СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2019 р. Справа № 18/1091/12

Колегія суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І. , суддя Россолов В.В.

при секретарі Пархоменко О.В.

за участю представників сторін:

прокурор - Бояринов М.В., посвідчення від 10.10.2017 року;

позивача - адвокат Макєєв Є.Ю., свідоцтво ЛГ №000106 від 30.03.2018 року, довіреність №40 від 24.01.2019 року;

відповідача - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу заступника прокурора Полтавської області, м.Полтава (вх. № 612П/1-18))

на ухвалу господарського суду Полтавської області від 10.01.2019 року у справі №18/1091/12, постановлену в приміщенні господарського суду Полтавської області (суддя Киричук О.А) повний текст якої складено 10.01.2019 року

за позовом заступника прокурора Полтавської області, м. Полтава в інтересах держави в особі Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк", м. Київ в особі Полтавської обласної дирекції Акціонерного товариства "Укргазбанк", м. Полтава, Міністерства фінансів України , м.Київ

до Публічного акціонерного товариства "Полтавський дослідний ливарно-механічний завод", м. Полтава

про стягнення 4 313 363,50 грн.

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 10.01.2019 року у справі №18/1091/12 заяву приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області про затвердження мирової угоди укладеної між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та Публічним акціонерним товариством «Полтавський дослідний механічний завод» в процесі виконання рішення господарського суду Полтавської області від 21.08.2012 року та додаткового рішення господарського суду Полтавської області від 30.08.2012 року у справі №18/1091/12 задоволено.

Заступник прокурора Полтавської області з ухвалою суду першої інстанції не погодився та звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Полтавської області від 10.01.2019 року; відмовити приватному виконавцю виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. у затвердженні мирової угоди в процесі виконання рішення господарського суду Полтавської області від 21.08.2012 року та додаткового рішення господарського суду Полтавської області від 30.08.2012 року у справі №18/1091/12, укладеної між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та Публічним акціонерним товариством «Полтавський дослідний механічний завод».

Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує про наступне.

Затверджена господарським судом першої інстанції мирова угода не відповідає вимогам ст.ст.192,330 ГПК України, оскільки укладена між ПАТ «Полтавський дослідний механічний завод» та ПАТ АБ «Укргазбанк» та не містить її погодження усіма учасниками справи, а саме: прокурором та Міністерством фінансів України.

Розглянувши заяву про затвердження мирової угоди без виклику усіх учасників справи, господарський суд першої інстанції фактично змінив судове рішення, що не передбачено нормами ГПК України на стадії його виконання, чим позбавив державу, яка є власником 92,9998% акцій ПАТ АБ «Укргазбанк» коштів у розмірі 1 439 661,51 грн., зменшивши на вказану суму розмір заборгованості, що підлягає стягненню за судовим рішенням.

Посилається на правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 17.07.2018 року у справі №910/19401/17 та від 29.11.2018 року у справі №923/23/17.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.02.2019 року, суддею - доповідачем у справі визначено суддю Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Терещенко О.І., суддя Сіверін В.І., суддя Россолов В.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 26.02.2019 року, з урахуванням ухвали від 11.04.2019 року, апеляційну скаргу заступника прокурора Полтавської області, на ухвалу господарського суду Полтавської області від 10.01.2019 року у справі №18/1091/12 залишено без руху; апелянта було зобов'язано усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху; роз'яснено апелянту, що при невиконанні вимог ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

12.03.2019 року на адресу суду від апелянта надійшов супровідний лист про долучення до матеріалів справи доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги (вх.№2530), який долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.03.2019 року, з урахуванням ухвали від 11.04.2019 року, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Полтавської області на ухвалу господарського суду Полтавської області від 10.01.2019 року у даній справі; учасникам справи встановлено строк до 25.03.2019 року на протязі якого вони мають право подати відзиви на апеляційну скаргу, призначено справу до розгляду на 01.04.2019 року.

01.04.2019 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, посилаючись на неможливість взяти участь у судовому засіданні, оскільки його представник в призначений до розгляду справи день буде приймати участь у проведенні слідчий дій у кримінальному провадженні (вх.№3227), яке долучено до матеріалів справи.

