РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.04.2019Справа № 910/850/19
Суддя Мудрий С.М. розглянувши справу

за позовом акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго"

до акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 1 138 188,68 грн.

При секретарі судового засідання: Єрмоловій Р.М.

Представники сторін:

від позивача: не з'явився;

від відповідача: Карпенко І.В. - представник за довіреністю № 353 від 19.02.2019 р.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "ДТЕК Західенерго" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення 1 138 188,68 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між сторонами 16.02.2018 р. укладено договір № 00078/ЦТЛ-2018 про надання послуг.

Проте, відповідачем порушено термін доставки вантажу, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача штраф в розмірі 1 138 188,68 грн.

Ухвалою господарського суду від 28.01.2018 р. вищевказану позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу десятиденний строк для усунення її недоліків з дня вручення цієї ухвали.

31.01.2018 р. до канцелярії суду позивач подав заяву про усунення недоліків позовної заяви з доданими документами.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 04.02.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, встановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 26.02.2019 р.

У судове засідання 26.02.2019 р. представники сторін не з'явилися, про поважні причини неявки суд не повідомили, хоча про час та дату судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення № 289, 211 відповідно, але 21.01.2019 р. до канцелярії суду відповідач подав відзив на позовну заяву, 25.02.2019 р. до канцелярії суду позивач подав клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 26.02.2019 року відкладено підготовче засідання на 25.03.2019 року.

19.03.2019 року до канцелярії суду позивачем подано відповідь на відзив.

В судовому засідання 25.03.2019 року сторонами надано згоду на розгляд справи по суті в той самий день після підготовчого судового засідання, а саме 25.03.2019 року.

Суд закрив підготовче засідання та призначив справу до судового розгляду по суті в той самий день після закінчення підготовчого судового засідання.

В судовому засіданні постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви в судовому засіданні на 08.04.2019 року.

В судове засідання 08.04.2019 року представник позивача не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про час та дату судового засідання повідомлені належним чином.

Представник відповідача заперечував проти позовних вимог, просив суд відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з ч.1 статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Частина 2 статті 509 ЦК України передбачає, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно п.1 ч. 2 статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

16.02.2018 року між публічним акціонерним товариством "Українська залізниця" (перевізник) та акціонерним товариством "ДТЕК Західенерго" (замовник) укладено договір № 00078/ЦТЛ-2018 про надання послуг.

Відповідно до п.1.1 договору, предметом цього договору є здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, та інші послуги, пов'язані з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або замовника і проведення розрахунків за ці послуги.

Згідно з п.1.2 договору перевезення - послуга, в процесі надання якої перевізник зобов'язується доставити довіреній замовником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а замовник зобов'язується оплатити послуги у передбаченому цим договором порядку. Перевезення оформлюється залізничною накладною відповідно до цього договору, Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 зі змінами та доповненнями, збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги, який затверджений наказом Міністерства транспорту та зв'язку України від 26.03.2009 №317, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за №340/16356, Правил перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 09.12.2002 №873, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.12.2009 за №1030/7318, Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (далі - УМВС), Конвенції про міжнародні залізничні перевезення (далі - КОТІФ) відповідно.

Надання послуг за цим договором може підтверджуватись залізничною накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю та іншими документами (п.1.3 договору).

Відповідно до п.8.1 договору, сторони домовились про використання електронного документообігу.

Згідно з п.12.1 договору, договір вступає в силу з моменту одностороннього підписання замовником договору в електронному вигляді з накладанням ЕЦП в АС «Месплан» або АС «Клієнт УЗ», або вчинення замовником будь-якої дії на виконання цього договору і діє з 19.02.2018 до 31.12.2018.

