ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16 квітня 2019 р. Справа № 903/937/18

Господарський суд Волинської області у складі судді Слободян О.Г.,

за участю секретаря судового засідання Хвищук Н.В.,

представника позивача: ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Транс Капітал"

до відповідача: Луцької міської ради

про визнання додаткової угоди укладеною

встановив: 20.12.2018р. позивач ТОВ "Транс Капітал" звернувся до суду з позовом до відповідача - Виконавчого комітету Луцької міської ради, в якому просив визнати додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 17.03.2009р. укладеною у редакції позивача.

Обгрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що згідно рішення Господарського суду Волинської області від 04.11.2015р. в справі №903/924/15, залишеним без змін Постановою Вищого господарського суду України від 11.05.2016р., визнано поновленим строком на п'ять років - до 17.03.2019р. укладений між Луцькою міською радою та ТОВ "Транс Капітал" договір оренди земельної ділянки від 17.03.2009р. площею 2 788 кв.м. по вул. Карпенка-Карого, 10 в м. Луцьку (кадастровий номер 221680007); зобов'язано уповноваженого керівника Луцької міської ради укласти додаткову угоду про поновлення укладеного між Луцькою міською радою та ТОВ "Транс Капітал" договору оренди земельної ділянки від 17.03.2009р. (зареєстрований у Волинській регіональній філії ДП "Центр ДЗК" 17.03.2009 р. за № 65) площею 2 788 кв.м. по вул. Карпенка - Карого, 10 в м. Луцьку (кадастровий номер 221680007) на той самий строк і на тих самих умовах, без прийняття сесією Луцької міської ради рішення про поновлення договору оренди землі.

Водночас, орендована позивачем земельна ділянка загальною площею 0,2788 га (кадастровий номер 221680007) була поділена на чотири земельні ділянки в межах вказаної площі.

05.07.2018р. ТОВ "Транс Капітал" на адресу Луцької міської ради надіслало лист з проханням укласти додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 17.03.2009р.

Проте, у листі від 13.08.2018р. Луцька міська рада вказала про неможливість укладення додаткової угоди у звязку з тим, що на даний час обєкт оренди не існує, оскільки поділений на чотири земельні ділянки.

Товариство вважає безпідставними посилання відповідача на неможливість виконання рішення суду у справі №903/924/15 через поділ обєкту оренди на чотири земельні ділянки та не існування обєкту оренди, про який йде мова у рішенні суду.

Присвоєння кадастрового номеру земельній ділянці на підставі пунктів 135, 136 Постанови КМ України від 17.10.2012р., №1051 "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру не свідчить про виникнення нового, у розумінні закону, об'єкту цивільних прав, а відтак і про втрату позивачем права на орендовану ним за договором земельну ділянку.

Ухвалою суду від 22.12.2018р. постановлено відкрити провадження у справі; справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 12.02.2019р. за клопотанням позивача замінено первісного відповідача - Виконавчий комітет Луцької міської ради належним відповідачем- Луцькою міською радою; продовжено строк підготовчого провадження до 22.03.2019р.

Ухвалою суду від 12.03.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті "20" березня 2019 р.

В судовому засіданні 20.03.2019р. представник позивача підтримав позовні вимоги. У відповіді на відзив (вх. №01-57/2467/19 від 28.02.2019р.) також зазначив, що не погоджується з доводами та запереченнями відповідача, вважає їх необгрунтованими та безпідставними. Вказав, що в даному випадку має місце поділ земельної ділянки, право на оренду якої встановлено рішенням Господарського суду Волинської області у справі №903/924/15, на чотири земельні ділянки, із присвоєнням їм нових кадастрових номерів, як земельним ділянкам, що відділились. Проте, це не є підставою для позбавлення позивача права на оренду вказаних земельних ділянок.