В судовому засіданні 01.04.2019 року представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу господарського суду першої інстанції залишити без змін; прокурор просив задовольнити апеляційну скаргу, ухвалу господарського суду першої інстанції скасувати та передати справу на розгляд господарського суду першої інстанції; в судове засідання 01.04.2019 року представник відповідача не з'явився.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.04.2019 року, з урахуванням ухвали від 11.04.2019 року, відкладено розгляд апеляційної скарги на 04.04.2019 року.

04.04.2019 року на адресу суду від прокурора надійшли пояснення (вх.№3423), в яких останній зазначає, що мирова угода №1 від 28.12.2018 року містить умови, які не можуть бути виконані , викладені під умовою та можуть призвести до виникнення нового спору між сторонами; включають положення щодо прав і обов'язків сторін, які можуть виникнути в майбутньому; оскаржувана ухвала винесена без виклику сторін та прийнята господарським судом з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, які долучено до матеріалів справи.

04.04.2019 року на адресу суду від позивача надійшли пояснення щодо обґрунтування заперечень на апеляційну скаргу (вх.№3426), які долучено до матеріалів справи.

04.04.2019 року на адресу суду від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№3427),в якому останній посилається на те, що для надання йому відповіді встановлений 30-ти денний строк та, що останнім днем такої відповіді є 14.04.2019 року, яке долучено до матеріалів справи.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.04.2019 року, з урахуванням ухвали від 11.04.2019 року, оголошено перерву у розгляді справи до 11.04.2019 року.

У судовому засіданні 11.04.2019 року представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу господарського суду першої інстанції залишити без змін, прокурор просив задовольнити апеляційну скаргу, ухвалу господарського суду першої інстанції скасувати та передати справу на розгляд господарського суду першої інстанції.

В судове засідання 11.04.2019 року представник відповідача не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце його проведення, про що свідчить штамп на зворотньому боці ухвали, якою було призначено розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні про відправлення її копій сторонам і є доказом належного повідомлення учасників спору про дату, час та місце судового засідання відповідно до пунктів 3.5.2., 3.5.11 Інструкції з діловодства в господарських судах України.

Крім того, вказану ухвалу суду від 04.04.2018 року було у встановленому порядку внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень та інформація у справі, що розглядається була розміщена за веб-адресою https://court.gov.ua/fair/ та www.hra.arbitr.gov.ua/sud5039.

Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства зокрема, було надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених статтею 42 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.

Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.

З прийняттям у 2006 році Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.

Відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Згідно частини 1 статті 271 ГПК України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Так, рішенням господарського суду Полтавської області від 21.08.2012 року у справі № 18/1091/12 позов задоволено частково, припинено провадження у справі в частині стягнення пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом в розмірі 1 096 835,84 грн. на підставі поданої заяви від 21.08.2012 року, стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Полтавський дослідний механічний завод" на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк" заборгованість за кредитним договором № 35 -КЛ -Ю від 22.06.2007 року в розмірі 4 313 363,50 грн. з них: заборгованість по сплаті процентів в сумі 2 873 701,99 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 1 004 689,83 грн., пеня за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом в розмірі 434 971,68 грн.

Додатковим рішенням господарського суду Полтавської області від 30.08.2012 року у справі № 18/1091/12 стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Полтавський дослідний механічний завод" в доход державного бюджету України судовий збір в розмірі 64 380,00 грн.

10.09.2012 року господарським судом Полтавської області видані відповідні накази на виконання рішення від 21.08.2012 року та додаткового рішення від 30.08.2012 року.

08.01.2019 року до господарського суду Полтавської області надійшла заява приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області про затвердження мирової угоди в процесі виконання рішення від 21.08.2012 року та від 30.08.2012 року у справі № 18/1091/12 .