У межах строку дії договору, відповідач приймав до перевезення вантаж у залізничних накладних вагонах на адресу позивача, що офіційно оформлено залізничними накладними: 45241344, 47711643, 47711684, 51927218, 51942597, 51942605, 51946481, 51946499, 51946614, 51946663, 51946754, 51957082, 51957108, 51960359, 51964229, 51964443, 51964534, 51965176, 51965184, 519723339, 51972347, 51989002, 51989051, 51996445, 51996569, 51996577, 51996627, 52036480, 52036498, 52039690, 52056884, 52056900, 52071446, 52085941, 52110657, 52110673, 52114162, 52114170, 52114188, 52129327, 52129335, 52129368, 52129459, 52131802, 52131810, 52133360, 52149051, 52149069, 52166071, 52166089, 52171782, 52171873, 52174380, 52183092, 52183100,52212057, 52222197, 52222221, 52242781, 52262078, 52262094, 52262110, 52278108, 52296001, 52296027, 52296035, 52296043, 52296209, 52296258, 52296308, 52307055, 52308038, 52309069, 52310455, 52310463, 52310471, 52311644, 52311651, 52311669, 52322294, 52324704, 52324712, 52325024, 52325032, 52325040, 52332079, 52340270, 52340296, 52340304, 52340312, 52363280, 52363298, 52365970, 52365996, 52366002, 52366010, 52386984, 52386992, 52387008, 45296290, 45570280, 45640216, 45870573, 45934825, 46045357, 46280046, 52442290, 52442316, 52500923, 52500964, 52583374, 52595675, 52598968, 52600608, 52622057, 52669181, 52781721, 52781754, 52781788, 52786845, 52786878, 52787272, 52787280, 52787298, 52787306, 52853207, 52855384, 52868403, 52883956, 52883998, 52884236, 52884764, 52891876, 52891892, 52891900, 52891918, 52988540, 52991940, 53001616, 53001624, 53001632, 53001657, 53001665 та досильними залізничними накладними №№ 45251873, 47785498, 41964120, 51993749, 51975852, 51975845, 47515515, 40024788, 40024010, 52077344, 47746110, 52057494, 47745765, 52110491, 52090206, 52161494, 52174505, 52278108, 40758187, 40759516, 52301454, 45139458, 40758948, 45211778, 52382462, 45300878, 45936564, 52515095, 41203092, 41203688, 52614583, 52614591, 52892429.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідачем порушено терміни доставки вантажів за вказаними накладними, визначені п. 41 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998р. №457 та Правилами обчислення термінів доставки вантажу, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за №865/5086, у зв'язку із чим просить суд стягнути з публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" 1 138 188,68 грн. штрафу на підставі ст. 116 Статуту залізниць України.

Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Договір перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства. Перевізники зобов'язані забезпечувати вантажовідправників бланками перевізних документів згідно з правилами здійснення відповідних перевезень.

Вантажовідправник і перевізник у разі необхідності здійснення систематичних впродовж певного строку перевезень вантажів можуть укласти довгостроковий договір, за яким перевізник зобов'язується у встановлені строки приймати, а вантажовідправник - подавати до перевезення вантажі у погодженому сторонами обсязі.

Залежно від виду транспорту, яким передбачається систематичне перевезення вантажів, укладаються такі довгострокові договори: довгостроковий - на залізничному і морському транспорті, навігаційний - на річковому транспорті (внутрішньому флоті), спеціальний - на повітряному транспорті, річний - на автомобільному транспорті. Порядок укладення довгострокових договорів встановлюється відповідними транспортними кодексами, транспортними статутами або правилами перевезень.

Умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб'єктів господарювання за цими перевезеннями визначаються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами. Сторони можуть передбачити в договорі також інші умови перевезення, що не суперечать законодавству, та додаткову відповідальність за неналежне виконання договірних зобов'язань.

Відповідно до статті 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Частиною 1 статті 919 ЦК України перевізник зобов'язаний доставити вантаж, пасажира, багаж, пошту до пункту призначення у строк, встановлений договором, якщо інший строк не встановлений транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них, а в разі відсутності таких строків - у розумний строк.

Відповідно до ч.1 статті 313 ГК України перевізник зобов'язаний доставити вантаж до пункту призначення у строк, передбачений транспортними кодексами, статутами чи правилами. Якщо строк доставки вантажів у зазначеному порядку не встановлено, сторони мають право встановити цей строк у договорі.

