ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"05" квітня 2019 р. Справа№ 910/8665/17

Північний апеляційний господарський суд

суддя: Грек Б.М.

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Вторметал" про визнання виконавчих документів (наказів Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2018р.) такими, що не підлягають виконанню у справі №910/8665/17

за заявою Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) "СБЕРБАНК"

про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 28.04.2017

у третейській справі № 38/16

за позовом ПАТ "СБЕРБАНК"

до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Інтер-ГТВ",

2.ТОВ "Вторметал"

про стягнення заборгованості

за участю представників сторін:

від заявника Гапон В.С.,

від скаржника Хілова І.М., Шерстюк Д.В.

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "СБЕРБАНК" звернулось про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації "Союз інвесторів України" від 28.04.2017 у справі № 38/16 задоволено та ухвалено видати накази на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації "Союз інвесторів України" від 28.04.2017 у справі № 38/16.

05.12.2018 на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018 у справі №910/8665/17 були видані накази Північного апеляційного господарського суду про примусове виконання рішення.

ТОВ "Вторметал" звернулось до Північного апеляційного господарського суду із заявою про визнання виконавчих документів (наказів Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2018 у справі №910/8665/17) такими, що не підлягають виконанню.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду, справу №910/8665/17 передано для розгляду судді Греку Б.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.12.2018 прийнято до розгляду заяву ТОВ "Вторметал" про визнання виконавчих документів (наказів Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2018 у справі №910/8665/17) такими, що не підлягають виконанню та призначено її до розгляду заяву на 18.01.2019.

Через відділ забезпечення документообігу суду та моніторингу виконання документів від відповідача-2 до суду надійшла апеляційна скарга до перегляду Верховним Судом ухвали Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018.

18.01.2019 в судовому засіданні відповідачем-2 в усному порядку заявлено клопотання про зупинення на підставі заявленого ними апеляційної скарги до Верховного Суду, в наслідок чого була оголошена перерва на підставі ст. 216 Господарського процесуального кодексу України.

18.01.2019 в судовому засіданні оголошено перерву до 25.01.2019.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2019 зупинено провадження до закінчення перегляду Верховним Судом апеляційної скарги на ухвалу Північного апеляційного господарського суду від 19.11.2018.

Ухвалою північного апеляційного господарського суду від 25.03.2019 поновлено провадження у справі, призначено до розгляду.

Звертаючись із заявою боржник вказує підставою для задоволення заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню є те, що основне зобов'язання за договором про відкриття кредитної лінії №64-В/11/54/КЛ від 17.06.2011, за яким дане рішення вирішено стягнути заборгованість з ТОВ «ІНТЕР-ГТВ» та з ТОВ «ВТОРМЕТАЛ» на підставі договору поруки №2 від 25.05.2015 є припиненим.

Одним із складових елементів права на справедливий розгляд згідно зі статтею 6 конвенції, є право бути присутнім на розгляду своєї справи (рішення суду у справах «Тьерс та інші проти Сан-маріно», «Романов проти Росії», «Бадер та інші проти Швеції». Вказане право може бути дотримано, зокрема, шляхом належного повідомлення сторонам про розгляд справи судом.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд вважає за можливе здійснювати розгляд скарги, так як сторони належним чином повідомленні про дату, час та місце розгляду справи, учасниками якої вони є, а часткова неявка не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню визначено ч. 2 ст. 328 ГПК України, згідно якої суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Статтею 50 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що сторони, які передали спір на вирішення третейського суду, зобов'язані добровільно виконати рішення третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень. Сторони та третейський суд вживають усіх необхідних заходів з метою забезпечення виконання рішення третейського суду.

Відповідно до частини першої статті 55 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду виконуються зобов'язаною стороною добровільно, в порядку та строки, що встановлені в рішенні.

Згідно із статтею 57 Закону України "Про третейські суди" рішення третейського суду, яке не виконано добровільно, підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження". Виконавчий документ, виданий на підставі рішення третейського суду, може бути пред'явлений до примусового виконання в строки, встановлені Законом України "Про виконавче провадження".

У разі, коли рішення третейського суду не виконується добровільно зобов'язаною цим рішенням стороною, інша сторона може подати до компетентного суду заяву про видачу виконавчого документа, яким у господарському судочинстві згідно із статтею 327 ГПК України та пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" є наказ.