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 10.01.2019 року заяву приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області про затвердження мирової угоди в процесі виконання рішення від 21.08.2012 року та від 30.08.2012 року у справі № 18/1091/12 задоволено; затверджено мирову угоду, зокрема, наступного змісту:

«ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО АКЦІОНЕРНИЙ БАНК «УКРГАЗБАНК», код за , іменоване надалі «Стягувач», з однієї сторони, та Публічне акціонерне товариство «Полтавський дослідний механічний завод», іменоване надалі «Боржник», разом надалі іменовані «Сторони», в процесі примусового виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 21.08.2012 у справі № 18/1091/12 та додаткового рішення Господарського суду Полтавської області від 30.08.2012 у справі №18/1091/12 за позовом Стягувача до Боржника про стягнення заборгованості за Кредитним договором № 35- КЛ-Ю від 22.06.2007 (надалі «Кредитний договір»), домовились про укладення цієї Мирової угоди (далі - «Мирова угода») та про закриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення Господарського суду Полтавської області від 21.08.2012 у справі № 18/1091/12 та додаткового рішення Господарського суду Полтавської області від 30.08.2012 у справі №18/1091/12 на зазначених нижче умовах:

1. Боржник визнає заборгованість, у вигляді грошових коштів, перед Стягувачем за Кредитним договором, що встановлена рішенням Господарського суду Полтавської області від 21.08.2012 у справі №18/1091/12 та додатковим рішенням Господарського суду Полтавської області від 30.08.2012 у справі №18/1091/12 у загальній сумі 4 377 743,50 (чотири мільйона триста сімдесят сім тисяч сімсот сорок три) грн. 50коп. без ПДВ, що складається із: заборгованості по відсоткам за період із 06.07.2010 по 22.04.2012 - 2 873 701,99 (два мільйона вісімсот сімдесят три тисячі сімсот одна) грн. 99коп.;заборгованості по сплаті судового збору - 64 380,00 (шістдесят чотири тисячі триста вісімдесят) грн. 00коп.; заборгованості по сплаті пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 1 004 689,83 (один мільйон чотири тисячі шістсот вісімдесят дев'ять) грн. 83коп. та пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом в сумі 434 971,68 (чотириста тридцять чотири тисячі дев'ятсот сімдесят одна) грн. 68коп.,та бере на себе зобов'язання у добровільному порядку, з дня підписання та затвердження Господарським судом Полтавської області Мирової угоди, погасити указану заборгованість, крім пені, у наступному порядку:

1.1. За умови погашення в день підписання Мирової угоди частини заборгованості згідно Мирової угоди №1 (в рамках виконання рішення Господарського суду Полтавської області №17/47), Стягувач погоджується, а Боржник приймає до виконання погашення заборгованості, у вигляді грошових коштів, перед Стягувачем за Кредитним договором у загальній сумі 2 938 081,99 (два мільйона дев'ятсот тридцять вісім тисяч вісімдесят одна) грн. 99коп. без ПДВ в наступному порядку: починаючи з 4 (четвертого) місяця з дня затвердження судом Мирової угоди, але не пізніше останнього робочого (банківського) дня цього місяця, Боржник сплачує перший платіж у розмірі 139 908,79 (сто тридцять дев'ять тисяч дев'ятсот вісім) грн. 79коп. та далі, починаючи із першого числа місяця наступного за місяцем, визначеним для оплати першого платежу, сплачує рівними частинами по 139 908,66 (сто тридцять дев'ять тисяч дев'ятсот вісім) грн. 66коп. щомісячно протягом 20 (двадцяти) місяців не пізніше останнього робочого (банківського) дня місяця.

Сторони встановлюють наступну черговість погашення Боржником заборгованості:1) прострочені проценти;2) строкові проценти.

У разі ненадходження платежу в строки, визначені п.1.1. Мирової угоди, сума непогашеного у строк платежу визнається простроченою та наступного банківського дня перераховується на рахунки простроченої заборгованості.

1.2. Заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 1 004 689,83 (один мільйон чотири тисячі шістсот вісімдесят дев'ять) грн. 83коп. без ПДВ та пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом в сумі 434 971,68 (чотириста тридцять чотири тисячі дев'ятсот сімдесят одна)грн. 68коп. без ПДВ не стягується Стягувачем за умови своєчасного погашення сум, зазначених в п. 1. Мирової угоди (окрім пені) та згідно встановленого графіку (п. 1.1. Мирової угоди).