Згідно з ч.1 статті 920 ЦК України у разі порушення зобов'язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 затверджено Статут залізниць України, який визначає обов'язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під'їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (пункт 2 Статуту).

Відповідно до пункту 5 Статуту на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує:

а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила);

б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів;

в) Правила перевезення пасажирів, багажу, вантажобагажу та пошти залізничним транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів);

г) інші нормативні документи.

Нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов'язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно з п. 6 Статуту накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення;

Пунктом 22 Статуту передбачено, що за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов'язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов'язується сплатити за перевезення встановлену плату.

Відповідно до п.23 Статуту відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції.

Згідно з абз.1 п.28 Правил приймання вантажів до перевезення (ст. 7, 9, 13, 22, 24, 37, 39 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 861/5082 договір про перевезення вантажу вважається укладеним з моменту проставлення календарного штемпеля станції відправлення в оформленій паперовій накладній або з моменту накладення електронного цифрового підпису працівником залізниці в електронній накладній.

Відповідно до п.1.1 Правил оформлення перевізних документів, затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р. (у редакції наказу Міністерства інфраструктури України від 08.06.2011 № 138) та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 863/5084 на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. Накладна згідно з цими Правилами може оформлятися і надаватися в електронному вигляді (із накладенням електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП)).

Тобто, електронний перевізний документ та його паперова версія мають однакову юридичну силу.

Згідно з п.1.5 Правил оформлення перевізних документів перевезення власних (орендованих) локомотивів і вагонів у завантаженому та порожньому стані оформлюються перевізними документами, в яких у графі 20 "Найменування вантажу" відправником зазначається: для локомотивів і завантажених вагонів - "Власний (орендований) вагон (локомотив). Власник (орендар) (найменування власника, оператора, орендаря)"; для порожніх вагонів - "Порожній власний (орендований) вагон. З-під ... (найменування вантажу). Власник (орендар) (найменування власника, оператора, орендаря). Направляється до пункту навантаження (в ремонт тощо)".

Тобто, власні (приватні) порожні вагони, які перевозяться залізницею за перевізними документами зі сплатою провізної плати, мають правовий статус «вантажу» (вантаж на колесах).

Відповідно до п. 41 Статуту залізниці зобов'язані доставити вантажі за призначенням в установлені терміни.

Терміни доставки вантажів і правила обчислення термінів доставки вантажів встановлюються Правилами, виходячи з технічних можливостей залізниць.

Обчислення терміну доставки починається з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення.

Вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

У разі затримки подачі вагонів (контейнерів) під вивантаження внаслідок зайнятості вантажного фронту або з інших причин, залежних від одержувачів, вантаж вважається доставленим вчасно, якщо він прибув на станцію призначення до закінчення встановленого терміну доставки.

Згідно з п. 1.2 Правил обчислення термінів доставки вантажів (ст. 41, 116 Статуту), затверджених наказом Міністерства транспорту України №644 від 21.11.2000р. (та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 24.11.2000 р. за № 865/5085, термін доставки вантажу визначається, виходячи з відстані, за яку обчислюється провізна плата.

Відповідно до підпункту 1.1.1 пункту 1.1 Правил, у разі перевезення вантажною швидкістю залізниці надається термін доставки вантажу: одна доба на кожні повні та неповні 320 км щодо маршрутних відправок, та одна доба на кожні повні та неповні 200 км щодо вагонних відправок.

Пунктом 2.1 Правил передбачено, що обчислення терміну доставки починається з 24-ї години дати приймання вантажу до перевезення, зазначеної в перевізних документах. При прийманні від відправника вантажу до перевезення раніше дня, на який призначено навантаження, термін доставки обчислюється з 24-ї години того дня, на який призначено навантаження, про що в накладній робиться відмітка в графі "Навантаження призначено на число місяць".

