РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.04.2019Справа № 910/15470/18

За позовом Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"

до Приватної науково-виробничої компанії "ІНТЕРБІЗНЕС"

про стягнення 4 109 911,42 грн.

Суддя Борисенко І.І.

Секретар судового засідання Холодна Н.С.

Представники сторін:

від позивача - Михайлик Л.Г.;

від відповідача - Палийчук В.А

Обставини справи:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із вказаною позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості в розмірі 4 109 911,42 грн. за договором поставки від 27.02.2018 №2702-18/02.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.11.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 20.12.2018.

20.12.2018 судом оголошено перерву до 29.01.2019.

22.01.2019 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що позивачем документально не підтверджено факт наявності заборгованості, окрім того, відповідач зазначив, що позивач не бере до уваги оплату за товар, яка була здійснена відповідачем у період з 25.10.2018 по 03.12.2018.

У судовому засіданні 29.01.2019 суд продовжив строк розгляду підготовчого провадження на 30 днів та оголосив перерву до 19.02.2019.

19.02.2019 позивачем подані додаткові пояснення по справі, в яких позивач визнав твердження відповідача викладені у відзиві необґрунтованими та зазначив, що позивачем враховані часткові оплати здійснені відповідачем. Також, позивачем здійснені нові розрахунки суми 3% річних та інфляційних втрат станом на 19.02.2019.

Додані письмові пояснення долучені судом до матеріалів справи. Одночасно суд вказує, що позивачем заява про збільшення розміру позовних вимог до суду не подавалась. Судом розглядаються позовні вимоги заявлені позивачем в позовній заяві.

У судовому засіданні 19.02.2019 суд оголосив перерву до 12.03.2019.

У підготовчому засіданні суд вчинив дії, визначені частиною другою статті 182 ГПК України, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Ухвалою суду від 12.03.2019 закрито підготовче провадження у справі. Розгляд справи по суті призначено на 11.04.2019.

У судовому засіданні 11.04.2019 оголошено перерву до 16.04.2019.

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд і вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

При розгляді справи по суті в судовому засіданні 26.04.2018 судом було заслухано вступне слово позивача, відповідача, з'ясовано обставини справи та досліджено докази відповідно до ст.ст. 208-210 ГПК України, після чого суд перейшов до судових дебатів.

У судовому засідання 16 квітня 2019 року було оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані учасниками судового процесу документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Між Публічним акціонерним товариством «Державна продовольчо-зернова корпорація України» (далі - ПАТ «ДПЗКУ», Постачальник) в особі філії ПАТ «ДПЗКУ» «Ізюмський КХП» та Приватною науково-виробничою компанією «Інтербізнес» (далі - ПНВП «Інтербізнес», Покупець) укладено Договір поставки від 27 лютого 2018 №2702-18/02 (надалі - Договір).

Згідно з п. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов'язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов'язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п. 1.1. Договору в порядку та на умовах, визначених даним Договором, Постачальник зобов'язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язується прийняти та оплатити комбікорм (далі - Товар).

Відповідно до 2.1. Договору кількість, ціна та вартість фактично поставленого Товару визначається відповідно до належним чином оформлених видаткових накладних Постачальника, які є невід'ємною частиною договору. Сторони домовились, що всі видаткові та податкові накладні, відповідно до яких покупцю було поставлено товар в межах строку дії договору відносяться до цього договору.

Відповідно до п. 3.2 Договору, терміни поставки конкретних партій товару та кількість Товару узгоджуються сторонами у Заявках. У разі потреби термін поставки може бути, змінений сторонами договору. Замовлення поставки конкретної партії Товару здійснюється Покупцем шляхом направлення на електронну адресу Постачальника письмової Заявки, яка має бути підписана керівником Покупця та скріплена печаткою Покупця, не пізніше ніж за 3 (три) банківських дня до бажаної дати поставки Товару. Заявка має містити перелік та кількість Товару, посилання на узгоджений Сторонами Рецепт за яким Товар має бути виготовлений, бажану дату поставки Товару та бажану форму та строки розрахунку за Товар.

Відповідно до п. 3.4. Договору право власності на Товар і ризик випадкової загибелі Товару переходить від Постачальника до Покупця в момент фактичної передачі Товару. Моментом фактичної передачі Товару є підписання Покупцем видаткової накладної Постачальника.

Відповідно до п. 3.5. Договору датою поставки Товару вважається дата підписання Покупцем видаткової накладної Постачальника на поставку Товару, що проводиться після розвантаження в місці призначення.

Відповідно до п. 4.1. Договору ціна за одиницю Товару, загальна вартість Товару, що поставляється, кількість поставки, відображається у відповідних видаткових накладних на Товар.