1.3. У разі несплати Боржником суми заборгованості, визначеної в п. 1. Мирової угоди (окрім пені), в порядку визначеному п. 1.1. Мирової угоди, Стягувач має право поновити процедуру примусового стягнення заборгованості за рішенням Господарського суду Полтавської області від 21.08.2012 у справі №18/1091/12 та додатковим рішенням Господарського суду Полтавської області від 30.08.2012 у справі №18/1091/12.

1.4. Відповідно до умов Кредитного договору, відсотки за користування кредитними коштами нараховуються на суму фактичного щоденного залишку основної заборгованості до дня повного погашення основної заборгованості.

Сплата відсотків за Кредитним договором, нарахованих у період із 06.02.2018 до дати погашення основної заборгованості, здійснюється Боржником на користь Стягувача до закінчення терміну дії Мирової угоди, затвердженої судом.

2.Сторони погодили, що вищезазначений графік (п.1.1. Мирової угоди) наведено виключно з метою правильного обрахунку суми заборгованості, належної до сплати в тому чи іншому календарному місяці. Заборгованість може бути погашена достроково, але в будь- якому випадку заборгованість повинна бути погашена без прострочення щомісячних платежів, згідно графіку, встановленого в п.1.1. Мирової угоди, та не пізніше останнього місяця для сплати як це передбачено п.1.1. Мирової угоди.

3. Погашення заборгованості, відповідно до п. 1 Мирової угоди, здійснюється, на рахунок - 8199.980 в АБ «УКРГАЗБАНК», код Банку 320478, код за ЄДРПОУ Банку 23697280.

4. Сторони погодили, що іпотека за Іпотечним договором (без оформлення заставної) №35-КЛ-Ю від 22.06.2007 року, зареєстрований в реєстрі за №3769, договором про внесення змін №1від 09.06.2008, зареєстрований в реєстрі за №2571, договором про внесення змін №2 від 09.12.2008, зареєстрований в реєстрі за №4059, залишається чинною до моменту повного погашення Боржником заборгованості за Кредитним договором, крім пені, яка згідно п.1.2. Мирової угоди не стягується за умови своєчасного погашення суми боргу (п.1.1. Мирової угоди).

Предметом іпотеки виступає нерухоме майно - промислові будівлі і споруди, а саме: А- 3 - заводоуправління, загальна площа 651,7 кв. м., Б-1, Б-4 - механо-збиральний цех, адміністративно-побутовий корпус, загальна площа 4 564,8 кв. м., В-2 - слюсарно-збиральний цех з побутовими приміщеннями, загальна площа 672,9 кв. м., Д-1 - механічний цех оснастки, загальна площа 829,4 кв. м., Е-2 - котельня і душеві, загальна площа 252,3 кв. м., Ж-1 - вбиральня, загальна площа 29,5 кв. м., 3-1 - ковальний цех з побутовими приміщеннями, загальна площа 434,4 кв. м., К-2 - кокільна дільниця, загальна площа 1 305,2 кв. м., Л-1 - гаражі, загальна площа 443,1 кв. м., М-1 - напівпідземний склад, загальна площа 38,9 кв. м., П-1 - матеріальний склад, загальна площа 538,6 кв. м., Р-1 - газорегулюючий пункт, загальна площа 9,8 кв. м., Я-1 - прохідна, загальна площа 16,4 кв. м., Г - кладова для кисню, О - навіс, Т - навіс, № 1, 4 - огорожа, № 3, 5, 6 - ворота, в - навіс, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Панянка, 26, та належить Боржнику на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 23.04.2008 року Управлінням житлово- комунального господарства.

5. Стягувач заявляє, що у випадку належного виконання Боржником умов Мирової угоди не матиме жодних претензій, що існують або можуть виникнути у майбутньому до Боржника та поручителів за Кредитним договором в частині заборгованості, встановленої рішенням Господарського суду Полтавської області від 21.08.2012 у справі №18/1091/12 та додатковим рішенням Господарського суду Полтавської області від 30.08.2012 у справі №18/1091/12, погашення якої є предметом Мирової угоди.

6. Сторони заявляють, що в процесі укладення Мирової угоди діяли в межах наданих їм повноважень, що ні в процесі укладення Мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть, і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави».