Згідно з пунктом 2.4 Правил терміни доставки вантажів, які обчислюються згідно з пунктом 1, збільшуються, зокрема, на одну добу на операції, пов'язані з відправленням і прибуттям вантажу.

Пунктом 2.9 Правил передбачено, що про причини затримки вантажу, які дають право залізниці на збільшення терміну доставки, та тривалість цієї затримки повинна бути зроблена відмітка в перевізних документах, яка завіряється підписом працівника станції.

Відповідно до п. 2.10 Правил вантаж вважається доставленим вчасно, якщо на станції призначення він вивантажений засобами залізниці, про що повідомлено одержувача, або якщо вагон (контейнер) з вантажем подано під вивантаження засобами одержувача до закінчення встановленого терміну доставки.

Частиною 1 статті 23 Закону України «Про залізничний транспорт» у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язань за договором про організацію перевезень вантажів перевізники несуть відповідальність за неповну і несвоєчасну подачу вагонів і контейнерів для виконання плану перевезень, а вантажовідправники - за невикористання наданих транспортних засобів у порядку та розмірах, що визначаються Статутом залізниць України. Перевізники також несуть відповідальність за зберігання вантажу, багажу, вантажобагажу з моменту його прийняття і до видачі одержувачу, а також за дотримання терміну їх доставки в межах, визначених Статутом залізниць України.

Відповідно до п.116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф (якщо не доведе, що прострочення сталося не з її вини) у розмірі:

10 відсотків провізної плати - за прострочення на дві доби;

20 відсотків провізної плати - за прострочення на три доби;

30 відсотків провізної плати - за прострочення на чотири і більше діб.

Відповідно до інформаційного листа Вищого господарського суду України від 04.04.2012 №01-06/420/2012 нарахування штрафу за несвоєчасну доставку вантажу здійснюється в залежності від кількості повних прострочених діб, але не менш ніж двох діб. Встановлений статтею 116 Статуту штраф застосовується у разі прострочення доставки вантажу на дві доби (більше ніж на 48 годин), на три доби (більше ніж на 72 години) і на чотири доби (більше ніж на 96 годин). Якщо прострочення доставки вантажу допущено залізницею менш ніж на дві доби (не більше 48 годин), що обчислюється з 24-ої години дати приймання вантажу до перевезення, то підстави для нарахування передбаченої статтею 116 Статуту штрафу відсутні.

Згідно з п. 8 Правил видачі вантажів (ст. 35, 42, 46, 47, 48, 52, 53 Статуту), затверджених наказ Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644, оформлення видачі вантажу засвідчується календарним штемпелем станції у відповідній графі накладної. Датою фактичної видачі вантажу вважається дата його вивозу з території станції в разі вивантаження засобами залізниці або дата подачі вагона під вивантаження, якщо воно здійснюється одержувачем на місцях загального або незагального користування.

Як підтверджується календарними штемпелями на накладних, доданих до позовної заяви, вантаж відповідачем доставлено позивачу з порушенням встановленого терміну доставки, визначеного ст. 41 Статуту залізниць України та Правилами обчислення термінів доставки вантажу.

При зверненні до суду з вказаним позовом позивач просить суд стягнути з відповідача штраф за прострочення доставки вантажів у розмірі 1 138 188,68 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що позивачем в розрахунку заявлені суми штрафу, які складаються не тільки з провідної плати, а ще й з додаткових зборів. А, згідно статті 116 Статуту залізниць України штраф за несвоєчасну доставку вантажів розраховується від провізної плати.

У відповіді на відзив позивачем зазначено, що з 20.02.2018 року тарифна політика УЗ змінилася, в зв'язку з чим був укладений новий договір перевезення (договір № 00078 / ЦТЛ-2018 від 16.02.2018) Розділом 3, в пункті 3.2 цього договору визначається розмір плати за перевезення вагонів перевізника (УЗ) і вказано з чого складається ця плата. Не повинно братися до уваги, як відповідач розділяє ці платежі і за якими статтями, позивач платить загальну суму за перевезення, яка вказана в п. 3.2 договору.

