ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА
УХВАЛА

м. Київ

18.04.2019

Справа № 910/4810/19

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Буринський Молокозавод»

до                     Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Малинівські молочні продукти»

про                     стягнення 369 615,38 грн.

Суддя Спичак О.М.

Без виклику представника заявника

Товариство з обмеженою відповідальністю «Буринський Молокозавод» звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Малинівські молочні продукти» про стягнення 369 615,38 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне виконання відповідачем умов договору поставки №87/17/РП від 21.12.2017р. в частині оплати товару.

Одночасно, у п.6 прохальної частини позовної заяви позивач просить вжити заходів щодо забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти, належні відповідачу.

За своєю правовою природою вказана вимога фактично є заявою про забезпечення позову у розумінні ст.139 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши вказану заяву, суд дійшов висновку, що остання підлягає поверненню заявнику на підставі ч.7 ст.140 Господарського процесуального кодексу України. При цьому, суд виходив з наступного.

За приписами ст.136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 139 Господарського процесуального кодексу України вимоги щодо змісту та форми заяви про забезпечення позовну. Зокрема, частиною 1 вказаної статті унормовано, що Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв'язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

До заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі (ч.5 ст.139 Господарського процесуального кодексу України).

Наразі, суд зазначає, що згідно п.3 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду заяви про забезпечення позову сплачується судовий збір в розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проте, Товариством з обмеженою відповідальністю «Буринський Молокозавод» всупереч п.6 ч.1, ч.5 ст.139 Господарського процесуального кодексу України у заяві про забезпечення позову пропозицій щодо зустрічного забезпечення не наведено, доказів сплати судового збору за подачу відповідної заяви не додано.

Частиною 7 ст.140 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, виходячи з того, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Буринський Молокозавод» подана без додержання вимог п.6 ч.1 та ч.5 ст.139 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку щодо її повернення заявнику.

При цьому, суд вважає за доцільне роз’яснити заявнику, що повернення заяви про забезпечення позову з наведених вище підстав не перешкоджає повторному зверненню до суду з відповідною заявою після усунення визначених вище недоліків. До того ж, суд звертає увагу Товариства з обмеженою відповідальністю «Буринський Молокозавод» на те, що порядок та підстави забезпечення позову у господарському процесі врегульовано главою 10 Господарського процесуального кодексу України, проте, ніяким чином не Цивільним процесуальним кодексом України.

Одночасно, слід зауважити, що у даному випадку заява про забезпечення позову міститься у позовній заяві, що фактично унеможливлює повернення її заявнику в оригіналі, внаслідок чого суд дійшов висновку щодо доцільності повернення Товариству з обмеженою відповідальністю «Буринський Молокозавод» копії заяви про забезпечення позову.

Таким чином, керуючись приписами ст.ст.139, 140 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Повернути заяву про забезпечення позову Товариству з обмеженою відповідальністю «Буринський Молокозавод».

2. Згідно ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та відповідно до підпункту 17.5 п.17 Розділу XI «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного господарського суду через Господарський суд міста Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного тексту.

Повний текст складено та підписано 18.04.2019р.

Суддя                                                                                                     Спичак О.М.