Затверджуючи мирову угоду в процесі виконання рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що подана сторонами мирова угода стосується лише прав і обов'язків сторін щодо предмета позову; позивач та відповідач досягли примирення у процесі виконання судового рішення у даній справі, яке знайшло своє відображення у мировій угоді, умови якої не суперечать закону і не порушують чиї-небудь права і охоронювані законом інтереси.

Колегія суддів вважає необґрунтованими зазначені висновки місцевого господарського суду з огляду на наступне.

Згідно статті 129 Конституції України, судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону.

Отже, одним з основних принципів судочинства, закріплених конституційно, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен не лише правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін, а й додержуватися норм процесуального права.

Статтею 46 ГПК України визначено основні процесуальні права та обов'язки сторін, зокрема, сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу (частина 7 статті 46 ГПК України), що кореспондується з приписами частини 2 статті 192 ГПК України.

Мирова угода це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору та на умовах погоджених сторонами. Мирова угода не призводить до вирішення спору по суті, сторони не вирішують спір, не здійснюють правосуддя, що є прерогативою судової влади, а, досягнувши угоди між собою, припиняють спір. Тобто, відмовившись від судового захисту, сторони ліквідують правовий конфлікт через самостійне врегулювання розбіжностей на погоджених умовах.

Так, загальний порядок затвердження мирової угоди визначено главою 5 ГПК України. Перелік вимог до форми, змісту та порядку затвердження мирової угоди встановлено статтями 191-193 ГПК України.

Частиною першою статті 192 ГПК України визначено, що мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов'язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Умови мирової угоди мають бути викладені чітко й недвозначно з тим, щоб не виникало неясності і спорів з приводу її змісту під час виконання.

Господарський суд не затверджує мирову угоду, якщо вона не відповідає закону, або за своїм змістом є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами, або якщо така угода остаточно не вирішує спору чи може призвести до виникнення нового спору. Мирова угода не може вирішувати питання про права і обов'язки сторін, які можуть виникнути у майбутньому, а також стосуватися прав і обов'язків інших юридичних чи фізичних осіб, які не беруть участі у справі або, хоча й беруть таку участь, але не є учасниками мирової угоди. Укладення мирової угоди неможливе і в тих випадках, коли ті чи інші відносини однозначно врегульовані законом і не можуть змінюватись волевиявленням сторін.

Умови мирової угоди повинні безпосередньо стосуватися предмета позову, що виключає зазначення в ній дій, коштів чи майна, які не відносяться до цього предмета.

Відповідно до приписів ст.330 ГПК України, зокрема, мирова угода, укладена між сторонами подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ. Суд має право відмовити у затвердженні мирової угоди у процесі виконання рішення з підстав, визначених статтею 192 цього Кодексу.

За вимогами ч.5 ст.192 ГПК України суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди, зокрема, якщо умови мирової угоди суперечать закону або порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є не виконуваними.

Так, згідно мирової угоди сторони досягли згоди про те, що боржник визнає заборгованість, у вигляді грошових коштів, перед стягувачем за кредитним договором, що встановлена рішенням від 21.08.2012 року та додатковим рішенням господарського суду Полтавської області від 30.08.2012 року у справі №18/1091/12 у загальній сумі 4 377 743,50 без ПДВ, що складається із:заборгованості по відсоткам за період із 06.07.2010 року по 22.04.2012 року - 2 873 701,99 грн;заборгованості по сплаті судового збору - 64 380 грн;заборгованості по сплаті пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 1 004 689,83 грн. та пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитом в сумі 434 971,68 грн. та бере на себе зобов'язання у добровільному порядку, з дня підписання та затвердження господарським судом мирової угоди, погасити вказану заборгованість, крім пені.

Відтак, вказаною мировою угодою ПАТ АБ «Укргазбанк» та ПАТ «Полтавський дослідний механічний завод» змінили розмір заборгованості, яка підлягає стягненню, з 4 377 743,50 грн. на 2938081,99 грн..

Отже, умовами мирової угоди фактично змінено судове рішення та безпідставно зменшено суму заборгованості, яка підлягає стягненню, на 1 439 661,51 грн., що не передбачено нормами ГПК України на стадії виконання судового рішення.

Втім, згідно ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання.

Частиною 1 ст.18 ГПК України визначено: судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України.