Згідно з п. 4.2. Договору розрахунки за поставлений згідно Договору Товар здійснюються шляхом перерахунку коштів на поточний рахунок Постачальника на наступних умовах:

- 80% вартості партії поставленого Товару оплачується по факту поставки Товару, але в будь-якому разі не пізніше дня поставки конкретної партії Товару;

- остаточні 20% вартості партії Товару - після реєстрації Постачальником відповідної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, на наступний день після граничного терміну реєстрації податкових накладних.

Відповідно до п. 201. 10 ст. 200 Податкового кодексу України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

- для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

- для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Відповідно до п. 12.2. Договору Договір набирає чинності з 27 лютого 2018 і діє до 31 грудня 2018, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов'язань по даному договору.

Як встановлено судом, на виконання умов Договору Постачальник передав у власність Покупця товар (комбікорм). Сторонами було підписано видаткові накладні, відповідно до яких Постачальник здійснив поставку комбікорму на загальну суму 9 129 056, 18 грн.. Наявні в матеріалах справи видаткові накладні підписані позивачем та відповідачем, скріплені печатками сторін.

Проте в порушення умов Договору, Відповідач лише частково здійснив оплату Товару на суму 6 557 045,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, які наявні в матеріалах справи. Залишок несплаченої суми за поставлений Товар складає 2 572 011,18 грн.

Отже, Відповідач зобов'язаний здійснити розрахунок у повному обсязі за поставлений Позивачем Товар у сумі 2 572 011,18 грн.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб'єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов'язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов'язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (частина 1). Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов'язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (частина 2). Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов'язань (частина 7).

Аналогічні положення містяться і у статтях 525, 526 Цивільного кодексу України.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов'язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов'язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

З матеріалів справи вбачається, що Постачальник звернувся до Покупця з претензією від 08.06.2018 № 802/05 із вимогою погасити заборгованість (претензія з доказами направлення наявні в матеріалах справи).

Окрім того, Постачальник також звертався до Покупця із листом-вимогою від 19.10.2018 №130-2- 21/6410 (лист-вимога із доказами направлення наявні в матеріалах справи).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Однак, станом на дату подачі позовної заяви відповідач відповіді на претензію не надав, заборгованість перед Позивачем не погасив.

Факт наявності боргу у Відповідача перед Позивачем в сумі 2 572 011,18 грн. належним чином доведений, документально підтверджений і Відповідачем не спростований.

Отже, позов в частині стягнення основної суми боргу підлягає задоволенню у сумі 2 572 011,18 грн.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 37 920,12 грн. пені.

Судом встановлено, що відповідач у встановлений Договором строк свого обов'язку по перерахуванню на користь позивача коштів в якості оплати спірного товару не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов'язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов'язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом відповідальності.

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 Господарського кодексу України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України).

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно із положень ст.ст. 546, 549 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, різновидами якої є штраф та пеня.

Відповідно до ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 6.4. Договору у випадку прострочення оплати або не повної оплати Товару у строки, зазначені у Договорі, Покупець зобов'язується на вимогу Постачальника сплатити останньому пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на період прострочення платежу від вартості неоплаченого або вартості частково оплаченого Товару за кожен день прострочення оплати, але не більше 1% від вартості неоплаченого Товару.

Зважаючи на те, що станом на час звернення позивача з позовом до суду сума простроченого платежу від вартості неоплаченого товару складала 3 792 011,18 грн., суд визнає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача 37 920,12 грн. пені, у зв'язку з чим задовольняє її.

Також, позивачем заявлена вимога про стягнення з відповідача 143 922,99 грн. інфляційних втрат, 136 057,13 грн. 3% річних.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 Цивільного кодексу України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки матеріалами справи підтверджується прострочення виконання відповідачем грошового зобов'язання то з нього, на підставі ст. 625 ЦК України, за розрахунком позивача, перевіреним судом, підлягають стягненню 143 922,99 грн. інфляційних втрат, 136 057,13 грн. 3% річних, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання за договором поставки від 27.02.2018 №2702-18/02.

Витрати по сплаті судового збору у відповідності до приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 74, 129, 232, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" задовольнити частково.

Стягнути з Приватної науково-виробничої компанії "ІНТЕРБІЗНЕС" (03115, м. Київ, проспект Перемоги, 121 В, ідентифікаційний код 01200244) на користь Публічного акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 1, ідентифікаційний код 37243279) 2 572 011 (два мільйони п'ятсот сімдесят дві тисячі одинадцять) грн. 18 коп. основного боргу, 37 920 (тридцять сім тисяч дев'ятсот двадцять) грн. 12 коп. пені, 143 922 (сто сорок три тисячі дев'ятсот двадцять дві) грн. 99 коп. інфляційних втрат, 136 057 (сто тридцять шість тисяч п'ятдесят сім) грн. 13 коп. 3% річних, 43 348 (сорок три тисячі триста сорок вісім) грн. 67 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті в задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку та в строки, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 22.04.2019

Суддя І.І. Борисенко