Частиною першою статті 56 Закону України "Про третейські суди" передбачено, що заява про видачу виконавчого документа може бути подана до компетентного суду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом. Така заява підлягає розгляду компетентним судом протягом 15 днів з дня її надходження до суду. Про час та місце розгляду заяви повідомляються сторони, проте неявка сторін чи однієї із сторін не є перешкодою для судового розгляду заяви.

Відповідно до частини третьої статті 354 ГПК України при розгляді справи в судовому засіданні господарський суд встановлює наявність чи відсутність підстав для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, передбачених статтею 355 цього Кодексу.

Згідно із статтею 355 ГПК України суд відмовляє у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, якщо:

1) на день ухвалення рішення за заявою про видачу наказу рішення третейського суду скасовано судом;

2) справа, у якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

3) пропущено встановлений строк для звернення за видачею наказу, а причини його пропуску не визнані господарським судом поважними;

4) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

5) третейська угода визнана недійсною;

6) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону;

7) рішення третейського суду містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом;

8) постійно діючий третейський суд не надав на вимогу господарського суду відповідну справу;

9) третейський суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Отже, виходячи з приписів чинного законодавства при розгляді заяви про видачу виконавчого документа господарський суд не здійснює оцінки законності і обґрунтованості рішення третейського суду в цілому, а лише встановлює відсутність або наявність підстав для відмови в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа, визначених статтею 56 Закону України "Про третейські суди" та статтею 355 ГПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що: на день розгляду заяви про видачу наказу на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" від 28.04.2017 у справі № 38/16 компетентним судом не скасовано; справа, у якій прийнято рішення третейського суду, підвідомча третейському суду відповідно до закону; при зверненні до суду з заявою про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення у третейській справі № 38/16 Банком не пропущений встановлений строк для звернення за видачею виконавчого документа; рішення третейського суду прийнято у спорі, передбаченому третейською угодою, та цим рішенням не вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди; третейська угода не визнана недійсною; склад третейського суду, яким прийнято рішення, відповідав вимогам закону; рішення третейського суду не містить способи захисту прав та охоронюваних інтересів, не передбачені законом; третейський суд не вирішував питання про права і обов'язки осіб, які не брали участь у справі; ТОВ "Інтер-ГТВ" та ТОВ «ВТОРМЕТАЛ" рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації "Союз інвесторів України" у третейській справі № 38/16 від 28.04.2017 добровільно не виконали.

Тобто судом першої інстанції визначено відсутність підстав, передбачених законодавством для відмови у видачі наказу на примусове виконання рішення третейського суду, а тому Північний апеляційний господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення заяви Банку про видачу наказу на примусове виконання рішення третейського суду.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Наслідком визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов'язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов'язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов'язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом наказу, зокрема: видача наказу за рішенням, яке не набрало законної сили; помилкової видачі наказу, якщо вже після видачі наказу у справі рішення суду було скасоване; видачі наказу двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу наказу вже після видачі його дубліката; пред'явлення наказу до виконання вже після закінчення строку на пред'явлення цього наказу до виконання. (Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.01.2018 у справі №755/15479/15-ц).

У постанові Верховного Суду від 16.01.2018 у справі №755/15479/15-ц зроблено висновок про матеріально-правові та процесуально-правові підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, який в силу ч. 4 ст. 236 ГПК України та ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховуються судом при застосуванні такої норми права.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Згідно з п.2.2 Кредитного договору від 17.06.2011, забезпечення належного виконання Позичальником своїх зобов'язань, пепредбачені пунктом 2.1 цього Договору, оформляється окремими договорами, що укладається одночасно з цим договором або після його укладення та іменуються для розуміння цього Договору надалі як договори забезпечення. Належне виконня позичальником зобов'язань по цьому договру також забезпечується всім належним позичальнику майном, майновими правами та грошовими коштами, що належаить йому на праві власності.

Враховуючи те, що суд встановив, що погашення боржником заборгованості не здійснено з примусового виконання наказу, судові рішення на підтвердження припинення основного зобов'язання відсутні, а наведені заявником рішення третейського суду в підтвердження припинення основного зобов'язання не є підставою для визнання наказів такими, що не підлягають виконанню.

Таким чином, передбачених ст. 328 ГПК України підстав для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, не вбачається.

Отже, керуючись ст. ст. 2, 234, 328 ГПК України на підставі ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Вторметал" про визнання наказів такими, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. ст. 2, 234, 328 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Вторметал" про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню у справі №910/8665/17.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Б.М. Грек