Представник відповідача в судовому засіданні 20.03.2019р., у відзиві на позовну заяву (вх. №01-57/2293/19 від 22.02.2019р.) та у запереченні на відповідь на відзив (вх.№01-57/3149/19 від 18.03.2019р.) проти позову заперечив, просив повністю відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на таке.

Після набрання законної сили постановою ВГСУ від 11.05.2016р. у справі №903/924/15, жодних проектів додаткової угоди договору оренди землі для підписання від ТОВ Транс Капітал на адресу Луцької міської ради не надходило.

30.03.2016 ТОВ Транс Капітал підписано акт приймання-передачі та повернуто земельну ділянку Луцькій міській раді.

08.08.2016 на адресу Луцької міської ради надійшов лист ТОВ Транс Капітал з проханням про поділ даної земельної ділянки згідно доданої до листа схеми.

Листом від 22.08.2016р. Луцькою міською радою повідомлено ТОВ Транс Капітал про підготовку проекту рішення Луцької міської ради Про поділ земельної ділянки комунальної власності на вул. Карпенка-Карого та включення його до переліку питань, що пропонуються для чергового розгляду на сесії Луцької міської ради 31.08.2016.

Рішенням Луцької міської ради від 31.08.2016 № 12/74 клопотання ТОВ Транс Капітал задоволено та погоджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу спірної земельної ділянки на чотири менші ділянки та внесено зміни до Державного земельного кадастру про земельні ділянки, які утворилися в результаті поділу.

Оскільки спірна земельна ділянка була поділена за бажанням та заявою саме позивача, відповідач вважає дані дії підтвердженням відмови позивача від виконання рішення суду.

Крім того, в даному випадку, не може бути укладена додаткова угода до договору за рішенням суду, оскільки істотна умова спірного договору оренди землі та додаткової угоди на момент її укладення припинила своє існування.

В прохальній частині позовної заяви позивач зазначив додаткову угоду, істотні умови якої не відповідають основному договору. Даний факт вказує на бажання позивача через рішення суду отримати право користування земельними ділянками, які не було надано йому Луцькою міською радою, яка наділена виключною компетенцією в даних правовідносинах.

В судовому засіданні 20.03.2019р. за згодою представників сторін було оголошено перерву відповідно до 16.04.2019р., про що повідомлено останніх під розписку.

11.04.2019р. від позивача надійшли додаткові пояснення (вх.№01-57/4168/19), в яких позивач зазначає, що припинення чи розірвання договору оренди з підстави передачі земельної ділянки по акту приймання-передачі чинним законодавством та умовами договору оренди не передбачено. Протягом дії договору питання щодо його розірвання сторонами не ініціювалося, а отже договір оренди є чинним.

В судовому засіданні 16.04.2019р. представник позивача підтримав позовні вимоги повністю та просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив.

Згідно п.1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Дослідивши наявні у справі письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін, господарський суд встановив наступне.

17.03.2009 р. на виконання рішення Луцької міської ради від 18.06.2008 № 28/100 між позивачем - ТОВ Транс Капітал (Орендар) та відповідачем - Луцькою міською радою (Орендодавець) укладено договір оренди землі, який зареєстровано у Волинській регіональній філії ДІЇ Центр ДЗК за № 65.

Згідно п.1 Договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі промисловості, транспорту та інші, яка знаходиться: м.Луцьк, вул.Карпенка-Карого (кадастровий номер 221680007).

Відповідно до п.п.2, 3 Договору в оренду передається земельна ділянка площею 2 788 кв.м., земельна ділянка вільна від забудови.

Пунктом 14 договору передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для влаштування та обслуговування відкритої стоянки автотранспорту.

Пунктом 8 Договору передбачено, що договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору провідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Пунктом 28 Договору визначено обовязки Орендодавця, у тому числі щодо невчинення дій, які б перешкоджали Орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою та розгляду у місячний строк з дня надходження клопотання орендаря про продовження дії договору.