Виконання судового рішення, яке набрало законної сили, не можна ставити в залежність від волевиявлення боржника або будь-яких інших осіб, оскільки це нівелюватиме значення самого права звернення до суду як способу захисту і забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів.

Мирова угода є одним зі способів вирішення спору, який полягає у відмові позивача від використання передбаченого законом способу захисту його права та врегулюванні спору на підставі взаємних поступок сторін, що не є тотожнім відмові позивача від позову повністю або частково чи визнанню відповідачем позову.

Так, з матеріалів справи вбачається, що умови мирової угоди не містять її погодження іншими учасниками справи, а саме прокурором та Міністерством фінансів України, тобто стосуються прав і обов'язків осіб, які не є її учасниками та є учасниками даної справи, передбачає вирішення питань про права і обов'язки сторін, які можуть виникнути у майбутньому, та є невиконуваною.

Колегія суддів враховує правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 17.07.2018 року у справі №910/19401/17.

Окрім того, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 10.06.2009 року №567 ПАТ АБ «Укргазбанк» капіталізовано шляхом придбання 87,7% акцій державою в особі Міністерства фінансів України. У подальшому, на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про додаткову капіталізацію ПАТ АБ «Укргазбанк» від 04.04.2011 року №342, розмір державної частки збільшено до 92,9%.

Отже, Міністерство фінансів України, як центральний орган виконавчої влади, є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб'єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов'язку зобов'язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб'єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв'язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Колегією суддів враховується правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.11.2018 року у справі №923/23/17.

А за таких обставин, мирова угода не відповідає вимогам ст.ст.192,330 ГПК України, оскільки укладена тільки між ПАТ «Полтавський дослідний механічний завод» і ПАТ АБ «Укргазбанк»; не містить її погодження усіма учасниками справи та порушує інтереси держави в особі Міністерства фінансів України.

Також, укладеною між сторонами угодою фактично вирішено питання про права і обов'язки сторін, які можуть виникнути у майбутньому.

Так, стягувач заявляє, що у випадку належного виконання боржником умов мирової угоди не матиме жодних претензій, що існують або можуть виникнути у майбутньому до боржника та поручителів за кредитним договором в частині заборгованості, встановленої рішенням господарського суду Полтавської області від 21.08.2012 року та додатковим рішенням господарського суду Полтавської області від 30.08.2012 року у справі №18/1091/12, погашення якої є предметом мирової угоди.

Отже, виходячи з того, що укладена між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та Публічним акціонерним товариством «Полтавський дослідний механічний завод» мирова угода не відповідає вимогам закону; є такою, що не може бути виконана у відповідності з її умовами; остаточно не вирішує спору; може призвести до виникнення нового спору; нею фактично вирішено питання про права і обов'язки сторін, які можуть виникнути у майбутньому, підстав для її затвердження не має.

А оскільки умови мирової угоди суперечать вимогам чинного законодавства та порушують права та інтереси сторін, в затвердженні мирової угоди, укладеної між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та Публічним акціонерним товариством «Полтавський дослідний механічний завод» слід відмовити.

Отже, висновок місцевого господарського суду про затвердження мирової угоди не відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 74 ГПК встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010р.)

Питання справедливості розгляду не обов'язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008р.)

Таким чином, аргументи викладені в апеляційній скарзі знайшли своє підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваної ухвали, у зв'язку з чим апеляційну скаргу прокурора Полтавської області слід задовольнити.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню, а в затвердженні мирової угоди приватному виконавцю виконавчого округу Полтавської області в процесі виконання рішення від 21.02.2012 року та від 30.08.2012 року у справі №18/1091/12 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 129, 255, 269, 270, 271, ч.2 ст. 275, 282 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Полтавської області задовольнити.

Ухвалу господарського суду Полтавської області від 10.01.2019 року у справі №18/1091/12 скасувати.

Відмовити приватному виконавцю виконавчого округу Полтавської області в затвердженні мирової угоди в процесі виконання рішення від 21.02.2012 року та від 30.08.2012 року у справі №18/1091/12.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків визначених ч. 3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 16.04.2019 року.

Головуючий суддя О.І. Терещенко

Суддя В.І. Сіверін

Суддя В.В. Россолов