Так, відповідно до ч. 1 ст.909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов'язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов'язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно з ч. 1 ст.916 Цивільного кодексу України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата в розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір плати не визначений, стягується розумна плата.

Між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг, в рамках якого відповідачем систематично надаються послуги з перевезення вантажу позивача. Предметом договору є надання залізницею послуг з перевезення вантажу, у тому числі у вагонах власності залізниці. З урахуванням положень чинного законодавства та затверджених тарифів, сторони договору погодили порядок визначення оплати за послугу перевезення вантажу. Відповідно до п.3.2 договору плата за перевезення вантажу складається із трьох компонентів, кожен з яких є складовою вартості однієї послуги за договором. Таким чином, наприклад, такий компонент плати за перевезення як плата за користування вагонами у порожньому та вантажному рейсі є складовою вартості однієї послуги (перевезення вантажу). Окрема послуга, як то користування вагонами, або послуга із перевезення порожніх вагонів відповідачем за договором із позивачем не надається. Тобто, незалежно від того, що всі зазначені в п.3.2 договору компоненти плати за перевезення розділені в залізничній накладній в різних графах, у кожному випадку вказані платежі є складовими однієї плати - плати за перевезення або провізної плати, яка стягується за надання однієї послуги за договором - перевезення вантажу. Отже, провізна плата - це не тільки затверджений законодавчо тариф, а й додаткові платежі, які стягуються відповідачем в якості оплати послуги з перевезення. Додатково, слід зазначити, що договором передбачено, що розрахунки за перевезення здійснюються позивачем на умовах попередньої оплати. Попередня оплата за перевезення перераховується без розділення окремо на тариф та на інші платежі. Оплата здійснюється за одну послугу, за неналежне надання якої позивач стягує із відповідача штраф.

Також зазначено, що відповідно до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов'язані з ними послуги (п.6.) тарифи застосовуються при визначенні плати за перевезення вантажів вантажною і великою швидкістю. У свою чергу, згідно з п.12 Збірника плата за перевезення окремої відправки визначається: «При автоматизованому нарахуванні - з використанням формул, наведених у пункті 2 розділу IV цього Збірника». Тарифне керівництво N 1 вміщує пояснення щодо застосування тарифів за перевезення, які асоціює із провізною платою. Відповідно до п.11 Збірника «плата за перевезення визначається згідно з Правилами застосування тарифів, наведеними в розділі II цього Збірника». Як випливає із розділу II Збірника плата за перевезення розраховується з урахуванням у тому числі компонентів, зазначених у договорі (інфраструктурна складова та компенсація витрат на перевезення вагону у порожньому стані). Таким чином, згідно з положеннями Збірника плата за перевезення визначається на підставі тарифів на компоненти, які у договорі із скаржником включені в фінальну ціну послуги з перевезення.

Суд не погоджується з вищезазначеним, та зазначає наступне.

Відповідно до п.3.1 договору, розмір плати за перевезення вантажу у вагонах замовника та вагонах залізниці інших держав, додаткових зборів, пов'язаних з перевезенням, розраховується за стандартними тарифами, які визначаються у відповідності до умов Збірника тарифів.

Пунктом 3.2 договору передбачено, що розмір плати за перевезення вантажу у вагоні перевізника ( крім транспортерів перевізника, проїзд бригад супроводження великовагових транспортерів та вагонів для проїзду цих бригад складається з:

- плати за перевезення навантаженого вагону перевізника, яка визначається за тарифом, визначеним у Збірнику тарифів встановленим для власного вагону перевізника,

- компенсації витрат на перевезення у порожньому стані вагону перевізника, яка визначається за тарифною схемою 14 Збірника тарифів за тарифну відстань перевезення вантажу, скориговану на коефіцієнт порожнього пробігу, зазначеного в додатку 3 до цього договору ,

- плати за використання вагону перевізника у вантажному та порожньому рейсах за нормативний термін доставки.

Тобто вищезазначеним пунктом договору сторонами передбачено, що входить до розміру плати за перевезення, тобто провізної плати.