У пункті 30 Договору визначено обовязки орендаря, який зобовязаний, зокрема, використовувати земельну ділянку тільки за цільовим призначенням, вказаним в п.15 цього договору.

Згідно п.35 Договору зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розвязується в судовому порядку.

Договір оренди припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря та в ніших випадках, передбачених законом (п.36 Договору).

Враховуючи пятирічний строк дії договору, його дія закінчилась 17.03.2014р.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 04.11.2015р. у справі №903/924/15 позов ТОВ "Транс Капітал" до Луцької міської ради про визнання договору оренди землі поновленим та зобов'язання укласти додаткову угоду задоволено. Визнано поновленим строком на пять років до 17.03.2019 року, укладений між Луцькою міською радою та ТОВ Транс Капітал договір оренди земельної ділянки від 17.03.2009 р. (зареєстрований у Волинській регіональній філії ДП Центр ДЗК 17.03.2009 р. за № 65) площею 2 788 кв.м. по вул.Карпенка Карого, 10 в м.Луцьку (кадастровий номер 221680007). Зобовязано уповноваженого керівника Луцької міської ради укласти додаткову угоду про поновлення укладеного між Луцькою міською радою та ТОВ Транс Капітал договору оренди земельної ділянки від 17.03.2009 р. (зареєстрований у Волинській регіональній філії ДП Центр ДЗК 17.03.2009 р. за № 65) площею 2 788 кв.м. по вул. Карпенка Карого, 10 в м.Луцьку (кадастровий номер 221680007) на той самий строк і на тих самих умовах, без прийняття сесією Луцької міської ради рішення про поновлення договору оренди землі.

Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 17.12.2015р. рішення Господарського суду Волинської області від 04.11.2015р. у справі №903/924/15 скасовано, прийнято нове рішення, в позові відмовлено. Стягнуто з ТОВ "Транс Капітал" на користь Луцької міської ради 2680 грн. судового збору за розгляд апеляційної скарги.

Постановою Вищого господарського суду України від 11.05.2016р. у справі №903/924/15 касаційну скаргу ТОВ "Транс Капітал" задоволено частково; постанову Рівненського апеляційного господарського суду від 17.12.2015р. у справі № 903/924/15 скасовано, а рішення Господарського суду Волинської області від 04.11.2015 у справі № 903/924/15 залишено в силі.

Позивач зазначає, що на даний час рішення суду в частині укладення додаткової угоди не виконане, договір оренди землі не поновлений.

Судом встановлено, що 30.03.2016р. ТОВ Транс Капітал за згодою сторін повернуло земельну ділянку Луцькій міській раді, про що було підписано акт приймання-передачі земельної ділянки між сторонами.

Проте, позивач фактично продовжував користуватися орендованою земельною ділянкою та сплачував орендну плату, що підтверджується доданими до матеріалів справи платіжними дорученнями та не заперечується сторонами.

А тому, посилання позивача на порушення його прав щодо користування спірною земельною ділянкою у звязку з неукладенням додаткової угоди про поновлення договору оренди строком на пять років- до 17.03.2019р., є безпідставним.

Суд звертає увагу на те, що згідно свідоцтва про право власності від 04.11.2013р. №12187710 ТОВ Транс Капітал є власником нежитлового приміщення (автомагазину) загальною площею 346,3кв.м., розміщеного на орендованій земельній ділянці, за адресою: м.Луцьк, вул.Карпенка-Карого, 10. Водночас, згідно п.3 договору оренди землі від 17.03.2009р. земельна ділянка вільна від забудови, а пунктом 14 договору передбачено, що земельна ділянка передається в оренду для влаштування та обслуговування відкритої стоянки автотранспорту.

