судом порушень чинного законодавства та умов Договору не встановлено.

Посилання відповідача на приписи Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» судом відхиляються з огляду на наступне.

Так, зазначений Закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

Відповідно до статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як вбачається зі змісту п. 6.2 Договору, сторони узгодили відповідальність покупця як за порушення грошового зобовязання (несплата отриманого рахунку), так і за порушення не грошового зобовязання (неприбуття за товаром) у вигляді пені в розмірі 0,2 % від суми рахунку за кожен день прострочення оплати рахунку або відвантаження товару.

Оскільки позивачем доведено належними доказами порушення відповідачем як зобовязань з оплати товару, так і зобовязань в частині несвоєчасного отримання товару, нарахування пені у визначеному п. 6.2 Договору розмірі суд вважає правомірним.

Крім того, строки отримання товару відповідачем безпосередньо повязані із обовязком останнього внести 100% передплату за товар, згідно заявки продавця, у звязку із чим відлік строків для отримання товару бере свій початок саме з дати його оплати покупцем.

Судом встановлено порушення відповідачем умов Договору в частині своєчасної оплати виставленого позивачем рахунку на оплату товару, у звязку із чим період нарахування пені позивачем за неприбуття за товаром, з урахуванням п. 3.2 Договору, суд вважає обґрунтованим.

Таким чином, враховуючи, що порушення покупцем негрошового зобов'язання є наслідком неналежного виконання останнім грошового зобов'язання, суд вважає що позивачем правомірно нарахована пеня у розмірі 0,2% на підставі п. 6.2 Договору, а тому позовні вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат у справі суд зазначає наступне.

Відповідно до уточненого розрахунку судових витрат позивача, наданого до суду 21.02.2019, загальна сума судових витрат становить 15 519 грн. 20 коп., з яких: 3 524 грн. 00 коп. судовий збір, 11 995 грн. 20 коп. витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об'єднання) зобов'язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов'язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно із ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За приписами ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, позивачем долучено до матеріалів справи копію договору на надання послуг від 30.05.2018 № 72-В-АМПУ-18, укладеного між Державним підприємством "Адміністрація морських портів України" та Адвокатським обєднанням «Адвокатська компанія «Юскутум», предметом якого є надання послуг юридичного консультування та юридичного представництва; копію додаткової угоди до договору на надання послуг від 30.05.2018 № 72-В-АМПУ-18 від 27.12.2018, якою сторони продовжили його дію до 31.12.2019; оригінал ордеру від 20.02.2019 серія КВ № 774475; а також копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1013 від 12.04.2002.

Господарський суд констатує, що доказів на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 11 995 грн. 20 коп. (платіжні доручення, квитанції, банківські виписки тощо) позивачем до матеріалів справи не надано, у звязку із чим у суду відсутні підстави для покладення таких витрат на відповідача.

Разом з тим, заява про надання до суду доказів сплати вартості послуг адвоката у заявленій сумі, до закінчення судових дебатів в порядку ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, від позивача не надходила.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача зі сплати судового збору, докази понесення яких наявні в матеріалах справи, покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інноватор Сістемс" (51901, Дніпропетровська область, м. Камянське, пров. Копровий, буд. 165, ) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (01135, м. Київ, пр. Перемоги, буд. 14, ) в особі Іллічівської філії Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" (68001, Одеська область, м. Чорноморськ. вул. Праці, буд. 6, ) 114 081 грн. 10 коп. (сто чотирнадцять тисяч вісімдесят одну грн. 10 коп.) пені, 3 524 грн. 00 коп. (три тисячі пятсот двадцять чотири грн. 00 коп.) витрат по сплаті судового збору.

Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Інноватор Сістемс" (51901, Дніпропетровська область, м. Камянське, пров. Копровий, буд. 165, ) здійснити оплату рахунку на попередню оплату № АП000000359 від 18.05.2018 на суму 310 003 грн. 00 коп. та прибути за товаром згідно заявки від 18.05.2018 № 159/15-04.5-15-2228.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Дніпропетровської області.

Суддя І.А. Рудь

Повне рішення складено 22.04.2019