Крім того, сторонами в договорі передбачено, плату за додаткові послуги.

Так, п.3.5 договору передбачено, що розмір плати за додаткові послуги, які виконуються за вільними тарифами, перелік яких наведений у додатках до цього договору, визначається перевізником.

Так, відповідно до п.13.1 сторонами передбачено, зокрема:

- Додаток 1 «Ставки плат за додаткові послуги, пов'язані з перевезенням вантажів, що надаються за вільними тарифами»,

- Додаток 2 «Ставки плат за використання вагонів перевізника у вантажному та порожньому рейсах по території України (Спл) та плата за користування вагонами перевізника за межами України».

Також, у п.4.5 договору зазначено, що по мірі виконання перевезень та надання послуг, перевізником відображається в особовому рахунку використання замовником коштів за добу для оплати:

- вартості послуг за перевезення, зазначеної в накладній,

- додаткових зборів (плату за користування вагонами (контейнерами), подавання, збирання вагонів, маневрову роботу, зберігання вантажів інших додаткових послуг),

- додаткових послуг за вільними тарифами,

- плати за користування вагонами за межами України, наведеної у зведеній відомості, що формується на підставі інформаційних повідомлень,

- штрафів та пені на підставі відповідних перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами (контейнерами).

Відповідно до ч. 1 статті 916 ЦК України за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Тобто, під провізною платою слід розуміти винагороду за послуги по доставці вантажу до пункту призначення та видачі його уповноваженій на його одержання особі, а також за перевезення пасажира та доставку багажу до пункту призначення і видачі останнього уповноваженій особі на його одержання.

Відповідно до Статуту залізниць України накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов'язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення.

Додатком 3 до Правил оформлення перевізних документів, Пояснення щодо заповнення накладної зазначено, що графі 31 накладної зазначається, провізна плата, у графах, 35, 36 - інші платежі на станції відправлення.

Таким чином, враховуючи вищезазначене та беручи до уваги те, що відповідно до статті 116 Статуту за несвоєчасну доставку вантажів і порожніх вагонів, що належать підприємствам, організаціям, установам, громадянам - суб'єктам підприємницької діяльності або орендовані ними, залізниця сплачує одержувачу штраф у відсотках від провізної плати, тому суд погоджується з твердженням відповідача щодо того що в розрахунку суми штрафу нарахування мають бути здійснені з провізної плати (графа 31 накладної), а не загальної суми сплаченої відправником (провізної плати + інших платежів(додаткових зборів)).

У зв'язку з чим, суд вважає вірним здійснений відповідачем у відзиві перерахунок штрафу по накладним нарахованих позивачем від суму плати, а не від провізної плати. Проте, судом встановлено, що при додаванні загальної суми на яку зменшується штраф відповідачем допущено помилку, а саме зазначено 283 252,28 грн., а не 277 337,77 грн.

Враховуючи вищезазначене, оскільки факт порушення відповідачем правил перевезення вантажу належним чином доведений, документально підтверджений та не спростований відповідачем, тому позовні вимоги акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" до акціонерного товариства "Українська залізниця" про стягнення штрафу підлягають частковому задоволенню в розмірі 860 850,91 грн.

Вимоги позивача в частині стягнення штрафу в розмірі 277 337,77 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов'язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 ГПК України.

Згідно зі ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен із доводів сторін.

Судовий збір згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3,4 ст. 13, ч.1 ст. 73, ч.1 ст. 74, ст.ст. 79, 129, ст.ст. 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Тверська, будинок 5, код ЄДПОУ 40075815) на користь акціонерного товариства "ДТЕК Західенерго" (79026, м. Львів, вул. Козельницька, будинок 15, ) суму штрафу в розмірі 860 850 (вісімсот шістдесят тисяч вісімсот п'ятдесят) грн. 91 коп., судовий збір у розмірі 12 912 (дванадцять тисяч дев'ятсот дванадцять) грн. 31 коп.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата підписання рішення: 25.04.2019 року.

Суддя С.М. Мудрий