Також, не може залишитись поза увагою суду та обставина, що 08.08.2016р. ТОВ Транс Капітал на адресу Луцької міської ради надіслало лист з проханням про поділ даної земельної ділянки згідно доданої до листа схеми для оформлення права оренди земельної ділянки із зміною межі та повідомило, що в разі прийняття Луцькою міською радою рішення про передачу позивачу в оренду земельної ділянки площею 0,0779га., претензій та вимог згідно рішення суду від 04.11.2015р. у справі №903/924/15 в частині укладення додаткової угоди про поновлення договору оренди землі не має та не буде мати, оскільки на земельній ділянці знаходиться автостоянка, що належить на праві власності ТОВ Транс Капітал.

Крім цього, як зазначено відповідачем та не заперечується позивачем, ТОВ Транс Капітал було оплачено розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу спірної земельної ділянки.

Рішенням Луцької міської ради від 31.08.2016 № 12/74 Про поділ земельної ділянки комунальної власності на вул. Карпенка-Карого клопотання ТОВ Транс Капітал задоволено та погоджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу спірної земельної ділянки на чотири менші ділянки та внесено зміни до Державного земельного кадастру про земельні ділянки, які утворилися в результаті поділу.

Згідно даного рішення Луцької міської ради поділено земельну ділянку загальною площею 0,2788га. (кадастровий номер 221680007) на чотири земельні ділянки, а саме:

- земельна ділянка №1 - кадастровий номер :2:168:0015 площею 0,0779га;

- земельна ділянка №2 - кадастровий номер :2:168:0018 площею 0,1705га;

- земельна ділянка №3 - кадастровий номер :2:168:0017 площею 0,0240га;

- земельна ділянка №4 - кадастровий номер :2:168:0016 площею 0,0064га, для влаштування та обслуговування відкритої стоянки автотранспорту.

Зазначене рішення Луцької міської ради щодо поділу земельної ділянки не скасоване, не оскаржене позивачем та недійсним не визнане.

Проте, у 2017 році позивач звернувся до відповідача з листами від 24.04.2017р., від 25.05.2017р. з вимогою виконати рішення суду від 04.11.2015р. у справі №903/924/15, які були залишені відповідачем без задоволення.

05.07.2018р. позивач на адресу Луцької міської ради надіслав лист з проханням укласти додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 17.03.2009р., в якому повідомив, що товариство готове укласти угоду як про поновлення договору оренди землі, так і чотири договори земельних ділянок загальною площею 0,2788га.

У листі-відповіді "Про надання інформації" від 13.08.2018р. Луцька міська рада вказала, що укладення додаткових угод про поновлення договору оренди землі на земельні ділянки площами 0,0779 га, 0,1705 га, 0,0240 га та 0,0064 га, які утворилися в результаті поділу є неможливим, оскільки постанова ВГСУ від 11.05.2016р. у справі №903/924/15 стосується іншої земельної ділянки, а саме площею 0,2788га та на даний час не існує як обєкт нерухомого майна. Також зазначила, що оскільки ТОВ Транс Капітал є власником нерухомого майна (автомагазину), розміщеного на земельній ділянці площею 0,0779га з кадастровим номером :2:168:0015, утвореної в результаті поділу земельної ділянки площею 0,2788га, позивачу необхідно в найкоротші терміни оформити право оренди даної земельної ділянки із зміною її цільового призначення.

Позивач, вважаючи, що його права порушені відповідачем у звязку з відмовою щодо укладення додаткової угоди, звернувся до суду з позовом.

Відповідно до ст. ст. 80, 83 Земельного кодексу України органи місцевого самоврядування є субєктами права власності на землі територіальних громад, що належать до комунальної власності.

Законним розпорядником земель територіальних громад є орган місцевого самоврядування, тобто Луцька міська рада, яка в свою чергу, відповідно до ст. 26 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні серед інших має виключні повноваження щодо регулювання земельних відносин.

Згідно з п. 34 ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.

У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за межами, на яких розташовані обєкти комунальної власності, що передбачено ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Обєктом оренди є земельна ділянка.

За змістом статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Згідно з нормою статті 791 ЗК України земельна ділянка набуває ознак обєкта цивільних прав з моменту її формування з присвоєнням кадастрового номера та внесення в Державний земельний кадастр.

Згідно ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Частиною четвертою статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом частини другої статті 792 ЦК України майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства ЗК України, Законом України «Про оренду землі».

Законом України «Про оренду землі» визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 15 зазначеного закону істотними умовами договору оренди землі є: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

Статтею 31 цього закону визначено, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Як передбачено ч. 2 ст. 16 Закону України "Про оренду землі", укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Стаття 33 Закону України «Про оренду землі» фактично обєднує два випадки пролонгації договору оренди.

У частинах першій пятій статті 33 цього Закону передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обовязки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.

При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.

Виходячи з приписів статей 319, 626 ЦК України слід дійти висновку про те, що реалізація переважного права на поновлення договору оренди, яка передбачена частиною першою статті 33 Закону України «Про оренду землі», можлива лише за умови дотримання встановленої цією нормою процедури та наявності волевиявлення сторін.

Згідно із частинами першою пятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» у разі поновлення договору оренди землі умови договору можуть бути змінені за згодою сторін з укладенням додаткової угоди. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати чи інших істотних умов договору, передбачених статтею 15 цього Закону, переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Отже, для застосування частини першої статті 33 Закону України "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди необхідно встановити такі юридичні факти: орендар належно виконує свої обовязки за договором, орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, орендодавець протягом місяця не повідомив орендаря про наявність заперечень та своє рішення.

Частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачена інша підстава поновлення договору оренди: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності).

Частинами восьмою, девятою статті 33 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов'язковому порядку; відмова, а також наявне зволікання в укладенні додаткової угоди до договору оренди землі може бути оскаржено в суді.

З огляду на зазначені приписи законодавства, обовязок щодо направлення проекту додаткової угоди покладається на орендаря.

Пунктом 8 Договору передбачено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору провідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідач вказує, що після набрання законної сили рішенням суду у справі № 903/924/15, а саме 11.05.2016р., жодних проектів додаткової угоди договору оренди землі для підписання від позивача на адресу Луцької міської ради не надходило. З листом про укладення додаткової угоди позивач звернувся до міської ради лише 05.07.2018р.

Позивач посилається на лист від 05.07.2018р., що надсилався Луцькій міській раді, з проханням укласти додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 17.03.2009р. В додатку до вказаного листа зазначений проект угоди про поновлення договору оренди землі.

Проте, в матеріалах справи відсутній проект такої угоди, що додавався до листа ТОВ "Транс Капітал" від 05.07.2018р., а тому у суда відсутня можливість встановити, який саме проект додаткової угоди, її зміст був надісланий відповідачу.

З листа-відповіді "Про надання інформації" Луцької міської ради від 13.08.2018р. вбачається, що позивач мав бажання укласти додаткові угоди про поновлення договору оренди землі на земельні ділянки площами 0,0779 га, 0,1705 га, 0,0240 га та 0,0064 га, які утворилися в результаті поділу.

Водночас, у прохальній частині позовної заяви позивач зазначає проект угоди про поновлення договору оренди земельної ділянки, предметом якої є земельна ділянка площею 2 788 кв.м., яка складається із чотирьох окремих земельних ділянок.

Отже, позивачем не надано суду належних доказів дотримання ним процедури поновлення спірного договору оренди земельної ділянки на підставі ст.33 Закону України "Про оренду землі", що стосується направлення проекту додаткової угоди орендодавцю.

Частиною 10 статті 24 Закону України Про державний земельний кадастр встановлено, що у разі поділу чи обєднання земельних ділянок державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, та згідно з пунктом 1 статті 27 Закону України «Про державний земельний кадастр» у разі поділу або обєднання земельних ділянок запис про державну реєстрацію земельної ділянки та кадастровий номер земельної ділянки скасовуються, а Поземельна книга на таку земельну ділянку закривається.

Згідно ч.12 ст.33 33 Закону України "Про оренду землі" у разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст 15 Закону України Про оренду землі однією з істотних умов договору оренди землі обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки).

Згідно з ч. 6 ст. 33 Закону України Про оренду землі у разі якщо орендар продовжує користувалися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Судом встановлено, що за клопотанням позивача земельна ділянка загальною площею 0,2788га (кадастровий номер 221680007), що була предметом договору оренди землі від 17.03.2009р., була поділена на чотири менші ділянки з присвоєнням кадастрових номерів та внесення змін до Державного земельного кадастру про земельні ділянки, які утворилися в результаті поділу.

В даному випадку не може бути укладена додаткова угода до договору за рішенням суду, оскільки істотна умова спірного договору оренди землі та додаткової угоди на момент її укладення припинила своє існування. А процедура поновлення договору оренди землі, межі якої було змінено чітко встановлена та виключає можливість зобовязання її укладення без рішення власника земельної ділянки.

В прохальній частині позовної заяви позивач зазначив додаткову угоду, істотні умови якої не відповідають основному договору. Оскільки в п. 2 додаткової угоди (тобто в останній редакції спірного договору оренди землі) позивачем вказана одна земельна ділянка та зазначено чотири кадастрові номери з різними площами, які не були предметом договору оренди від 17.03.2009 року.

Отже земельна ділянка, про поновлення договору оренди якої подано позов у цій справі, не існує як обєкт цивільних прав, оскільки в її межах шляхом поділу утворені інші земельні ділянки, що унеможливлює задоволення даного позову.

Враховуючи, що заходи щодо поділу спірної земельної ділянки є чинними, відомості щодо оскарження та скасування цих заходів відсутні, поновлення прав позивача шляхом поновлення договору оренди потребуватиме об'єднання земельних ділянок, утворених за наслідками поділу, та створення земельної ділянки зі складу існуючих ділянок, які вже сформовані як об'єкти цивільних прав, що не може бути вирішено в межах цього позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.06.2018 у справі № 922/2383/16, від 27.03.2019р. у справі №911/512/18.

Крім того, згідно п.п.1, 2 предметом договору оренди землі від 17.03.2009р. є земельна ділянка вільна від забудови, несільськогосподарського призначення - землі промисловості, транспорту та ін. Згідно п.14 договору земельна ділянка передається в оренду для влаштування та обслуговування відкритої стоянки автотранспорту..

Проте, на даний час на вказаній земельній ділянці знаходиться обєкт нерухомості (автомагазин), власником якого є ТОВ "Транс Капітал". Зазначене також свідчить про неможливість поновлення договору на тих самих умовах, які були передбачені договором оренди землі, оскільки необхідна зміна цільового призначення земельної ділянки.

Також, суд звертає увагу, що на день розгляду справи, договір оренди землі є припиненими у звязку із закінченням строку, на який його було поновлено згідно рішення Господарського суду Волинської області від 04.11.2015р. у справі №903/924/15, а саме: до 17.03.2019р.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 13, частини 1 ст. 74 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Посилання позивача на зазначену ним судову практику є безпідставними, оскільки обставини справи у зазначених позивачем рішеннях судів відрізняються від обставин, зясованих судом у даній справі.

Дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх в сукупності, враховуючи те, що на час розгляду справи договір оренди землі від 17.03.2009р. є припиненим у звязку із закінченням строку, на який його було поновлено - до 17.03.2019р., змінена істотна умова договору оренди землі (обєкт оренди) та позивач не позбавлений права в установленому законом порядку на укладення договору оренди земельної ділянки, на якій знаходиться належне позивачу на праві власності нерухоме майно, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог та відмову у задоволенні позову.

Враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 233, 236-240 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,

в и р і ш и в :

В позові відмовити.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 24.04.2019р.

Суддя О. Г. Слободян